Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулась до суду з уточненим у подальшому позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 4 000 грн., 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 31737, 80 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В судове засідання сторони не з'явились, до його початку від прокурора, що вступив у справу відповідно до ст. 35, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 45, 46 ЦПК України та від представника позивача надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позов підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 2010 року працювала за сумісництвом у приватному підприємстві «Мрія - Сервіс» та з лютого 2012 року не отримувала заробітної плати, 18.04.2012 року звернулась із заявою про звільнення, але відповідного розрахунку в установленому законом порядку з позивачем проведено не було. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Статтею 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. При звільненні працівника, згідно ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Проте, в порушення вищезазначених норм законодавства, розрахунок при звільненні з [PERSON] не проведений та відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати за лютий, березень, квітень 2012 року, а також не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період 2010 - 2012 років, що в сумі становить 4000 грн., що відповідачем ніяким чином не спростовано. Відповідно до довідки ПФУ за обліковою карткою [PERSON] за лютий 2012 року заробітна плата останньої у ПП «Мрія-Сервіс» склала 1075 грн., за березень 2012 року 1075 грн., за квітень 2012 року позивачу було нараховано 1619, 60 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31 737, 80 грн. беручи до розрахунку середньоденну заробітну плату в сумі 51, 19 грн. та період з 19.04.2012 р. по 09.10.2014 р. (620 дн. * 51, 19 грн.= 31 737, 80 грн.) Суд вважає справедливим і рівноцінним відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з відсутністю оплати своєї праці та порушення її законних прав, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, в розмірі 500 грн., які повинні бути стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial