Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, зазначивши, що 28.05.2005 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, але спільне життя не склалось і відповідач покинула сім'ю. 26.02.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Діти постійно проживають із ним, відповідач не з'являється до дітей і не приймає участі у їх вихованні, проживає окремо, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Він як батько піклується про дітей, створює для них належні соціально-побутові умови, дбає про психічне і фізичне здоров'я, про духовний та розумовий розвиток, тому просить залишити дітей на його утриманні та вихованні. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі з підстав, які наведені у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні пояснила, що після припинення шлюбних відносин між нею та позивачем була досягнута домовленість про те, що старший син [PERSON] буде проживати із позивачем, а молодший [PERSON] - із нею. Впродовж усього часу, а саме з квітня і по теперішній час [PERSON] постійно проживає із нею, а за бажанням сина, або за бажанням батька вона віддає на деякий час [PERSON] для спілкування із батьком та братом, так само і [PERSON] часто приїжджає до неї на деякий час. Вона приймає активну участь у вихованні та забезпечені молодшого сина і намагається виконувати всі обов'язки і стосовно старшого сина. Щодо її аморального способу життя, то в цій частині позов є надуманим. У неї дійсно були певні проблеми із алкоголем, але так само такі ж проблеми були і у [PERSON], вони разом у січні місяці цього року перебували на лікуванні. Так само як і у неї, так і у нього були спроби вчинення самогубства, проте вона не бажає його поливати брудом, адже вважає його хорошим батьком. Але при цьому вважає, що діти мають знаходитись на її утриманні, адже у неї також досягнуті належні умови для проживання обох дітей, вона працює перукарем і має змогу матеріально забезпечити дітей. Допускає можливість залишення старшого сині [PERSON] із батьком, адже бачить, що він більше тягнеться до нього, але в жодному разі не допускає передання молодшого сина [PERSON] позивачу, адже він ще маленький і він потребує саме материнської турботи та догляду. Належного догляду за молодшим сином позивач надати не може, адже працює позмінно, тобто він буває відсутній у ночі, разом із ними проживає його бабуся, над якої він оформив опіку, тобто і за нею також необхідний постійний догляд. Вона доглядати за маленькою дитиною не має можливості. Вона ж проживає із батьками, які ведуть активний спосіб життя і які мають можливість за необхідності доглянути за дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що наприкінці минулого року [PERSON] із [PERSON] перестали жити разом через те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Про це йому стало відому зі слів інших осіб, але пару разів він сам бачив [PERSON] у нетверезому стані. [PERSON] разом із дітьми переїхав жити до бабусі на [ADDRESS]. З того часу він постійно бачив, як [PERSON] або бабуся гуляють із дітьми. З березня-квітня цього року він декілька разів бачив і [PERSON], яка забирала дітей і приблизно з цього ж часу старший син постійно почав проживати із [PERSON], а молодший із [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли [PERSON] та [PERSON] із дітьми проживали разом у будинку, вони були сусідами і товаришували сім'ями. Нічого поганого про [PERSON] і про [PERSON] він сказати не може. Як батьки вони хороші, але вважає, що діти мають проживати із матір'ю. Той факт, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, він підтвердити не може, вважає, що це не правда. Вона як і інші може у святкові дні випити вина, але це нормальне явище. Зі слів сторонніх осіб і як йому пояснював сам [PERSON], був випадок, коли [PERSON] намагався себе спалити живцем, вважає, що в тверезому стані такого зробити неможливо. Після розлучення і вже після повернення [PERSON] з Росії від матері [PERSON], [PERSON] постійно проживає із [PERSON], а [PERSON] проживає із батьком, проте він часто бачить [PERSON] із матір'ю і з братом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що коли [PERSON] і [PERSON] проживали разом, дуже часто вона бачила як батьки [PERSON] дбали про дітей, забирали із дитсадочка, школи, із музичної школи, годували їх, адже [PERSON] і [PERSON] в цей час були на роботі. Вона добре знає цю родину, тому що дружить із матір'ю [PERSON]. [PERSON] знає тільки з хорошої сторони, вона добросовісна, порядна мати, гарна господиня. Про те, що вона зловживає спиртними напоями на намагалась накласти на себе руки, нічого не знає. Про [PERSON] поганого нічого сказати не може, хоча його знає не так добре. Вважає, що обидва сина мають проживати зі [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] дуже