Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У травні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого по вул. Л.Українки, 16 м. Каховки Херсонської області. При укладенні договору купівлі-продажу було визначено, що продавець разом з членами сім'ї зобов'язується знятися з реєстрації. однак, в обумовлений строк, відповідач [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку. В будинку не проживає з 2009 року. В будинковій книзі зазначено, що [PERSON] зареєстрований в будинку, як син колишнього власника будинку. Своєю реєстрацією відповідач порушує його право власності, спричинює додаткові витрати в утриманні будинку, тому просив позбавити [PERSON] права користування будинком. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій на задоволенні позову наполягав, справу просив розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся в порядку ст.74 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2017 р. належить житловий будинок № 16 по вул. Л.Українки м. Каховка Херсонської області, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.7) та договору купівлі-продажу (а.с.5-6). З будинкової книги вбачається, що в даному будинку з 05.10.2009 р. зареєстрований відповідач (а.с.9-11), який фактично відсутній за місцем реєстрації з 2009 р., що підтверджується довідкою квартального від 15.05.2017 р. № 269 (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] не є родичем позивача, був зареєстрований попереднім власником будинку та не знятий з реєстраційного обліку при продажі будинку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved