Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої вказує, що 10.12.1966 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про одруження, складеному російською мовою, їхні прізвища вказані як «Колесник». Від шлюбу мають дітей: [PERSON] 13.09.1971р. народження та [PERSON], 19.04.1977р. народження. 02.05.2015р. чоловік [PERSON] помер. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, діти [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь заявниці. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Але отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості у звязку з тим, що під час отримання паспорта прізвище її чоловіка помилково вказано як «Колесник» замість «Колеснік». Тому в свідоцтві про смерть її чоловіка також вказано прізвище «Колесник» замість «Колеснік». На даний час внести зміни у паспортні дані та свідоцтво про смерть чоловіка неможливо, у відповідності до ст. 25 ЦК України. З наведених підстав просить встановити факт, визнавши, що вона та померлий 02.05.2015 року [PERSON] перебували у шлюбі, [PERSON] був її чоловіком. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви та просила її задовольнити. Приватний нотаріус [PERSON] звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Для дружини та чоловіка може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу між ними, який може бути встановлений судом. Судом встановлено, що 10.12.1966 року будинком урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис №2283, що підтверджується свідоцтвом про одруження VII-УР №220452. Згідно свідоцтва про одруження, складеного російською мовою, після реєстрації шлюбу чоловікові і дружині присвоєно прізвище «Колесник». Від шлюбу мають дітей, [PERSON] 13.09.1971р. народження та [PERSON], 19.04.1977р. народження. У свідоцтві про народження дітей, які складені російською мовою, їх прізвища та прізвища батьків записані російською мовою «Колесник». У паспорті громадянина України, виданого 07.07.1998р., прізвище заявниці українською мовою зазначено як «Колеснік», а у паспорті громадянина України, виданого її чоловікові 22.05.1997р. прізвище чоловіка українською мовою зазначено як «Колесник». [PERSON] помер 02.05.2015р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №32995. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, діти [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь заявниці. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Пунктами 2,3 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 « Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Отримати свідоцтво про право на спадщину заявниця не має можливості у звязку з різним написанням українською мовою прізвища заявниці та прізвища її чоловіка у паспорті та відповідно у свідоцтві про його смерть. На даний час внести зміни у паспортні дані та свідоцтво про смерть чоловіка неможливо у відповідності до ст. 25 ЦК України. Вказані розбіжності пояснюються різним перекладом з російської мови на українську прізвища заявниці та прізвища її чоловіка при виготовленні паспорта громадянина України. Разом з тим, вказані розбіжності перешкоджають [PERSON] документально підтвердити факт реєстрації шлюбу з [PERSON] та оформити спадщину після його смерті. У звязку з його смертю виправити зазначені розбіжності у позасудовому порядку неможливо. Факт того, що заявник [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі підтверджуються свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження їхніх дітей, показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи те, що факт реєстрації шлюбу заявника з померлим [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, тому що пов'язане з оформленням спадщини, спір про право відсутній, суд вважає, що заяву слід задовольнити встановивши юридичний факт того, що заявниця [PERSON] та [PERSON], який помер 02.05.2015р., перебували у шлюбі, зареєстрованому 10.12.1966р.

Outcome: approved