хороша мати, вона постійно дбає про дітей, відразу після пологів, через 3-4 місяці, вона повернулась на роботу, щоб заробляти гроші. Щодо зловживання спиртними напоями, пояснила наступне. [PERSON] часто неадекватно себе поводив і одного разу приїхала його мати, вона хотіла покласти його на лікування від алкозалежності. Такі ж розмови чула і з приводу бажання направлення на кодування і [PERSON]. Також знає про спробу самогубства [PERSON]. Попри все це вважає, що діти мають проживати із [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що восени минулого року до нього звернувся [PERSON] та попросив допомогти перевезти речі із будинку. Він вирішив поїхати від [PERSON] через те, що в той момент вона зловживала спиртними напоями. Коли вони приїхали за речами, то [PERSON] вела себе неадекватно, у неї був якісь чоловік, вони обидва були у нетверезому стані. Це був другий випадок, коли [PERSON] уходила у запій, перед цим ще був випадок 2-3 роки тому. Коли [PERSON] та [PERSON] жили разом, він їх рідко бачив. Про [PERSON] як про господарку він нічого поганого сказати не може. З [PERSON] почав більше спілкуватися після того, як він розлучився зі [PERSON]. Певний час діти проживали у [PERSON], він дбав про них, купив мобільний телефон, комп'ютер, діти були одягнені. Зараз із [PERSON] проживає старший син [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що коли [PERSON] була у лікарні, [PERSON] забрав речі та з дітьми переїхав жити до своєї бабусі. Через що [PERSON] перебувала у лікарні, вона не знає. Після того, як [PERSON] повернулась з лікарні, [PERSON] так і залишився із батьком, [PERSON] повернувся до матері і живе із ним. [PERSON] може охарактеризувати як дуже хорошого, порядного батька, він постійно проводить з ними час на вулиці. Він завжди всім допомагає, як господар хороший, у нього золоті руки. Ні [PERSON], ні [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння не бачила, один раз [PERSON] подзвонила на мобільний її чоловікові, але взяла слухавку вона і їй здалось, що вона була в стані алкогольного сп'яніння. Була ситуація, коли вона декілька разів забирала [PERSON] зі школи, вона питала, а чому тебе не забирає бабуся, чому ти не ідеш до брата до бабусі, на що дитина відповіла, що не хоче. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює головою кооперативу будинку, де зараз мешкає [PERSON]. Протягом останніх шести років [PERSON] спочатку із старшим сином постійно гуляв на вулиці, потім, коли народився [PERSON], вона [PERSON] із дитячим візочком постійно на вулиці бачила. [PERSON] ідеальний батько, таких мало, він піклується за дітьми, доглядає їх, грається з ними. Він допомагає всім сусідам, він також піклується за своєю бабусею. Вважає, що на [PERSON] можна залишити двох дійте. [PERSON] вона бачила дуже рідко, вважає, що вона із байдужістю відноситься до своїх дітей. Характеристику надавати їй не хоче. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 28.05.2005 року по 26.02.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8-9). Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Згідно з актами обстеження умов проживання сторін по справі, як позивачем, так і відповідачем створені належні умови для виховання, розвитку та проживання дітей. Санітарно-гігієнічні умови задовільні (а.с.40-41). З урахуванням вимог ч. 2 ст. 161 СК України суд враховує, що як позивач, так і відповідач працевлаштовані і мають стабільний заробіток, про що свідчать характеристики з місця роботи, видані на ім'я позивача і відповідача та довідки про доходи [PERSON], наказ про переведення, довідка з відділу кадрів (а.с. 10, 84, 14, 47, 112-113). Як [PERSON], так і [PERSON] мають позитивні характеристики за місцем проживання (а.с.11, 83). Доведеними є факти зловживання алкоголем та перебування на лікуванні від алкогольної залежності як позивача, так і відповідача, це підтверджено показами свідків, довідкою з КУ «ОКНД» ЗОР № 2056 від 24.06.2014 року, виданої щодо [PERSON] (а.с. 137) та відмовним матеріалом № 579-2012 з приводу конфліктної ситуації, яка виникла через нетверезий стан [PERSON] Крім того, самими сторонами по справі ці факти не спростовувалися. Так само доведеними є факти вчинення спроб самогубства як [PERSON], так і [PERSON], що підтверджується довідкою КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» (а.с. 110), показами свідків та поясненнями [PERSON] та [PERSON], які не спростовували ці факти. Але, незважаючи на вищезазначене, у суду немає підстав вважати, що вживання алкоголю сторонами по справі носило (носить) постійний, триваючий характер. Так, із тих же показів свідків вбачається, що вживання алкоголю носило епізодичний характер і це також підтверджується довідкою з КУ «ОКНД» ЗОР № 1625, від 25.06.2014 року, відповідно до якої [PERSON] на диспансерному обліку в установі не перебуває (а.с. 82) та відповідним сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного обліку [PERSON] від 10.07.2014 року (а.с. 114). Спроби самогубства, вчинені позивачем та відповідачем не вплинули на їх психічний стан. Відповідно до довідки КУ «ОКПЛ» ЗОР від 25.06.2014 року [PERSON] на диспансерному обліку в установі не перебуває. Відповідно до медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів [PERSON] психіатричних показань до виконання роботи з підвищеною небезпекою не має (а.с. 114). Проте, найголовнішим питанням в даній ситуаціє є те, чи впливають ці спроби самогубства батьками та поодинокі випадки вживання алкоголю на розвиток дітей, то такий негативний вплив в судовому засіданні не доведений. Інші можливі прояви аморальної поведінки когось із батьків судом не встановлені. Згідно до характеристик завуча ДОУ № 5, виданих на ім'я [PERSON], вихованням в загалом займається батько, мати приводила дитину в дитячий садок, з дитиною контакт позитивний (а.с. 15, 43). Відповідно до характеристики на учня 2-Б класу Запорізької гімназії № 47 [PERSON] під час навчання [PERSON] у Гімназії батьки брали активну участь у житті сина (а.с. 44). Відповідно до довідки Запорізької дитячої музичної школи № 4 від 15.04.2014 року № 14 на заняття до музичної школи [PERSON] супроводжують - бабуся [PERSON], тато [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 42). У довідці КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» № 121/01-16 від 22.04.2014 року зазначено, що рекомендації лікарів батьки виконують у повному обсязі (а.с. 39). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дітей можна залишити на утриманні та піклуванні як позивача, так і відповідача. Як вже зазначалось місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Так, судом встановлено, що після розлучення до квітня 2014 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживали у батька [PERSON]. З квітня 2014 року малолітній [PERSON] почав проживати із матір'ю [PERSON]. Відповідно до довідки КЗ «Первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 25.06.2014 року догляд за [PERSON] здійснює мати з 24.04.2014 року по нинішній час (а.с. 92). Як свідки, так і сторони по справі зазначають, що старший син [PERSON] безперешкодно проводить час із матір'ю, на що згоду дає батько, так само і мати не чинить перешкод для відвідин молодшим сином батька та брата. Тобто, між батьками фактично вже склалась певна домовленість про місце проживання дітей, в противному випадку таких дозволів би не було. На комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району малолітній [PERSON] підтвердив своє бажання постійно мешкати з батьком, але зазначив, що відчуває потребу в спілкування з мамою та братом, що зазначено у витягу із протоколу № 21 (а.с. 38). Згідно наданого висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 01-14/0446 від 16.06.2014 року за доцільне визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком, а малолітнього [PERSON], [INFO] з матір'ю (а.с. 37). Враховуючи вищенаведене, враховуючи також власну думку малолітнього [PERSON] з приводу місця проживання та висновки комісії з питань захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що позов в цій частині знайшов своє часткове підтвердження, а тому місце проживання малолітнього [PERSON] слід визначити за місцем проживання батька [PERSON], залишивши малолітню дитину на його утриманні. Крім того, відповідачка не пред'являла до суду зустрічного позову про відібрання старшого сина від батька і встановлення місця проживання за власною адресою, тим самим погоджуючись із тим, що дитина може проживати не з нею. Що стосується місця проживання малолітнього [PERSON], який на даний час, а також на час подачі позову проживав із матір'ю, а не як зазначив позивач, то суд виходить із того, що така домовленість з самого початку існувала між батьками. Так, позивач у позові не просив відібрати дитину у матері і встановити місце його проживання за власною адресою, а з незрозумілих причин вирішив ввести суд в оману, зазначивши, що дитина постійно проживає із ним. Тому, з урахуванням того, що малолітньому [PERSON] нещодавно виповнилося лише 4 роки, дитина часто хворіє, суд вважає, що така дитина потребує більше материнського догляду, турботи та людові, мати виконує свої обов'язки належним чином, відповідачка проживає разом із батьками, які у певних ситуаціях можуть доглянути за дитиною, а батько через графік роботи (працює і в нічні зміни) не може надати належної уваги, крім того, він проживає із своєю бабусею, над якою через вік встановлено піклування, тому суд приходить до висновку, що в цій частині позов необґрунтований, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: partial