Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У червні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому зазначила, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.06.2008 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, що становить 269 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на сьогоднішній час вона продовжує мешкати з донькою, водночас потреби дитини значно зросли, донька навчається у п`ятому класі, відвідує додаткові спортивні заняття, крім того зазначає, що з моменту стягнення аліментів за рішенням суду значно зросли комунальні послуги та ціни на товари та послуги. Вважає, що встановлений рішенням суду розмір аліментів не відповідає сьогоднішнім реаліям, та навіть частково не забезпечує потреби доньки. На підставі вищезазначеного позивачка просить суд врахувати всі наведені обставини та змінити розмір стягуваних аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того в позові просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 500 грн. щомісячно. 19.06.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, відзиву на позов не надав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданим 10.04.2008 року Степнянською сільською радою Запорізького району Запорізької області серії [NUMBER] , батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.2015 р. виданого Комунарським ВДРАЦС реєстраційної служби Запорізького МУЮ вбачається, що [PERSON] 28.04.2015 р. уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище « [PERSON] ». Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.06.2008 року (справа № 2-1075/08) з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, що становить 269 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006р.№3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, згідно з ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що зміна розміру аліментів з 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину віком 6 років на 1/4 частину від доходу буде відповідати інтересам та потребам дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим слід зазначити, що позов в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Участь батьків у додаткових витратах на дитину визначена ст.. 185 СК України, відповідно до якої встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України) При цьому в позовній заяві та доданих до неї матеріалів взагалі не обґрунтована необхідність стягнення додаткових витрат у розмірі 500 грн. щомісячно. Зокрема не надано жодних доказів особливих обставин у житті дитини (розвиток здібностей, хвороба, каліцтво, тощо) Надані позивачем медичні довідки свідчать про те, що дитина перебуває на обліку у ЛОР-лікаря, окуліста та у сімейного лікаря, та проходила не однократні обстеження у лікаря окуліста. При цьому жодних доказів понесених позивачем додаткових витрат або необхідність понесення додаткових витрат, пов`язаних із вказаними обставинами в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial