Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У травні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь 31778 грн. 89 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо транспортної пригоди, 1000 грн. на відшкодування витрат, понесених на проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку, та 8000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у 2016 року надавав у користування [PERSON] транспортний засіб Chevrolet Lachetti д.н.з. [NUMBER] в справному стані, проте відповідач повернув 22 серпня 2016 року транспортний засіб в пошкодженому стані та зі значними деформаціями. Відповідач відмовився від підписання будь-яких документів стосовно спричиненої ним майнової шкоди позивачу, на усні вимоги позивача [PERSON] не відповідає. Згідно проведеної оцінки матеріального збитку вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження автомобіля становить 31778,89 грн. Також, до складу матеріальних затрат позивач відносить 1000 грн., сплачених ним за проведення автотоварознавчого дослідження, проведеного з метою визначення розміру матеріального збитку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правовову допомогу у розмірі 8000 грн. та сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 551 грн. 21 коп. Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст.224 ЦПК України. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з огляду на встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], як власник транспортного засобу марки Chevrolet Lachetti д.н.з. [NUMBER], у 2016 році надав у користування [PERSON] вказаний автомобіль в справному стані, проте 22 серпня 2016 року відповідач повернув позивачу транспортний засіб в пошкодженому стані зі значними деформаціями, що підтверджуєтся висновком експерта. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №185093, власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. Висновком експертного автотоварзнавчого дослідження № 417/8-16 від 23 серпня 2016 року, складеного [PERSON]О на підставі звернення [PERSON] визначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], становить 31778 грн. 89 коп. Вирішуючи спір що виник суд виходив з такого. Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розяснено, що шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи. У пункті 9 вказаної постанови розяснено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди заподіяної майну, незалежно від форм власності , слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особу обовязок надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна , робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як вбачається з правового висновку, що був зроблений Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. П. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Пошкодження належного позивачеві автомобіля та заподіяння йому шкоди сталася з вини відповідача [PERSON] як володільця джерела підвищеної небезпеки, який і має нести відповідальність. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 31778 гривень 89 копійок, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу є обгрунтованими та доведеними, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 31778 грн. 89 коп. заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля підлягають задоволенню. Позивачем до складу судових витрат включено судовий збір, сплачений ним про зверненні до суду з позовом у сумі 551 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, \~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 1 , ч. 2 ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. Позивачем та представником позивача адвокатом [PERSON] не надано до суду документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи викладене, вимоги в частині стягнення у відшкодування витрат на правову допомогув розмірі 8000 гривень, та витрат на проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку в сумі 1000 грн. задоволенню не підлягають. З підстав ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 21 грн., та судовий збір у розмірі 88 грн. 79 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial