Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20 липня 2015 року закрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, відшкодування моральної шкоди, в порядку п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України (а.с. 60-62). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року скасовано зазначене судове рішення суду першої інстанції, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 92-93). В ході нового розгляду справи, 05 лютого 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просить зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] шляхом: - щотижневих систематичних побачень: у вівторок, четверг з 18.00 год до 20.00 год, а також у суботу з 09.00 год. до 13.00 год. без присутності матері, [PERSON]; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачень позивача з сином, то такі дні син проводить з батьком; - в день побачення позивача з сином, він має право забирати сина з дому/дошкільного дитячого закладу саду/школи тощо особисто. Зобовязати [PERSON] надати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання (садок, школа тощо), проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди та судовий збір (а.с. 108-112). Мотивує вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Льва, [INFO]. Фактично з самого моменту розлучення між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, почались створюватись штучні перешкоди з боку відповідачки, що унеможливили спілкування позивача з сином. У 2012 році він звернувся до органу опіки та піклування щодо визначення способу його участі у вихованні сина та спілкуванні та винесене судове рішення, яке не виконується. Зазначені дії відповідачки приносять йому душевні страждання, викликані неможливістю через противоправні дії бачитись з сином, спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просять задовольнити повністю. Відповідачка та її представник в судове засідання повторно не зявились Суду надані письмові заперечення (а.с.119-120). Представник відповідачки зазначає, що відповідачка не чинить ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною. Заявляючи ці вимоги позивач фактично вимагає перегляду судового рішення, що набрало законної сили, але в іншому аналогічному провадженні, що неприпустимо. Запропонований в цій позовній заяві варіант зустрічей батька з сином суперечить рішенню Апеляційного суду Одеської області, а також висновку органу опіки та піклування від 18.05.2012 року, на яке позивач продовжує посилатись як на підставу своїх вимог. Позивач маніпулює обставинами справи для тиску на відповідачку та формування штучних вимог. Насправді рішення суду № 522/17545/13 не виконується саме позивачем і неодноразово зафіксоване правоохоронними органами. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в діях відповідачки відсутня вина та взагалі ніяких правопорушень не вчиняла. Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 квітня 2014 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про заборону чинення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Встановлений наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною щотижня, у вівторок, четверг з 18.00 до 20.00 години, а також в суботу з 9.00 до 13.00 години. (а.с. 11) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] представника [PERSON] задоволена частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24.04.2014 року змінено. Суд вирішив: Встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом систематичних побачень батька з дитиною щотижня, у вівторок, четвер з 18.00 до 20.00 години, а також в суботу з 9.00 до 13.00 години у присутності матері [PERSON]. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с.13). Постановою Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.08.2014 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого документу та здійснювалися виконавчі дії (а.с. 14). Відповідно акту державного виконавця від 18.09.2014 року [PERSON] надала можливість відповідачу спілкуватись з дитиною (а.с.16). Відповідно актів державного виконавця від 30.09.2014 року, 02.10.2014 року та від 07.10.2014 року двері до квартири відповідачки були зачинені, ніхто не відкривав (а.с.18, 19, 20). Таким чином, [PERSON] не надавала можливість відповідачу спілкуватись з дитиною. Постановою Першого Приморського ВДВСС Одеського міського управління юстиції від 02.10.2014 накладений на боржника [PERSON] штраф у розмірі 170 гривень за невиконання вимог виконавчого документ та 07.10.2014 року в розмірі 340 гривень (а.с. 21, 22). За заявою [PERSON] від 04.11.2014 року порушена кримінальна справа за ч.1 ст. 382 КК України, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 12014160500009867, дата внесення до ЄРДР 05.11.2014 (а.с. 25). Також суду наданий висновок Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 04.12.2014 року за зверненням [PERSON] щодо невиконання [PERSON], колишнім чоловіком судового рішення щодо зустрічей з дитиною (а.с. 55). Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представників сторін, між батьками дитини існує непорозуміння щодо участі у вихованні дитини та виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Позивачем [PERSON]О ставиться повторне питання щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітнім сином, а стосовно виконання судового рішення існують суперечності. Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 18.05.2012 року № 01-07/986 відповідно якого вважають необхідним зобовязати [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Визначений спосіб участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних побачень батька дитиною щотижня, у вівторок, четверг з 18.00 до 20.00, в також суботу з 9.00 до 13.00 (а.с.113). Суду не надані належні та допустимі докази, які свідчать про зміну обставин щодо участі батька у вихованні дитини, яка встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили. Суд вважає, що графік зустрічей батька з малолітнім сином відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області відповідатиме як інтересам батька, так і інтересам дитини, їх праву бачитися та спілкуватися. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, батько дитини має право на отримання інформації щодо фактичного місця навчання (садок, школа тощо), проживання, перебування малолітньої дитини [PERSON] [INFO], а мати дитини зобовязана надавати йому ці відомості стосовно спільної дитини. Відповідно ч. 5 ст.159 СК України, особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Враховуючи, що відповідачка не виконує рішення суду, яким її зобовязано не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, та встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з нею, що підтверджується матеріалами справи, тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial