Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просив: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] . Зазначений будинок належав на праві власності бабі [PERSON] - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20 квітня 1950 року. Після смерті [PERSON] [INFO] року зазначений житловий будинок в порядку спадкування перейшов до її сина [PERSON] , а після його смерті [INFO] - до його дружини [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] спадщину прийняла її донька [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядилась речами матері та користувалась будинковолодінням по [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини на зазначене будинковолодіння після смерті матері [PERSON] йому було відмовлено через відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON] , а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2020 року замінено неналежного відповідача - Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області на належних [PERSON] та [PERSON] (а.с.67). 14 вересня 2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов до [PERSON] і просять визнати за кожним із них в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказують, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . Вони прийняли спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із нею. Окрім них спадкоємцем є також їх брат [PERSON] , а тому кожному із них належить по 1/3 частині спадкового майна. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , а тому частка кожного із них у зазначеному будинковолодінню становить по 1/3 частині. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно об`єднані в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с.87). В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Кашин В.А. також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зустрічний позов просить задоволити, а також не заперечує проти задоволення первісного позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною матір`ю для [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом із дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 08 травня 2015 року за заявою [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №313/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] . У визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] не подавали нотаріусу заяв про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №313/2015, заведеної 08 травня 2015 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , які прийняли спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю для [PERSON] й відповідно бабою для [PERSON] . Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, що підтверджується повідомленням Хмельницького обласного нотаріального архіву від 18.05.2020 року, а також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60214383 від 18.05.2020 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] . З матеріалів інвентарної справи на вищезазначений житловий будинок вбачається, що він належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 24 квітня 1950 року, яке було видано виконавчим комітетом Старокостянтинівської ради депутатів трудящих на підставі рішення народного суду Старокостянтинівського району від 06 квітня 1950 року, яким встановлено факт належності [PERSON] будинковолодіння по [ADDRESS] . На зазначеному свідоцтві наявний підпис начальника інвентарбюро та міститься запис, що будинковолодіння, яке належить на праві особистої власності [PERSON] записано в реєстрову книгу під №31/1. Крім того, в матеріалах інвентарної справи наявний висновок про реєстрацію домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] , складений на підставі параграфу 21 розділу інструкції МЮ і МКХ УССР від 23-25.08.1947 року та обов`язкової постанови Старокостянтинівського виконкому від 26.03.1949 року №3-а про реєстрацію будівель. Отже, [PERSON] правомірно набула право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , а тому воно увійшло до складу спадщини після її смерті. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вони регулюються нормами ЦК Української РСР. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР (чинного на момент відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з положеннями статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За змістом статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. [PERSON] був рідним сином [PERSON] та прийняв спадщину після її смерті шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки з 05 грудня 1964 року почав користуватись належним [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] , постійно проживав у ньому до смерті, яка наступила [INFO] . Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а також зазначені обставини підтвердив допитаний судом свідок [PERSON] . Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майно, а тому в порядку спадкування за законом після смерті матері він набув права на належний їй житловий будинок по [ADDRESS] , однак не оформив спадкові права. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, що підтверджується повідомленням Хмельницького обласного нотаріального архіву від 18.05.2020 року, а також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60214009 від 18.05.2020 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка з 24 січня 1979 року фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки залишилась проживати у житловому будинку по [ADDRESS] , який [PERSON] набув в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а також зазначені обставини підтвердив допитаний судом свідок [PERSON] . Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майно, а тому в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка вона набула права на належний йому житловий будинок по [ADDRESS] , однак не оформила спадкові права. [INFO] [PERSON] померла. Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, що підтверджується повідомленням Хмельницького обласного нотаріального архіву від 18.05.2020 року, а також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60214408 від 18.05.2020 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , яка з 24 липня 1987 року фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки залишилась проживати у житловому будинку по [ADDRESS] , який [PERSON] набула в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а також зазначені обставини підтвердив допитаний судом свідок [PERSON] . Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майно, а тому в порядку спадкування за законом після смерті матері вона набула права на належний їй житловий будинок по [ADDRESS] , однак не оформила спадкові права. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а тому набули права на будинковолодіння по [ADDRESS] , яке увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи вимоги ч.1 ст.1267 ЦК України, згідно якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, частка кожного із спадкоємців [PERSON] у спадковому майні становить по 1/3 частині. Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 08 травня 2015 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння та неможливість за документами встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Разом з тим, досліджені судом докази достовірно вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав на праві особистої власності [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв, однак не оформив її син [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла, однак не оформила його дружина [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла, однак не оформила її донька [PERSON] , а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами у рівних частках (по 1/3 частині) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] права власності на зазначене будинковолодіння.

Outcome: dismissed