overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 08.08.2014р. цивільну справу 2/489/651/2014р. за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, - повернуто до Ленінського районного суду м. Миколаєва для виконання вимог ч. 1 ст. 220 ЦПК України у зв'язку з не ухваленням рішення стосовно другого відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2014р. було частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Мотивувальною частиною рішення суду від 04.06.2014р. обґрунтовано підстави відмови в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Однак, суд не визначив вказане у резолютивній частині рішення, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи все вищевказане, є всі підстави для ухвалення додаткового рішення по дійсній цивільній справі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24.03.2017 повернуто справу № 487/1478/16-ц за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, [PERSON], [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], про визнання права користування житловим приміщенням, для виконання вимог ст. 220 ЦПК України, оскільки судом при ухваленні рішення по справі не ухвалено рішення стосовно вимоги про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення, оскільки ця вимога була заявлена, але не була вирішена та при ухваленні рішення судом не вирішено питання про стягнення на користь держави суми несплаченого при заявлені додаткової вимоги судового збору. Особи, які брали участь у справі, до судового засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст. 220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі вказаних осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2017 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, [PERSON], [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], про визнання права користування житловим приміщенням було відмовлено. Також судом встановлено, що 08.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду із збільшеною позовною заявою (а.с.105-106), якій просила суд визнати за нею право користвання додатковою житловою площею у гуртожитку, а саме кімнатою [ADDRESS], зобов'язати виконавчий комітет Миколаївсьткої міської ради видати [PERSON] ордет на право зайняття додаткової кімнати [ADDRESS] та визнати недійсним ордер на житлове приміщення, а м\\саме на кімнату [ADDRESS], виданий [PERSON] Так при зверненні із збільшеною позовною заявою [PERSON] заявлено дві вимоги немайнового характеру, а судовий збір сплачено лише за одну вимогу немайногового характеру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вказаний судовий збір підлягає стягненню з позивача в дохід держави. Таким чином, при ухваленні рішення судом не було розглянуто вимогу позивача про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та судом не вирішено питання про стягнення на користь держави суми несплаченого при заявлені додаткової вимоги судового збору, а резолютивна частина рішення не містить висновків стосовно даної вимоги та стягнення судового збору за додаткову вимогу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 березня 2018 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Дніпровського районного суду м. Києва для забезпечення розгляду. Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 14 лютого 1975 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану м. Керч Кримської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №19. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство починаючи з 2003 року. Позивач у судове засідання не з'явився, зі змісту позовної заяви убачається, що він просить проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Ленінським відділом запису актів цивільного стану м. Керч Кримської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №19 (а.с. 9). Від шлюбу сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнений, що сім'я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року підсудність цивільної справи [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було визначено Солом'янському районному суду міста Києва, 29.10.2015 року справа була направлена на адресу Солом'янського районного суду міста Києва. Матеріалами справи встановлено, що 15 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області України в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 221. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сумісного господарства та шлюбні відносини на час звернення до суду не підтримують, підстав та бажання зберегти сімейні відносини не має. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області України в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 221. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2015 року в порядку ст. 12 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена підсудність цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - Голосіївський районний суд м. Києва. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі за актовим записом № 526. З обставин, викладених у позовній заяві просить позов задовольнити. Позивач не прибув в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду або заяв в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України завчасно подано до канцелярії суду не було. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.07.2010 року, між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі за актовим записом № 526 зареєстровано шлюб. Ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.03.2016 року позовну заяву [PERSON] до Святошинського районного суду м. Києва, третя особа - Національне антикорупційне бюро України про відшкодування моральної шкоди завданої/заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю визначено за підсудністю Оболонському районному суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено, оскільки на думку суду заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства. При цьому, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14.04.2016 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року скасовано, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції. За таких обставин, після повернення позову до суду першої інстанції ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.05.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні 03.06.2016 року до початку розгляду справи по суті [PERSON] ініційовано заяву про відвід судді. Підставою відводу позивач вказує на порушення принципу верховенства права, застосування обману, бездіяльності та явне затягування розгляду справи. Представники відповідача та третьої особи були відсутні в судовому засіданні. Заслухавши думку та обґрунтування заявника, суд вважає, що мотиви відводу судді надумані і не є підставою для відводу головуючого у справі. Таким чином, заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.08.2016 року визначена підсудність позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Дніпровському районному суду м. Києва. [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 01 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис №19. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 01.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно 15.07.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено актовий запис №19 (а.с. 4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнений, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини з відповідачем вже тривалий час мають негативний характер та збереження і примирення є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12.05.2016 року матеріали цивільної справи № 757/5588/15-ц повернуто до Печерського районного суду м.Києва для усунення недоліків, оскільки в судовому рішенні від 15.04.2016 року не вирішено питання про судові витрати. В судовому засіданні відповідачка та її представник просили стягнути судові витрати з позивача [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з позивача [PERSON] судових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 15.04.2016 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей залишити без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей задоволено. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] понесла судові витрати в розмірі 243,60 грн., за подання зустрічної позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2015 р. Деснянському районному суду м. Києва визначено підсудність вищезазначеної цивільної справи . У позовній заяві , позивач зазначає про те , що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені на протязі бльше восьми років та їх відновлення є неможливим . В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з'явилась, зареєстрована та проживає на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим , про розгляд справи була повідомлена шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва .. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З обставин викладених у позовній заяві вбачається , що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів та взаємне непорозуміння, на протязі останніх восьми років спільного господарства не ведуть. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Явір-Житлобуд-2», ПрАТ «Національна будівельна компанія» про зобов'язані вчинити дії було визнано мирову угоду, укладену 10.06.2015 року між сторонами, за умовами якої: ПрАТ «Національна будівельна компанія» виконує фасадні роботи з метою усунення протікання з фасаду будинку до квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] безоплатно, а ТОВ «Явір-Житлобуд-2» виконує відновлювальні ремонтні роботи по усуненню плісняви та переклейки шпалер на кухонній стіні під вікном квартири [ADDRESS]. Строк виконання робіт встановлюється в 40 календарних днів, перебіг якого починається наступного дня після визнання судом даної мирової угоди. В свою чергу позивач відмовляється від позовних вимог (а.с. 6-7). [PERSON] у зв'язку з тим, що вказана мирова угода залишилась без виконання, в липні 2016 року заявив позов про спонукання ТОВ «Явір-Житлобуд-2», ПрАТ «Національна будівельна компанія» до виконання угоди. Ухвалою суду від 06.06.2017 року, позов в частині вимог до ПрАТ «Національна будівельна компанія» на задоволення заяви позивача було залишено без розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Відповідач свого представника в суд не направив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Відповідно до статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Отже, за своїм змістом мирова угода носить зобов'язальний характер, а тому у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди вправі звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди на підставі ст.ст. 16, 526, 527, 530 ЦК України. Така ж правова позиція викладена в постанові ВС України від 23.09.2015р. у справі № 6-274цс15, та в постанові ВС України від 11.11.2015р. у справі № 6-342цс15. Наявність цього спору вказує на те, що ТОВ «Явір-Житлобуд-2» не виконали зобов'язання за мировою угодою. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved