Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] приходиться їй бабусею. За життя остання склала заповіт, де вказала, що все майно, що їй буде належати на момент смерті, вона заповідає [PERSON] 21 грудня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та господарчі споруди, які знаходяться за адресою: провулок Кривий, 2 в м.Марганець Дніпропетровської області, розташованого на земельній ділянці площею 0,0953 га. і призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд. Після смерті бабусі вона фактично вступила в управління та володіння вказаним будинком та земельною ділянкою. В нотаріальній конторі їй видали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок з господарчими будівлями по провулку Кривому, 2 в м.Марганець. Також нотаріусом їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за тією ж адресою їй відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючого документу: 03 грудня 2011 року [PERSON] вступила у спадок на вказану земельну ділянку після смерті свого чоловіка, але право власності на своє імя вона не оформила. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною. Судом встановлено, що 06 квітня 2012 року [PERSON], [INFO], складено заповіт, яким все своє майно, що на день її смерті виявиться їй належним, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право і належні їй майнові права та її обовязки на час смерті, вона заповідала [PERSON], [INFO]. Заповіт зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 1113 (а.с.7). 21 грудня 2013 року [PERSON]. померла, свідоцтво про смерть І-КИ № 546833, актовий запис № 810 (а.с17). 04 травня 2016 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], на земельну ділянку, яка розташована за адресою: провулок Кривий, 2 в м.Марганець Дніпропетровської області, з тих підстав, що нею не надано правовстановлюючі документи (а.с.20). Відповідно до ст.ст.1216-1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ст.1225 ЦК України). Як встановлено судом, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська області, м.Марганець, провулок Кривий, 2, загальною площею 0,0953 га, для обслуговування житлового будинку, належить [PERSON], відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 1095 від 24.03.1994 року на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради народних депутатів від 17.02.1994 року за №75/4 (а.с.13-16). 30 квітня 2011 року [PERSON] помер (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2011 року, спадкоємцем земельної ділянки, яка розташована за адресою: провулок Кривий, 2 в м.Марганець Дніпропетровської області, загальною площею 953 кв.м., є [PERSON] (а.с.11). [PERSON] не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку після смерті свого чоловіка, і станом на 26 травня 2016 року спірна земельна діялнка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.18,19). Враховуючи докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємицею за заповітом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: провулок Кривий, 2 в м.Марганець Дніпропетровської області після смерті спадкодавця [PERSON], а останній вказана земельна ділянка належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2011 року, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача.

Outcome: approved