Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - третя особа), в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого здійснювалося відкриття та обслуговування поточних рахунків, операції за якими здійснюються за допомогою електронних платіжних засобів, клієнтам банку - фізичним особам. Позивачу був відкритий рахунок № [NUMBER] в рамках обслуговування продукту «Максимум». 04 вересня 2018 року о 20:35 сталося несанкціоноване зняття коштів з рахунку позивача невідомими особами в сумі 8000,00 грн. через платіжний сервіс LIQPAY. Одразу після надходження СМС-повідомлення, позивач негайно повідомила про це відповідача за телефоном гарячої лінії. Майже одночасно позивачу вдалося заблокувати картку через особистий кабінет та зв`язатися з банком і повідомити про незаконне зняття коштів невідомими особами. Того ж дня позивач звернулася до органів поліції і відомості про злочин за даним фактом 05 вересня 2018 були внесені до відповідного реєстру за № 12018100100009490. Досудове розслідування триває, винних осіб співробітниками поліції не знайдено, грошові кошти позивачу не повернуті. Також, того ж дня через Київське відділення №13 ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] . оформила претензію держателя карти Вх. № 95944 та отримала виписку з рахунку за період 02.09.2018 р. по 06.09.2019 р. На претензію остання отримала відмову від відповідача, посилаючись на те, що даний випадок був мною застрахований і необхідно звернутися до третьої особи. 06 вересня 2018 року позивач подала до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа» заяву про настання збитку та подала всі необхідні згідно за Договором Добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.63010520.111 від 10.05.2018 року документи. Наприкінці жовтня позивач отримала відповідь від третьої особи, у якій зазначалося, що операції по зняттю коштів проводились через платіжну електронну систему розрахунків LIQPAY, що не входить в вичерпний перелік електронних платіжних систем, зазначених у Договорі, тому ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» не має підстав для виплати страхового відшкодування. До цього часу кошти не повернуті, не зважаючи на письмові претензії та скарги позивача, що порушує законні права останньої. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться розписки, про причини неявки суд не повідомили. Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вказаних вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 31.05.2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом акцептування Публічної пропозиції Банку був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого здійснювалося відкриття та обслуговування поточних рахунків. На підставі укладеного договору [PERSON] було відкрито рахунок ЕПЗ № [NUMBER] в рамках обслуговування продукту «Максимум». За приписами ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка, банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. 04 вересня 2018 року о 20:35 по рахунку № [NUMBER] були проведені операції зі списання коштів на загальну суму 8 000,00 грн. на інтернет-ресурсі LIQPAY з використанням реквізитів карти (номер карти, термін дії, CVV). 04.09.2018 року о 20:41 до Контакт-Центру ПАТ «Альфа-Банк» надійшов дзвінок від [PERSON] щодо несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку. 04.09.2019 року [PERSON] звернулася до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про незаконне заволодіння грошовими коштами з банківської карти ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 8 000,00 грн. Відомості про злочин за даним фактом 05 вересня 2018 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018100100009490 за ч. 1 ст. 185 КК України. Незважаючи на надходження дзвінка від позивача 04.09.2019 року, в якому остання повідомила про несанкціоноване зняття коштів з її карткового рахунку у цей день, 06.09.2019 року банком було проведено операцію щодо перерахування коштів, що вбачається із виписки про рахунку. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» із Заявою про настання збитку від 06.09.2018 р., проте отримала письмову відмову № 1034.218.18.01-0228.10 від 24.10.2018 р. у зв`язку з відсутністю підстав для виплати страхового відшкодування. З вимогою повернути кошти у сумі 8 000,00 грн. [PERSON] зверталася і до ПАТ «Альфа-Банк» шляхом подачі листа-претензій від 08.11.2018 року, на що отримала відмову від 04.12.2018 р. №109946-23.2-б/б. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у п. 7 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Згідно з пунктом 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Проте, після надходження 04.09.2019 року повідомлення від позивача про нездійснення нею платіжної операції, банк не зупинив здійснення операцій з використанням картки та 06.09.2019 року ним проведено операцію щодо перерахування коштів, чим порушив п. 7 розділу VI вищевказаного Положення. Відповідачем у ході розгляду справи не доведено, що дії чи бездіяльність позивача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд України в своїй постанові від 13.05.2015 р. у справі № 6-71цс15 зазначив, що висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувались правильним вводом пін-коду вказаної картки, а умовами договору передбачено обов`язок позивача, щодо нерозголошення даного пін-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковим, оскільки висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, оскільки судом встановлено, що операція зі списання грошових коштів у сумі 8 000,00 грн. з рахунку № [NUMBER] позивачем 04.09.2018 року не здійснювалась, платіжна картка не втрачалась, іншим особам не передавалась, ПІН-код нікому не повідомлявся, тобто фактично під час здійснення вказаної операції електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, позивач невідкладно повідомила банк про платіжні операції, які нею не здійснювались, що свідчить про несанкціоноване списання грошових коштів, відповідачем не вживались дії для зупинення операції, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд вважає, що з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь [PERSON] списані з рахунку грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved