Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість та штраф за кредитним договором №11.12.2017-100000434 в розмірі 10 239,00 грн а також, стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2017 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір 11.12.2017-100000434, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до п. 1.4. договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 4 000,00 грн. на 14 календарних днів. з кінцевим терміном повернення кредиту до 25.12.2017 року та платою за користування кредитом у розмірі 1 120 грн. В подальшому, 11.12.2017 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту та штраф, у розмірі 10 239,00 грн. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2019 року було відкрите провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19). У судове засідання представник позивача не з`явилась, в позові позивач просив розглядати справу у відсутність представника товариства (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 22). Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 11.12.2017 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11.12.2017-100000434 (а.с. 5-6). Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у розмірі 4000 гривень на 14 календарних днів з дати надання кредиту, кінцевим терміном повернення траншу до 25.12.2017 та платою за користування кредитом у розмірі 1120 грн, що становить 28%в процентному значенні за 14 календарних днів користування. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ «Споживчий центр» належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №2611 від 11.12.2019 року (а.с.7). Згідно з п. 4.1. договору позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредитних коштів та плати за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту до 25.12.2017; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно п.5.4 кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Однак відповідач належним чином не виконала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Після укладення договору, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконувала, не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка становить 10 239, 00 грн., та складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість основною сумою кредиту; 1120,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5119, 00 грн. - штраф за невиконання грошових зобов`язань, яку просить стягнути позивач в позові (а.с.4). На момент розгляду справи відповідач не сплатила зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved