Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зазначаючи, що 08.08.1998 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який за рішенням суду розірвано 12.05.2011року. За час перебування у шлюбі ними за спільні грошові кошти куплено автомобіль MERCEDES- BENZ 809, 1987року випуску, зеленого кольору, двигун №36491210025255, № шасі 0, № кузоваWDB67006310833940, державний номер [NUMBER]. За обоюдною домовленістю автомобіль був зареєстрований на імя відповідача Згідно до положень ст.ст.60,70СК України спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, і в разу його поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними. Вартість автомобіля на час подачі позову до суду відповідно до його технічного стану, дати випуску та узгодженості цини між сторонами становить 30 000,00грн. В ході судового розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги просила поновити їй строк звернення до суду, зазначаючи що про порушення свого права дізналася у квітні 2015року від державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні при здійсненні ним виконавчих дій, повязаних із накладенням арешту на спірний автомобіль та продажем відповідачем приданого у період шлюбу майна. Також зазначала про те, що в період шлюбу за спільні кошти було придбано майно, яке підлягає поділу, а саме: шафа холодильна «Інтер 800Т» за ціною 6 450,00грн.; вітрина холодильна за ціною 7 000,00грн.; будівельні матеріали на суму 119 049,00 грн., використані для побудови малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності. З огляду на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просила поновити строк звернення до суду, здійснити поділ майна виділити їй у власність та визнати за нею право власності на автомобіль MERCEDES- BENZ 809, 1987року випуску, зеленого кольору, двигун № 36491210025255, № шасі 0, № кузова WDB67006310833940, державний номер [NUMBER]; а також стягнути з відповідача на її користь вартість майна в сумі 58 749, 00грн. У судове засідання позивач не зявилася, надала повноваження представнику. В останнє судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав повноваження представнику. В останнє судове засідання представник відповідача не зявився, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, надав заяву про відкладення розгляду справи без зазначення причин. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність, сторін. Дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що про арешт спірного автомобіля позивач дізналася у 2015році, суд вважає можливим поновити строк звернення до суду Судом установлено та визнається сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998року, який розірваний за рішенням суду 12.05.2011року. Згідно до мирової угоди, укладеної 20.04.2011року між [PERSON] та [PERSON] ними на час припинення спільного проживання проведений добровільний розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. За умовами угоди у власність [PERSON] виділено двокімнатну квартиру №56, у будинку № 5, у с. Наддніпрянське, у м. Херсоні, недобудований житловий будинок №26, по вул. Мічуріна в селищі Молодіжне, у м. Херсоні, а також грошові кошти в сумі 12 000 доларів США. У власність [PERSON] виділено два приміщення кафе «Домашні страви» і три овочеві намети, що знаходяться у селищі Молодіжне у м. Херсоні та розташовані на земельній ділянці, 207 км. автошляху [PERSON], вантажний автомобіль « Мерседес», а також залишок товарної продукції. Мирова угода укладена в письмовій форму підписана сторонами, свідками та завірена печаткою фізичною особою підприємцем [PERSON] Як, розяснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Звертаючись із позовом до суду про поділ майна подружжя, позивач у порушення наведених вище норм права не зазначила обсяг спільно нажитого майна подружжя на час припинення шлюбних відносин, а також не надала доказів на підтвердження того, що майна отримане нею за мировою угодою при добровільному його поділі за своєю вартістю є меншим ніж майно, що було виділено відповідачу( не відповідає рівності часток), а також доказів того, що використанні в процесі будівництва для здійснення підприємницької діяльності будівельні матеріалами не були враховані при добровільному поділі майна. Відповідно до положень частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.261 ЦК України, ст.ст. 57,60,70 СК України,

Outcome: dismissed