Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У червні 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 вересня 2007 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними були припинені у квітні 2014 року, оскільки в родині постійно виникали сварки та скандали, із-за різних характерів та поглядів на життя. На даний час спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Суд, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, сторони взяли шлюб 22 вересня 2007 року, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 11 (а.с. 3). Від подружнього життя сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджений свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Спору про місце проживання дитини між сторонами не має, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю. Як встановлено матеріалами справи, у квітні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, підставою розпаду сім`ї слугувало те, що мають різні характери та погляди на життя, що призводило до постійних непорозумінь та суперечок, в результаті сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. З вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть, зберегти сім`ю позивач вважає неможливим. Так, судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідачки судом був наданий сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved