Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У червні 2015 року орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації звернувся до суду в інтересах неповнолітніх та малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третіх осіб - Менського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивовано тим, що сім'я [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей з 2011 року , на обліку в центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 2010 року. Ситуація в сім'ї ніколи не була належною для проживання та виховання дітей. Відповідач часто залишає дітей на сторонніх людей. У листопаді 2013 року проведено обстеження умов проживання дітей, та рекомендовано відповідачу виконати десять пунктів зобов'язань по матеріально - побутовому забезпеченню дітей, усунення антисанітарії в житловому будинку , але вони виконані частково. Після цього сім'я була поновлена на обліку, взята під соціальний супровід. Мати за неналежне виконання батьківських обов'язків притягувалась до адміністративної відповідальності, так як не завжди виконувала рекомендації фахівців з соціальної роботи , час від часу була відсутня їжа та неналежні санітарно - гігієнічні умови . Вихованням та навчанням дітей мати не займалась. Діти часто пропускали заняття в школі. З серпня 2014 р. сім'я переїхала проживати в с. Хотівля Городнянського району , де придбали житловий будинок. В лютому 2015 року відповідачка залишила 5 дітей на виховання старшого сина [PERSON] , а з найменшим [PERSON] виїхала в невідомому напрямку. За клопотанням служби у справах дітей Городнянської райдержадміністрації діти були влаштовані до Чернігівського центру соціально - психологічної реабілітації служби у справах дітей обласної державної адміністрації В зв'язку з цим просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей та стягнути аліменти на утримання дітей. В судове засіданні представники третіх осіб - служби у справах дітей та органу опіки та піклування Городнянської райдержадміністрації , органу опіки та піклування Хотівлянської сільської ради Городнянського району в содове засідання не з'явилися, надали відповіді та листи , в яких справу просять розглянути без їх участі. В судовому засіданні представник позивача та представник органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Песоцька Т.А.та Васильчук О.М.позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснили, що родина періодично перебувала під соціальним супроводом фахівця з соціальної роботи районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді під постійним наглядом служб, які займаються проблемами дитинства. В зв'язку з складними життєвими обставинами четверо дітей з листопада 2011 року по серпень 2012 року перебували в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За цей час мати покращила санітарно-гігієнічний стан помешкання, зробила косметичний ремонт, купила комплекти білизни, добавились спальні місця та стіл для вивчення уроків. Відповідач не має належних навиків догляду за дітьми, перекладає обов'язок по господарству та догляду за молодшими дітьми на старших. З вересня по листопад 2013 року відповідач разом з дітьми перебувала в реабілітаційному центрі «Точка опори», звідти вона потрапила у лікарню і після лікування повертатися до центру з дітьми не виявила бажання. Дітей працівники центру у присутності представників служби у справах дітей передали матері. Діти просились залишити їх в центрі , проживати з матір'ю не бажали. У квітні 2014 року в сім'ї [PERSON] було зафіксовано фізичне насильство стосовно малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], яке вчинив співмешканець відповідача. У серпні 2014 року відповідач з дітьми залишила будинок з усім майном та виїхала в с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області. На початку лютого 2015 року [PERSON], залишила п'ятеро дітей на старшого сина [PERSON], а з найменшим виїхала у невідомому напрямку та повернулась лише в квітні. За час її відсутності дітей було вилучено із сім'ї та поміщено до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації, де перебувають на даний час. Вважає є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позбавлення батьківських прав відносно її дітей, стягнення аліментів на утримання дітей , заперечувала. Зазначила, що народила та виховує семеро дітей. Старший син [PERSON] досяг повноліття. В 2010 році благодійники придбали для її сім'ї житловий будинок в с. Жовтневе Менського району , де вона проживає з дітьми. В 2014 році переїхала жити в с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області. В лютому 2015 року її побив співмешканець [PERSON] , а тому була вимушена виїхати в м. Київ для лікування з меншим сином. Дітей залишила на сусідку та повнолітнього сина [PERSON]. На протязі 2015 року діти забезпечені продуктами харчування , необхідними меблями , обробляє город , де вирощує овочі. Співмешканця [PERSON] вигнала з свого будинку і проживає з дітьми. Часто їздить провідувати дітей до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації, де перебувають на даний час діти. Просить суд не позбавляти батьківських прав відносно її дітей. Представник третьої особи -Менського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Щукіна І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що відповідач неналежним чином виконує покладені на неї обов'язки по вихованню, утриманню та забезпеченню дітей. Опитані в судовому засіданні неповнолітні [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , які показали, що їх мати займається їх вихованням та утриманням. Вони бажають проживати з матір'ю, просять повернути їх в сім'ю, де мати створила всі належні умови для їх проживання, любить їх , приділяє увагу їх вихованню та утриманню. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов непідлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтв про народження - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14 - 15), батьками дітей зазначено - [PERSON] та [PERSON]. ( 16-1) Із свідоцтва про народження - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14-16) слідує , що батьками дітей зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтв про народження - [PERSON], [INFO] (а.с.18), та [PERSON], [INFO] (а.с.19) [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], що проживає в [ADDRESS] від 16 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] проживає з меншим сином [PERSON], 2012 року народження. Старші діти перебувають у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Син [PERSON], 1994 року народження з матір'ю не проживає. Сім'я проживає у дерев'яному будинку, загальна площа 71,5 м.кв.. Будинок складається з 2-х житлових кімнат, кухні, кладової, сіней і коридору. В будинку пічне опалення. Санітарний стан в будинку задовільний, температурний режим в нормі, в будинку є необхідні меблі, які залишились від попередніх власників (а.с.21). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Менській РДА №39 від 20 травня 2014 року вирішено надати [PERSON] термін три місяці для приведення будинку до відповідних санітарно-гігієнічних норм; рекомендовано трьох дітей шкільного віку в літній період оздоровити в таборі «Пролісок»; надалі продовжувати здійснювати соціальний супровід сім'ї [PERSON] з метою навчання навичкам розподілу сімейного бюджету; здійснювати контроль службами, які займаються проблемами дитинства за станом проживання,утримання та виховання малолітніх дітей з метою недопущення застосування насильницьких дій в сім'ї та слідкування за використанням коштів державної допомоги на дітей (а.с.11). Згідно довідки-характеристики виданої виконкомом Хотівлянської сільської ради Городнянського району Чернігівської області на [PERSON], слідує, що остання приїхала в с. Хотівля на проживання у серпні 2014 року із с. Жовтневе Менського району Чернігівської області разом з дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], співмешканцем [PERSON], який на даний час з ними не проживає. [PERSON] придбала в [ADDRESS] житловий будинок, де на даний час проживає, за вказаною адресою не зареєструвалась. Вихованню дітей приділяє уваги мало. Діти, які навчалися в Городнянській районній гімназії на уроки приходили без зошитів, ручок. З похолоданням приходили без теплого верхнього одягу. На початку лютого 2015 року, залишила дітей на старшого сина [PERSON], лише з [PERSON], виїхала в невідомому напрямку (з її слів до м. Київ), повернулась на початку квітня. За час її відсутності дітей: [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] забрали до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де вони знаходяться на даний час. За час проживання на території сільської ради зауважень зі сторони виконкому сільської ради до неї не було. До адміністративної відповідальності не притягувалась. Скарг від сусідів та односельців не надходило (а.с.9-10). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Менській РДА №26 від 20 травня 2015 року вирішено: підготувати відповідні документи для подання заяви до Менського районного суду про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1976 року народження відносно її дітей - [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2010 року народження, [PERSON], 2012 року народження (а.с.4). Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей підтверджується висновком органу опіки та піклування Менської РДА. Висновок обґрунтовано тим, що мати дітей ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не має належних навиків догляду за дітьми. Діти двічі перебували в центрі соціально-психологічної реабілітації. [PERSON]О, неодноразово була попереджена та притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, всі вжиті заходи не дали бажаного результату (а.с.5). Зокрема з повідомлення т.в.о. начальника відділу Менського РВ УМВС України в Чернігівської області від 28 травня 2015 року, вбачається, що відносно [PERSON], 1976 року народження було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Крім того, співмешканець [PERSON] - [PERSON], 1987 рок народження вчинив відносно дітей [PERSON] насильство в сім'ї. в результаті чого останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт (а.с.12). [PERSON] за час перебування дітей у центрі відвідувала їх тричі, за словами доньки [PERSON], 2000 року народження, вони постійно спілкуються по телефону. У центрі проводилось заняття з батьками, на кому [PERSON] була присутня (а.с.20). У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Таким чином, у ст. 164 СК України наведений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, жодна з яких не знайшла свого підтвердження ані в судовому засіданні, ані в матеріалах справи. Надаючи оцінку зібраним документам, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є передчасним, оскільки це є єдина рідна людина яка є в дітей, яку діти любить і хочуть бути з нею. Судом враховується і пояснення самих неповнолітніх та малолітніх дітей, які бажають проживати разом з матір'ю. Виходячи з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною у 1997 році та має пряме застосування в Україні через Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ, і відповідно до статті 17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З ст.8 Конвенції слідує , що право на повагу до сімейного життя, яка поширюється на поняття сімейного життя і не обмежується лише сім'єю, також включає в себе відносини між батьками і дітьми. Спільне життя батьків (одного з них) та дитини є однією з цілей статті 8, незалежно від того, чи проживають батьки окремо. Пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від держави не тільки утримуватись від втручання в приватне і сімейне життя, але і забезпечувати також захист цих прав за допомогою законів. В сфері сімейного права необхідно брати до уваги справедливий розгляд суперечливих інтересів окремих осіб і спільноти. Особливої уваги потребує дитина. Виходячи з норми ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні й підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, отже, суд приходить до висновку що заявлений позов є безпідставним і таким, що не ґрунтується на зібраних по справі доказах. Посилання позивача на факти, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дітей самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків. Органи опіки та піклування, які надали висновки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері по відношенню до них батьківських прав. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дітей, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дітей, дійшов висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: dismissed