Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року відкрито провадження у справі. 16 листопада 2016 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль марки «Фольцваген Поло», 2010 року випуску, № шасі [NUMBER], який належать на праві власності відповідачу. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що у вересні 2016 року між сторонами було розірвано шлюб, а тому відповідач має можливість самостійно, без згоди позивача, відчужити автомобіль на користь третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 01 листопада 2016 року, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у розмірі 187500,00 грн., що становить 3/4 вартості автомобіля «Фольцваген», припинити право власності позивача на транспортний засіб та стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину отриманих доходів від підприємницької діяльності [PERSON] у сумі 633742,50 грн. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними із заявленими нею позовними вимогами, оскільки вимога про визнання за повивачем права власності на частину автомобіля останньою не заявлялася. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника [PERSON] про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed