Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

у травні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим,що розпорядженням №128 від 31.08.1987 року відповідачі були вселені у кімнату [ADDRESS], загальною площею 26,37 кв.м. 24.10.2007 року відповідач БГ.В. уклала договір найму займаного нею житла у гуртожитку з додатком у вигляді розрахунків щомісячних платежів. Однак, відповідачі належним чином оплату комунальних послуг не проводили, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10379,09 грн. У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] без надання іншого житла; усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів; стягнути із відповідачів у солідарному порядку на його користь заборгованість за квартирну плату та комунальні послуги у розмірі 10379,09 грн. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], який наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено наступне. Розпорядженням № 128 від 31.08.1987 р. по ВАТ «Полтавський алмазний завод» була заселена в гуртожиток в кімнату [ADDRESS] [PERSON] з донькою [PERSON] і стали займати приміщення загальною площею 26,37 кв.м. 16 березня 2003 р. був укладений договір купівлі-продажу гуртожитку за адресою [ADDRESS] між ВАТ „ Полтавський алмазний завод „ та ПП [PERSON] У 2003 році після зміни власника було запропоновано [PERSON] укласти договір найму житла з ПП [PERSON], але вона відмовилась. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007. р. [PERSON] була зобов'язана укласти безстроковий договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на кімнату [ADDRESS] з ПП [PERSON]. 24 жовтня 2007 року [PERSON] уклала договір найму житла в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з додатком у вигляді розрахунків щомісячних платежів. Згідно наданих розрахунків (виписок з особового рахунку від 21.04.2015 р.) за період часу із 01 березня 2006 по 01 квітня 2015 за відповідачами рахується заборгованість по сплаті за кімнату та комунальні послуги у розмірі 10 379 грн. 09 коп. Окрім того, відповідно до актів комісії від 22.07.2014 р. та 08.04.2015 р. - [PERSON] та її донька [PERSON] не проживають в наданій їй кімнаті на підставі договору найма, доступ до квартири відсутній. ФОП [PERSON] неодноразово протягом 2008 - 2014 р. направлялися поштою вимоги вимоги до відповідачів про сплату заборгованості відповідачам. Відповідно до п. 3.1.4 Договору найму житла, передбачено, що «власник» має право вимагати в судовому порядку виселення «наймача» та членів його сім'ї без надання іншого житла, якщо вони більше трьох місяців не сплачують квартплату та комунальні послуги в гуртожитку, або систематично псують чи руйнують приміщення, або використовують його не за призначення або створюють неможливі умови для спільного проживання з ними інших мешканців будинку. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому, на певний строк за плату. Відповідно до ст.ст.815,820 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло, наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обов'язок наймача вносити плату за користування майном, в тому числі й житлом, встановлено ст..ст.762 та 815 ЦК України. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зняття особи з реєстраційного обліку проводиться органом реєстрації, крім інших підстав, і на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Питання зняття з реєстрації може бути предметом судового розгляду лише в разі відмови відповідних органів зняти її з реєстрації на підставі даного рішення. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачі більше року не проживають у найманому ними житлі, плату за комунальні послуги не вносять, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житлом, а також стягнути з них у солідарному порядку заборгованість зі сплати за комунальні послуги. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в повному обсязі витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та 120 витрат на оголошення у пресі про виклик відповідачів до суду.

Outcome: partial