Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] В даному будинку зареєстровані, але вже декілька років не проживають її донька [PERSON] та онук [PERSON], їх особистих речей в будинку не має. Тому, з метою захисту своїх прав, як власника будинку, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується Договором дарування від 19 липня 1998 року, зареєстрованому за № 44 та посвідченим секретарем виконкому Веприцької сільської ради народних депутатів. (а.с.7). В належному позивачу будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Довідками № 227 від 10 квітня 2017 року та № 221 від 06 квітня 2017 року, виданими Веприцькою сільською радою Фастівського району Київської області. (а.с.8,9). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS] від 06 квітня 2017 року, вбачається, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані в даному будинку, але в ньому не проживають, їх особистих речей в будинку не має. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] та [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідачі відсутні в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратили право користування ним, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню в рівних частинах на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved