Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 451 203,10 грн, 3 137, 41 Євро, 17 183, 49 доларів США, посилаючись на те, що внаслідок протиправної бездіяльності Національного банку України позивачеві завдано матеріальні збитки у сумі неповернутих грошових коштів з його депозитних рахунків, відкритих у ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Ухвалою судді від 19 червня 2018 року у справі відкрито провадження /а. с. 56-57/. 27 червня 2018 року представником відповідача Національного банку України подано до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову /а. с. 66-69/. Від третьої особи у справі ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Славкіної М. А. 04 липня 2018 року подано пояснення на позовну заяву, у яких зазначено, що позивач не звертався до банку із кредиторською вимогою, тому відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» його вимоги щодо повернення вкладів задоволенню не підлягають і вважаються погашеними /а. с. 110-113/. Представником позивача 23 липня 2018 року до суду подано відповідь на відзив відповідача /а. с. 119-123/. Ухвалою від 28 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті /а. с. 131/. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Від третіх осіб у справі представники у судове засідання, про яке повідомлені належним чином, не з'явилися про причини неявки не повідомили суд, від Державної казначейської служби України заяви по суті та з процесуальних питань до суду не надходили, про час, дату і місце призначеного судового засідання повідомлялася належним чином. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач уклав з третьою особою у справі ПАТ «КБ «Хрещатик» договір № 295D-641294 25 листопада 2015 року «Осінній оксамит». Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, позивач як вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у гривні, що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] в ПАТ «КБ «Хрещатик» у розмірі 250 000, 00 грн на строк з 25 листопада 2015 року по 23 грудня 2016 року з виплатою 24,5 % річних /а. с. 8, 9/. 20 січня 2016 року позивач та третя особи ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 295D-641294 25 листопада 2015 року, відповідно до п. 1 якої сума вкладу з 20 січня 2016 року складає 280 000 грн /а. с. 10/. Також позивачем та третьою особою у справі 24 грудня 2015 року укладено договір № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» у національній валюті у сумі 170 000 грн строком з 24 грудня 2015 року по 24 січня 2017 року з виплатою 24 % річних. Відповідно до п. 1.1 договору банк прийняв грошові кошти вкладника на рахунок № [NUMBER] /а. с. 15/. 22 лютого 2016 року [PERSON] та банк уклали договір № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» у Євро із щомісячною сплатою 7 % на три місяці. Згідно з п. 1.1 вказаного договору, банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] у сумі 3 135 Євро на строк від 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року /а. с. 20/. Цього ж дня, 22 лютого 2016 року [PERSON] та банк уклали договір № 295D-660126 банківського вкладу «Живи сонячно» у доларах США із щомісячною сплатою 8 % на три місяці. Згідно з п. 1.1 вказаного договору, банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] у сумі 25 000 доларів США на строк від 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року /а. с. 23/. У позовній заяві зазначається, що відповідно до умов: - договору № 295D-641294 25 листопада 2015 року «Осінній оксамит», залишок коштів за вкладом становить 280 000 грн, нараховані проценти - 754, 41 грн, тобто загальна сума у розмірі 280 754, 41 грн; - за договором № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» від 24 грудня 2015 року залишок коштів становить 170 000 грн за вкладом та 448, 69 грн - за процентами, загальною сумою 170 448, 69 грн; - за договором № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» у Євро від 22 лютого 2016 року - залишок коштів за вкладом у розмірі 3 135 Євро та відсотки - 2, 41 Євро, а разом 3 137, 41 Євро; - за договором № 295D-660126 «Живи сонячно» у доларах США від 22 лютого 2016 року - залишок коштів за вкладом у розмірі 7 208, 50 доларів США, сплачених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб як сума гарантованого відшкодування, та 21, 99 доларів США - відсотки за вкладом, що становить загальну суму у розмірі 17 813, 49 доларів США. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON] на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно. На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 24 травня 2018 року № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» строком на два роки. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М. А. строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно. Встановлено, що станом на час розгляду справи у суді грошові вимоги позивача як кредитора банку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі не задоволено, лише у межах 200 000 грн. Разом з тим, із пояснень третьої особи у справі ПАТ «КБ «Хрещатик» встановлено, що позивач не зверталася для включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, з метою виплати грошових коштів, тому відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заборгованість банку перед позивачем вважається погашеною, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, яку було виплачено, про що і зазначено у позовній заяві. Факт того, що позивач не подавала заяву про включення її до вказаного реєстру, стороною позивача не спростовано. Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. За нормою статті 4 вказаного Закону, Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання. Аналогічного змісту міститься норма у статті 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. До функцій відповідача, перелік яких міститься у статтях 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Грошові кошти позивача були внесені на вкладні депозитні рахунки в ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі договорів банківських вкладів, які були укладені між вкладником та банком, відповідач стороною даного правочину не виступає. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено право Національного банку України, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року м. Київ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов'язковими підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Разом з тим, суд вважає відсутніми згідно ст. 1166, ст. 1173 Цивільного кодексу України підстави для відшкодування шкоди позивачу, оскільки виходячи з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, позивачем не надано доказів завдання позивачу матеріальної шкоди при здійсненні управлінських повноважень Національного банку України, зокрема: доказів того, що шкода позивачу заподіяна виключно у зв'язку із встановленням факту протиправності бездіяльності відповідача, яка полягає у невжитті останнім своєчасних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників, що призвело до доведення ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності та неможливості повернення депозитних вкладів, доказів незаконності рішення, дії завдавача шкоди, а також наявності майнової шкоди. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. У відповідності до частини першої ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга вказаної статті Кодексу). Статтею 82 ЦПК України визначено випадки, у яких сторона звільняється від доказування обставин, на які посилається. Так, згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проте у розгляді справи № 826/15685/16 в Окружному адміністративному суді м. Києва, у якій було ухвалено постанову від 28 лютого 2017 року, не брали участь ті самі особи, що беруть участь у розгляді даної справи. Окрім того, посилання позивача на наявність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, якою встановлено протиправну бездіяльність Національного банку України щодо невжиття останнім своєчасних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників, що призвело до доведення ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності та неможливості повернення депозитних вкладів суд вважає безпідставними, оскільки у вказаній постанові не міститься висновку, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України порушено право позивача на отримання коштів за договором банківського вкладу. Таке твердження не можна вважати загальновідомим фактом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed