Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У червні 2018 року Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], передання дитини на повне державне утримання та виховання комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» з подальшим влаштуванням та стягнення аліментів на особовий рахунок дитини. Позов мотивує тим, що відповідачі є батьками дитини [PERSON], [INFO], однак не виконують свої батьківські обов'язки належним чином, а саме після народження доньки, у зв'язку з складними матеріально-побутовими умовами, написали заяву про тимчасове влаштування дитини до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» терміном до 6 місяців. Влаштування дитини до комунального закладу було проведене відповідно до розпорядження голови Бобринецької районної державної адміністрації від 22.11.2016 року №313-р. Термін перебування дитини у вказаному комунальному закладі продовжувався двічі розпорядженнями голови Бобринецької районної державної адміністрації від 07.06.2017 року №97-р та від 06.12.2017 року №232-р на підставі заяви батьків про продовження тимчасового перебування дитини в будинку дитини. За період перебування дитини у комунальному закладі батьки відвідували доньку протягом 2017 року дев'ять разів, протягом 2018 року один раз. Інші рідні та близькі дитину не відвідували, не цікавились, письмових запитів на адресу закладу не надсилали. 31.05.2018 року комісією з питань захисту прав дитини при Бобринецькій районній державній адміністрації було прийнято рішення №11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON]. Внаслідок того, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків належним чином, не забезпечили, за час перебування дитини у закладі охорони здоров'я належних умов для повернення дитини в сім'ю, не сприяють поверненню дитини, не піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Вважає, що вказані обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки. Представник позивача Телятник Н.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.112, 113, 117). Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» в судове засідання не з'явився, до суду надав заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.67, 77, 88, 103, 114). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.11.2016 року (а.с.9). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] 17.03.2017 року уклали шлюб, після державної реєстрації якого дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Після народження дитини відповідачі подали заяви від 21.11.2016 року, відповідно до яких, у зв'язку із складними матеріально-побутовими умовами проживання просили прийняти дитину [PERSON], [INFO], в будинок дитини на строк до шести місяців (а.с.11, 12). Відповідно до розпорядження голови Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області від 22.11.2016 року №313-р «Про влаштування дитини [PERSON] до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», дитина [PERSON], [INFO], була влаштована до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», де і перебуває по даний час (а.с.13). В подальшому термін перебування дитини у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» продовжувався двічі розпорядженнями голови Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області від 07.06.2017 року №97-р та від 06.12.2017 року №232-р на підставі заяв батьків від 06.06.2017 року та 04.12.2017 року про продовження тимчасового перебування дитини в будинку дитини (а.с.14-19). Згідно актів про відвідування дитини батьками та рідними, затверджених головним лікарем КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» 16.04.2018 року за №34, 27.09.2018 року за №65, 16.10.2018 року за №67, 31.10.2018 року за №72, 12.12.2018 року за №83, малолітня [PERSON], [INFO], виховується у комунальному закладі з 14.12.2016 року на повному державному утриманні та за час перебування дитини у закладі батьки протягом 2017 року відвідували доньку дев'ять разів, протягом 2018 року один раз - 15 лютого. Інші рідні і близькі дитиною не цікавилися, не відвідували, письмових запитів на адресу закладу не надсилали (а.с.20, 78, 89, 104, 115). Згідно довідок Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 17.05.2018 року №№443, 436, 441, 438, 439, 437 встановлено, що [PERSON] з чоловіком [PERSON] проживають у власному будинку за адресою: [ADDRESS], ніде не працюють, доходи на території сільської ради не отримують, мають тимчасові заробітки, земельної частки (пай) не мають. [PERSON] має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а.с.22-28). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 11.05.2018 року встановлено, що сім'я проживає у власному будинку, який складається з двох кімнат, одна з яких нежитлова. Умови проживання сім'ї незадовільні, будинок потребує капітального ремонту, вікна без скла, в кімнатах оголені дроти, підлога мазана глиною без покриття, в кімнатах темно, повітря затхле. Продуктами харчування забезпечені частково, посуд та предмети домашнього вжитку в обмеженій кількості, постільна білизна відсутня. [PERSON] та [PERSON] не працюють, мають тимчасові заробітки, присадибну ділянку не обробляють. Для виховання та розвитку дитини не створено жодних умов (а.с.21). Комісією з питань захисту прав дитини при Бобринецькій районній державній адміністрації було прийнято рішення №11 від 31.05.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.32). Згідно висновку від 14.06.2018 року №01-38/208/1 Органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації, внаслідок того, що батьки [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов'язки відносно доньки [PERSON], [INFO], належним чином, не забезпечили за час перебування дитини у закладі охорони здоров'я належні умови для повернення дитини в сім'ю, не сприяють поверненню дитини, не піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], передати дитину на повне державне утримання та виховання комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» з подальшим влаштуванням та стягнути аліменти на особовий рахунок дитини (а.с.36-37). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що працює головою Златопільської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та ним в складі комісії проводилось обстеження умов проживання сім'ї [PERSON]. На час вагітності [PERSON] житлові умови відповідачів в будинку та на подвір'ї були незадовільні, про що за результатами перевірки відповідачам було зроблено зауваження. Після народження дитини відповідачі залишили її в будинку дитини. На даний житлові умови відповідачі не покращили, відсутні дрова, продуктами харчування забезпечені частково, не створено умов для виховання дитини. На території сільської ради відповідачі зарекомендували себе негативно, ніде не працюють, безвідповідальні, не мають навичок по догляду за дитиною. Свідок [PERSON] суду показав, що працює начальником відділу соціальної роботи в районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та знає сім'ю [PERSON]. З відповідачами проводились бесіди з метою сприяння забрати дитину з будинку дитини, однак останні не створили належних умов для проживання та розвитку дитини. Крім того, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області у справі №1122/1503/12 від 04.10.2012 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.29). Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 віл 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Таким чином, з наданих суду доказів, встановлено, що [PERSON], [INFO], з 14.12.2016 року виховується у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». За час перебування дитини у закладі батьки фактично участі у вихованні малолітньої доньки не приймали та не вирішили питання повернення дитини на виховання в свою сім'ю. Крім того, відвідування відповідачами дитини у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» у 2018 році лише один раз, свідчить про їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідачі залишивши дитину на повному державному забезпеченні не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавляться її життям, здоров'ям та розвитком, що свідчить про їх небажання утримувати, виховувати дитину і піклуватися про неї. Таку фактичну поведінку відповідача суд розцінює як втрату інтересу до дитини. З урахуванням вищевикладеного можна зробити висновок, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання передати дитину на утримання та виховання Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», з подальшим влаштуванням, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки передача дитини повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків. В даному випадку дитина вже знаходиться у вказаному комунальному закладі за заявою відповідачів, а тому її передача до зазначеного закладу неможлива, оскільки дитина вже передана. Влаштування дитини до конкретного закладу після позбавлення особи батьків батьківських прав належить до виключної компетенції позивача. Крім того, виходячи зі змісту п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухвалюючи рішення, суд не повинен визначати конкретний заклад при відібранні дитини, у зв'язку з чим вимога не підлягає задоволенню і з цих підстав. Згідно вимог ст.180 СК України діти мають право на утримання батьками до досягнення повноліття, при цьому позбавлення батьківських прав не звільняє батьків, згідно з ч.2 ст.166 СК України, від обов'язку щодо утримання дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.3 ст.193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тому, суд вважає, що вимога про стягнення із відповідачів, позбавлених батьківських прав, аліментів на утримання малолітньої доньки є обґрунтованою та стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON], з кожного на користь [PERSON], [INFO], аліменти на відкритий особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви з 18 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial