Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У червні 2011 року справа надійшла в провадження суду. Шляхом неодноразової уточнення позову, остаточні позовні вимоги позивачки були наступними: розділити спільне майно, шляхом виділення їй холодильник «ВЕКО», спальний гарнітур, який складається із шафи «Еверест», двох тумб, ліжка «Ложа», комода «Етюд»; інші предмети домашнього вжитку та інструменти на суму 33253 грн. виділити відповідачеві [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що все зазначене майно було набуте нею із позивачем у шлюбі і тому є спільною сумісно власністю. На її думку, запропонований нею варіант розподілу був справедливим. В свою чергу, відповідач за первісним позовом [PERSON] скористався правом, передбаченим статтею 123 ЦПК України та звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив розділити спільне майно подружжя, а саме:у власності [PERSON] залишити автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску (р.н. [NUMBER]), холодильник «ВЕКО», спальний гарнітур, який складається із шафи «Еверест», двох тумб, ліжка «Ложа», комода «Етюд». На свою користь просив стягнути із позивачки [PERSON] вартість половини зазначеного майна у розмірі 26 489 грн. 31 коп. У судовому засіданні позивачка та її представник первісний позов підтримали із викладених у ньому підстав, частково визнали зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом заперечував щодо задоволення первісного позову і вважав за доцільне прийняти рішення про задоволення зустрічного позову. Представники третіх осіб по справі до суду не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, судом зазначається про наступне. У судовому засіданні встановлено, що 9 березня 1996 року між сторонами по справі було укладено шлюб (т.1, а.с. 7), який було розірвано 20 жовтня 2009 року (т.1, а.с. 6). Під час перебування у шлюбі, 17 березня 2008 року, ними було придбано автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску (р.н. [NUMBER]), у зв'язку із чим у ЗАТ «Альфа-банк» [PERSON] отримала кредит на придбання транспортного засобу (т.1, а.с. 38-40, 62-63). Крім того, 22 червня 2004 року було придбано холодильник «ВЕКО», а 16 березня 2004 року спальний гарнітур, який складається із шафи «Еверест», двох тумб, ліжка «Ложа», комода «Етюд» (т.2. а.с. 53-54). Крім того, подружжям було понесено витрати на встановлення додаткового обладнання на зазначений автомобіль 1 квітня 2008 року. (т. 2, а.с. 56 ). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правова природа спору подружжя про поділ майна врегульована законодавчими нормами, викладеними у главі 8 СК України. Так, відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України . Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску (р.н. [NUMBER]), холодильник «ВЕКО», спальний гарнітур, який складається із шафи «Еверест», двох тумб, ліжка «Ложа», комода «Етюд» було придбано сторонами по справі під час перебування у шлюбі. В супереч вимогам статті 60 ЦПК України, доказів про придбання іншого майна у період шлюбу, яке просила розділити [PERSON], суду не надано. Тому, суд приходить до висновку, що лише названа частина майна підлягає поділу, так як є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] З урахуванням того, що відповідач за первісним позовом не заперечував щодо виплати йому грошової компенсації за частину майна (автомобіль та меблі), а позивачка внесла на депозитний рахунок суду суму коштів у тому розмірі, як забажав [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та задоволення позову [PERSON] шляхом виділення у її власність автомобіля «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску (р.н. [NUMBER]), холодильника «ВЕКО», спального гарнітура, який складається із шафи «Еверест», двох тумб, ліжка «Ложа», комода «Етюд», та стягнення на користь відповідача за первісним позовом внесених позивачкою на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 26 489 грн. 31 коп. З урахуванням приписів статті 88 ЦПК України та позиції суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, підлягають частковому стягненню із [PERSON] судові витрати на користь [PERSON]

Outcome: partial