Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття їх з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що йому на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Домоволодіння складається з двох жилих будинків. Відповідачі - його родичі, не проживають за зазначеною адресою більше одного року, проте з реєстраційного обліку так і не зняті, у зв'язку з чим, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги також і за них, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS] та зоовязати їх знятись з реєстрації у належному йому будинку. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності № 52 від 18 січня 2002 року, зареєстрованого в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 37077, є власником домоволодіння [ADDRESS]. (а.с. 9). З копії домової книги реєстрації громадян, які мешкають у будинку [ADDRESS], вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивач з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки з відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON], [INFO], з 27 березня 2012 року, а [PERSON], [INFO] - з 11 серпня 2007 року зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 25,26). Відповідачі не проживають у будинку [ADDRESS] більше одного року, їх особисті речі у будинку не зберігаються, що підтверджується актом, складеним комісією КСН «Садки-І» № 167 від 28 квітня 2014 року (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] і [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS] Донецької області, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачі не мешкають за місцем реєстрації більше одного року. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідачів знятись з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання і не потребують додаткового рішення.

Outcome: partial