Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 11.02.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурне узбережжя», третя особа без самостійних вимог - Київська районна адміністрація Одеської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Відзив на позов відповідача до суду надійшов 24.03.2020 року. 27.03.2020 року позивач надала заяву про уточнення позову з урахуванням доводів відповідача, викладених у відзиві. У зв`язку з обмежувальними заходами, запровадженими в державі постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року із-за карантину з приводу пандемії, спір між сторонами судом не вирішено у строки, визначені законом. В судовому засіданні позивач, підтримуючи сої вимоги, стверджувала, що внаслідок неналежного виконання відповідачем, як балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , обов`язків з утримання будинку 15 січня 2020 року о 19 годині 45 хв в приміщені холу на 1 поверсі у лівому крилі будинку на її дитину 2-х років сталося падіння дверей нежитлового приміщення поблизу сходів на 1 поверсі. Дитина не зазнала тілесних ушкоджень, але дуже злякалась, внаслідок чого у дитини порушився сон. Позивач пережила значний стрес. [PERSON] пояснила, що в будинку не працює ліфт, тому у холі першого поверху мешканці, які мають маленьких дітей, залишають дитячі візки, великі іграшки (толокари). В цьому ж кутку холу розташоване підсобне приміщення, двері до якого не були належним чином встановлені - не закріплені на завісах, тому впали в той момент, коли дитина підійшла до візка, який і затримав падіння дверей на саму дитину. Позивач оцінила розмір завданої їй та її дитині моральну шкоду в суму 20 000 грн і вимагає ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів у вказаному розмірі. Представник відповідача позов не визнав і стверджував, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, тому як належними доказами не підтверджено як сам факт падіння дверей так і факт падіння дверей саме на дитину, відсутні докази спричинення моральної шкоди позивачу та її дитині відповідачем ОСББ «Лазурне узбережжя». Представник Київської рай адміністрації, як органу опіки та піклування, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вислухав сторони (їх представників), вивчив матеріали справи і встановив: [PERSON] проживає і зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.8). Квартира належить на праві власності чоловікові позивача [PERSON] (а.с.17-24). Подружжя [PERSON] має дитину - [PERSON] , [INFO] . 15 січня 2020 року о 19 годині 45 хв в приміщені холу на 1 поверсі у лівому крилі будинку сталося падіння дверей нежитлового приміщення, в якому знаходиться обладнання інтернет-провайдера. Двері впали на дитячий візочок, який зберігався під цими дверима. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина перша статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання. До них належать: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)». Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України. При вирішення спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, а також і факт виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіяння ним шкоди. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову. У даному випадку суд погоджується з доводами відповідача - ОСББ «Лазурне узбережжя» про недоведеність факту падіння дверей підсобного приміщення 15 січня 2020 року о 19 годині 45 хв в приміщені холу на 1 поверсі у лівому крилі будинку [ADDRESS] на малолітнього [PERSON] ,2018 року народження. Так, копія фотографії , що додана до акту від 15.01.2020 року з зображенням дверей, що похилені на дитячий візочок, не містить ні дати, ні часу її виготовлення, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо приладу, яким проводилось фотографування. Акт про саму подію від 15.01.2020 року (а.с.13) не містить відомостей про причини падіння дверей, про час її настання, не містить усіх членів комісії, а в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] не підтвердили, що вони приймали участь у складанні цього акту 15.01.2020 року, що вони бачили падіння дверей, що оглядали місце події. Як випливає з пояснень свідків « усі документи складала позивач». Свідки в судовому засіданні не назвали дату події, а свідок [PERSON] не знає часу, коли це сталося. Відсутні докази того, що правління ОСББ сповіщалось про подію в день, коли сталося падіння дверей. Суд вважає, що відсутні належні докази щодо спричинення моральної шкоди малолітньому [PERSON] , 2018 року народження. У якості доказу позивач надала до суду довідку КНП «Дитяча міська поліклініка №6» ОМР від 16.01.2020 року про те, що «мати звернулась зі скаргою на те, що на дитину впали двері технічного приміщення, у зв`язку з чим дитина злякалась, що стало причиною порушення сну». Довідка не містить висновку лікаря щодо стану здоров`я дитини, не зазначено з якого часу у дитини погіршився сон. Як у позові так і у поясненнях в судовому засіданні позивача відсутнє будь-яке обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач має заборгованість перед ОСББ по оплаті житлово-комунальних послуг і з метою уникнути погашення цього боргу, звернувся до суду з цим безпідставним позовом, тому як ці доводи не мають відношення до предмету спору.

Outcome: dismissed