Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих аліментів, в якому просив суд стягнути з відповідачки\~ [PERSON] на його користь суму безпідставно отриманих нею аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року в розмірі 9 601 грн. 80 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 2002 року по 2010 рік вони з відповідачкою перебували у цивільному (незареєстрованому) шлюбі, від сумісного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12.02.2013 року позивача було визнано батьком дитини. Після припинення відносин у 2010 році син залишився проживати з матір`ю, однак певний період часу відповідач не давала йому бачитися з сином, тому у 2013 році за рішенням суду було зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод у вихованні дитини, а також з позивача було стягнуто аліменти на користь останньої на утримання сина. Але в березні 2019 року син прийшов проживати до батька і до теперішнього часу проживає з ним, батько виховує та повністю утримує сина самостійно. Рішенням суду у 2019 році було визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком, а рішенням суду від 12.03.2020 року було припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. За період з березня 2019 року по травень 2020 року відповідач отримувала аліменти на утримання сина, користувалася коштами на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, безпідставно отримала 9\~601 грн. 80 коп. аліментів. Посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, вважала, що відповідач отримувала аліменти у вказаний період безпідставно, оскільки син з березня 2019 року проживає з батьком, його місце проживання визначено разом з батьком, перебуває на утриманні батька, отже, звернення позивача до суду з даним позовом відповідає інтересам дитини. Позивач вважав, що відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~правова підстава для стягнення з позивача аліментів визнана такою, що не підлягає виконанню, а кошти, безпідставно стягнуті з позивача, підлягають поверненню, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, оскільки дитина фактично перебувала на утриманні батька, проживала разом з ним, відповідачка безпідставно отримувала аліменти, з позивача припинилось стягнення аліментів тільки в червні 2020 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. В попередньому судовому засіданні проти позову заперечувала; не заперечувала, що син з березня 2019 року з нею не проживає, аліменти їй приходили на картку, вона висилала кошти своїй сестрі, яка давала [PERSON] кожного тижня по 200 грн., тобто більшу частину аліментів вона надавала дитині. З березня 2020 року вона сплачує аліменти на утримання сина за рішення суду. Син проживав з батьком з квітня-березня 2019 року до травня 2021 року. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи для розгляду справи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Правилами\~ст.ст. 12, 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 2002 року по 2010 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах і ці обставини визнаються сторонами. Позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] . Після припинення сімейних відносин у 2010 році, неповнолітній син сторін [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю відповідачкою [PERSON] та знаходився на її утриманні та вихованні. Через перешкоди у спілкуванні рішенням Сумського районного суду від 16 квітня 2013 року відповідачку [PERSON] було зобов`язано не перешкоджати позивачу [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, встановлено порядок побачень батька з дитиною (а.с.53). Крім того, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2013 року з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 травня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.54). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком позивачем [PERSON] (а.с.14-17). Згідно довідки, виданої виконкомом Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області № 495 від 22 липня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає з березня місяця 2019 року разом з батьком за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.44). З копії рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 березня 2020 року вбачається, що позов [PERSON] задоволено, припинено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , стягнутих за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2013 року. Цим же рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 22 січня 2020 року і до повноліття дитини (а.с.55,56). Рішення суду набрало законної сили. Згідно довідки розрахунку, виданої Старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) С.Большаковим, за період з 01.03.2019 року по 31.05.2020 року визначено та сплачено [PERSON] аліментів 9\~601 грн. 80 коп. (а.с.19). Ці обставини сторонами не оспорюються, підтверджуються наданими сторонами доказами, отже, суд вважає їх встановленими. \~ \~ \~ \~ Згідно із статтями\~180,\~191 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1,2 \~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Право на стягнення аліментів має той з батьків, з яким визначено місце проживання дитини. Та обставина, що дитина, на утримання якої були стягнуті аліменти з батька на користь матері дитини, певний час не проживала з матір`ю, а з батьком (позивачем по справі [PERSON] ), не має своїм наслідком визнання безпідставним стягнення аліментів з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , оскільки аліменти на утримання дитини були стягнуті за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2013 року (а.с.54), відтак, право на стягнення аліментів на підставі рішення суду мала саме відповідачка по справі [PERSON] , на утриманні якої після припинення сімейних відносин між сторонами залишилась дитина. Отже, сплачуючи з 2013 року аліменти на утримання дитини на користь [PERSON] , [PERSON] виконував рішення суду, яке набрало законної сили і виконання якого є обов`язковим, що передбачено, зокрема, статтею 18 ЦПК України, у відповідності з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судове рішення є обов`язковим до виконання (Стаття 1291 Конституції України).\~ Таким чином, не дивлячись на те, що дитина сторін, за ствердженням батька, певний час, а саме з березня 2019 року, проживає разом з батьком позивачем по справі, який на підтвердження зазначеної обставини надав суду довідку виконкому Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області № 495 від 22 липня 2020 року (а.с.44), саме батько дитини [PERSON] на підставі рішення суду мав сплачувати аліменти на утримання дитини на користь відповідачки [PERSON] , що і робив до 2020 року. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком позивачем [PERSON] (а.с.14-17), а рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12 березня 2020 року позов [PERSON] задоволено, припинено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , стягнутих за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2013 року. З позовом про припинення стягнення аліментів з нього [PERSON] звернувся 22 січня 2020 року, відтак, до цього часу [PERSON] не вважав, що стягненням аліментів порушені його права і він необґрунтовано сплачує аліменти на користь матері дитини, яка, за його ствердженням, з березня 2019 року проживає разом з ним. Суду не надано доказів на підтвердження того, коли саме було виконано рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Рішення суду про припинення стягнення з\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання дитини\~ набрало законної сили 12 квітня 2020 року, саме з цього часу, тобто з травня 2020 року стягнення аліментів з [PERSON] було припинено. Як стверджувала в судовому засіданні відповідачка, аліменти їй приходили на картку, вона висилала кошти своїй сестрі, яка давала сину [PERSON] кожного тижня по 200 грн., тобто більшу частину аліментів вона надавала дитині. Позивачем не доведено, що це було інакше. Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що відсутні підстави вважати, що відповідачка [PERSON] безпідставно отримувала аліменти на утримання дитини, а тому відсутні підстави для стягнення з неї 9601 гривні 80 копійок аліментів, які, на думку позивача, вона безпідставно отримала за період з 1 березня 2019 року по 31 травня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed