Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 09.03.2002 р. вона уклала шлюб із відповідачем, який було розірвано 27.04.2012 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею. З народження сина й до теперішнього часу вона піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттям сином освіти, готує його до самостійного життя та повністю його утримує. Відповідач, натомість, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не переймається здобуттям сином освіти, не готує його до самостійного життя, й у решті решт навіть не утримує його. Так, 23.11.2011 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2011 р. по 25.12.2026 р. І лише через рік відповідач почав сплачувати аліменти на утримання дитини. 31.03.2016 р. справу до свого провадження було прийнято суддею Банніковою Н.В. (а.с.93). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Позивач у судових засіданнях раніше позовні вимоги підтримувала, додатково послалась у підтвердження позовних вимог зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні засоби тощо. Представник відповідача 13.03.2018 р. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів не має, позивач [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з сином та забороняє з ним бачитися. Висновком органу опіки та піклування від 30.08.2012 р. [PERSON] було визначено час спілкування з сином, однак позивач [PERSON] не виконувала висновок органу опіки та піклування і перешкоджала у спілкуванні з дитиною. Більш того, змінила місце проживання дитини, не повідомивши про це [PERSON], почала приховувати від відповідача його місцезнаходження, на телефонні дзвінки не відповідала. Алкогольними напоями відповідач не зловживає, горшик із коноплею, який було виявлено в його квартирі під час ремонту, належав особі, яка здійснювала у квартирі ремонт, а не йому тощо. Надано письмові заперечення (а.с. 57-61 т.1, а.с.88, 235-237 т.2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради у судовому засіданні зазначила, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав органом опіки та піклування не встановлено. Заслухавши позивача та його представника, відповідача та представника відповідача, представників третьої особи - органу опіки та піклування, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог із попередженням відповідача щодо ставлення останнього з більшою увагою до батьківської відповідальності з питання оточення сина [PERSON], [INFO] тощо. Так, відповідно до п.1 п.4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, котрі можуть їй дозволити бути розвинутою фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом, та в умовах свободи і гідності. При видавництві з цією метою законів головним повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Судом встановлено, що 09.03.2002 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який у квітні 2012 року, відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2012 р., було розірвано ( а.с.8, 9 т.1). Від даного шлюбу [INFO] р. народився син [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 09.01.2009 р. (а.с.10). 30.08.2012 р. висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за заявою [PERSON] встановлено порядок участі батька - [PERSON] у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON], [INFO] р. (а.с.77 т.1). 20.06.2013 р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у вихованні та спілкуванні з [PERSON], [INFO] та встановлено порядок та місце спілкування [PERSON] із сином (а.с.65-66 т.1). Рішення суду від 20.06.2013 р. у вказаній частині рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.09.2013 р. - залишено без змін (а.с.67-68 т.1). Як встановлено ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2014 р., відділ ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, посилаючись на те, що на виконанні державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області знаходиться виконавчий лист № 1510/6905/12 від 11.11.2013 р., виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у вихованні та спілкуванні з [PERSON], [INFO] Боржник добровільно рішення суду не виконує, факт ухилення від виконання рішення підтверджується актами державного виконавця від 03.12.2013р., 05.02.2014 р., що містяться в матеріалами виконавчого провадження. Останнє відоме місце мешкання та реєстрації боржника: [ADDRESS]. Згідно акту державного виконавця від 05.02.2014р. за адресою: [ADDRESS], боржник не мешкає (а.с.69 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2014 р. подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про оголошення розшуку боржника [PERSON] задоволено та оголошено розшук боржника [PERSON] (а.с.69 т.1). Отже, підстав для висновку щодо невиконання відповідачем свого обов'язку по вихованню сина [PERSON], [INFO] р. н., судом не встановлено. Крім того, висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради № 01/21-1015 від 10.07.2017 р. встановлено, що [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (з 2005 року працює лоцманом 1 класу ЕМЛС «Дунай»), згідно довідці № 110 від 10.03.2017 року за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року сплачено аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 205, 56 грн., згідно медичній довідці серії 10ААД № 664232 ознак психічних захворювань у [PERSON] не виявлено, згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААД № 579491 ознак наркологічних захворювань не виявлено, згідно довідкам № 941 від 24.09.2015 року, № 97 від 05.07.2012 року та № 52 від 29.03.2017 року під наглядом нарколога не перебуває, за протоколом бесіди № 6 від 13.01.2016 року [PERSON] відвідував СЗОШ № 1, звертався до соціального педагога школи з метою сприяння передачі сину планшета, згідно заявам [PERSON] намагався зустрітися із сином. Спеціалістами служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що складено акт обстеження № 172 від 08.08.2014 року, малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що складено акт обстеження № 42 від 30.05.2016 року. Умови проживання задовільні. Зокрема, на підставі зазначеного орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно: сина, [PERSON], [INFO], є недоцільним (а.с.2-3 т.3). Разом з цим, згідно протоколу допиту підозрюваного [PERSON] слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції Н.Ф. Койчевим 09.04.2016 р. за місцем проживання відповідача [PERSON]: [ADDRESS] було виявлено горшик із пророщеною коноплею. Так, за показаннями підозрюваної влітку 2015 р. вона проводила ремонт у квартирі її знайомого [PERSON] та на час відсутності останнього проживала там. Знаходячись більшу частину часу у квартирі [PERSON], вона перенесла туди і вказаний горшик із пророщеною 2 - тижневою коноплею кількістю приблизно 10 шт. Випадково одна з стеблин зламалась, і вона поклала його на радіатор, щоб потім викинути. Також випадково ця стеблина зламалась ще навпіл. Вночі [PERSON] повернувся до дому, а зранку прийшли робітники міліції для проведення обшуку тощо (а.с.215-216 т.2). Отже, враховуючи вищевказане, суд має попередити відповідача щодо неможливості допущення подібних правопорушень, зокрема, з боку будь-яких осіб, за адресою проживання останнього, де може знаходитись дитина, та існування у нього відповідальності з питання виховання дитини і щодо умов проживання батька тощо. Вказані висновки суду показання допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не спростовують (а.с.172-181, 222-228, 234, 238-241 т.2). За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed