Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що у березні 2016 року звернувся до підрозділу Управління безпеки дорожнього руху з метою зняття належного йому автомобіля [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.03.2013 року, з обліку. Однак йому було відмовлено у зв'язку з накладенням ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві арешту на його автомобіль. Потім позивач звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві з метою отримання інформації щодо накладеного арешту. ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві листом від 30.03.2016 року повідомили, що інформацію про виконавче провадження за 2013 рік знищено за терміном зберігання, а також те, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 40966585 з виконання постанови ВДАІ № АА2 004168 від 08.10.2013 року про стягнення штрафу в сумі 510 грн. Оскільки внаслідок відсутності виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на його майно неможливо вирішити питання про скасування постанови державного виконавця, якою цей арешт було накладено, а також те, що штраф в рамках виконавчого провадження сплачено, а арешт автомобіля не знятий, позивач позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю та просить суд звільнити належне йому рухоме майно з-під арешту. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.03.2013 року автомобіль [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] (а.с. 5). Листом від 30.03.2016 року № П/10 ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві повідомлено, що в них на виконанні перебувало виконавче провадження № 40966585 з примусового виконання постанови ВДАІ № АА2 004168 від 08.10.2013 року про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 510 грн., в рамках вказаного виконавчого провадження 26.12.2013 року винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження, а 27.12.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві. На момент звернення з листом до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві вказане виконавче провадження знищено за спливом строку зберігання, тому правових підстав на зняття арешту з майна [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до квитанції № 101 від 13.05.2016 року [PERSON] сплатив штраф у розмірі 255 грн. (а.с. 8). Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що позивач позбавлений можливості захистити своє право у інший спосіб, оскільки відсутнє виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на майно позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] та звільнення його майна з-під арешту.

Outcome: approved