Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до Вязовиченка [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначала, що вона проживала у цивільному шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них 04 березня 2009 року народився син [PERSON]. Позивачка посилається на те, що їх спільний з відповідачем син [PERSON] перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали суду від 27.07.2017 року провадження у справі зупинялося у звязку із зверненням до компетентного суду з дорученням про надання правової допомоги. 14.12.2017 року ухвалою суду провадження у справі відновлено. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач Вязовиченко В.І., який згідно із ст.128 ч.8 п.4, ст.130 ч.8 ЦПК України вважається належно повідомленим про час, місце та дату проведення розгляду справи, в порядку доручення іноземному суду про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився. До суду направив письмові заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги визнає, згоден на стягнення аліментів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін 04.03.2009 року народився син [PERSON] (а. с. 2). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що потребує значних коштів, відповідач погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини. Зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі, про який просить позивач, а саме ? частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу вимог ст. 430 ч.1 п. 1 ЦПК України, рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved