Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11039558000, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу 1 кредит в іноземній валюті у розмірі 51850,00 доларів США, а відповідач 1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 вересня 2027 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача 1 за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем 2 було укладено Договір поруки № 42002 від 15 серпня 2006 року. Проте, відповідач 1 порушує взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість та право позивача на дострокове стягнення. Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 11039558000 від 15 вересня 2006 року в розмірі 71197,81 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 101539,34 грн. та стягнути з відповідачів в рівних частинах з кожного суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити і розглядати справу без його участі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 15 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11039558000, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу 1 кредит в іноземній валюті у розмірі 51850,00 доларів США, а відповідач 1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 вересня 2027 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10% річних (а.с.4-8). Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено Договір поруки № 42002, відповідно до умов якого, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли за Договором про надання споживчого кредиту № 11039558000 від 15 серпня 2006 року, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.3 договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищезазначеному Договорі про надання споживчого кредиту. Згідно п. 1.4 договору, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (а.с.16). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 7.1 Договору про надання споживчого кредиту № 11039558000 від 15 серпня 2006 року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно із розрахунком заборгованості станом на 17.05.2016 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача 1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені становить 71197,81 доларів, з яких: 62709,71 доларів США - кредитна заборгованість; 8488,10 доларів США - заборгованість по процентам (а.с.30-41). Заборгованість відповідача 1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 17.05.2016 року складає 101539,34 грн., з яких: 48873,57 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 52665,77 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с.30-41). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідачів з вимогами від 12.02.2016 року про погашення заборгованості за кредитом (а.с.17-18, 27-28). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). За офіційним курсом НБУ гривні до долару США, станом на 10.08.2016 року (2481.8263), 71197,81 доларів США у гривневому еквіваленті складає 1767005,97 грн.. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач 1 свої зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту № 11039558000 від 15 серпня 2006 року належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по договору в розмірі 71197,81 доларів США та 101539,34 грн. - пені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 28643,76 грн. (а.с.62).

Outcome: approved