Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог зазначив, що він уклав з відповідачем договір про відкриття та обслуговування карткового гривневого рахунку № 5168757236201580, який відкрито у відділенні «Миронівське» Донецького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви на відкриття поточного рахунку. Зазначена картка необхідна йому для зберігання власних заощаджень. 5 лютого 2015 року маючи намір зняти з карткового рахунку залишок коштів в розмірі 5579,74 грн з'ясувалось, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень. При цьому не повідомив йому про зміни умов обслуговування та блокування карткового рахунку. Одразу він звернувся на гарячу лінію ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але ніякої аргументованої відповіді на свої запитання не отримав. В звязку з тим, що він мешкав на території на якій проводиться Антитерористична операція (АТО), тому він був вимушений виїхати до м. Ізюм Харківської області, де і мешкає зараз. Це підтверджується довідкою № [NUMBER], виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 06.05.2015 року. Приїхавши до м. Ізюм Харківської області він неодноразово звертався до Ізюмського відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але йому розяснили, що потрібно звертатися лише до Головного офісу у м. Дніпропетровську, так як лише там приймаються рішення. Враховуючи вищевикладене 27.02.2015 року він звернувся до відповідача з письмовим зверненням у якому просив усунути перешкоди щодо користування та розпорядження грошовими коштами шляхом негайного розблокування карткового рахунку. У квітні 2015 року він отримав відповідь за № 20.1.0.0.0/7-20150227/3889, відповідно до якого йому відмовлено у проханні щодо розблокування рахунку. Таким чином, вже на протязі 6 місяців його картковий рахунок заблоковано, що ставить його у дуже скрутне становище, так як на даний час він не має роботи, не має свого житла, так як є вимушеним переселенцем, тобто у нього немає засобів до існування, окрім коштів, які знаходяться на зазначеному рахунку у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Тому просить суд про зобов'язання усунути перешкоди щодо користування та розпорядження грошовими коштами в межах залишку 5 579,74 грн, що знаходяться на його гривневому картковому рахунку № 5168757236201580, який відкрито у відділенні «Миронівське» Донецького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку. Одночасно з цим вважає, що відповідач протиправно порушив право на повагу до його честі та гідності, завдав душевного хвилювання та моральних страждань в звязку з обставинами, які виникли з картковим рахунком. Порушення його прав як споживача, вимусили його, як вимушеного переселенця, який був змушений покинути рідний дім і зараз мешкає у квартирі, яку винаймає і не має роботи, витратити значну кількість часу та зусиль для захисту своїх прав. Таким чином, порушення відповідачем його прав як споживача, спричинили душевні страждання - моральну шкоду, яку він оцінює в 3 000 грн. Таким чином, вважає, що дії відповідача щодо накладення обмежень у банківському обслуговуванні шляхом блокування карткового рахунку - є неправомірними та такими, що порушують його права. В звязку з цим йому завдана моральна шкода, він зазнав значних хвилювань, було суттєво порушено стан його душевного спокою, порушено звичайний ритм життя, а тому вважає, що є усі правові підстави для задоволення його позову у повному обсязі. На підставі ст. ст. 525, 526, 1066, 1074 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», просить суд позовні вимоги задовольнити, визнати дії відповідача щодо встановлення обмежень в банківському обслуговуванні [PERSON] грошовими коштами, що знаходяться на його гривневому картковому рахунку № 5168757236201580 в межах залишку 5 579,74 (пять тисяч пятсот сімдесят девять) грн 74 коп. шляхом блокування зазначеного карткового рахунку - неправомірними. Зобов'язати відповідача усунути перешкоди щодо користування та розпорядження [PERSON] грошовими коштами, що знаходяться на його гривневому картковому рахунку № 5168757236201580 в межах залишку 5 579,74 (пять тисяч пятсот сімдесят девять) грн 74 коп. шляхом розблокування зазначеного карткового рахунку. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3 000 грн у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 2-3, 46-49) Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надавав заяви про розгляд справи без участі представника відповідача, надав письмові заперечення на позов і просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог (а.с. 52, 53-56). Вислухавши позивача [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського рахунка. Згідно із ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші; не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] уклав з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про відкриття та обслуговування карткового гривневого рахунку № 5168757236201580. Даний договір територіально укладений у відділенні «Миронівське» Донецького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви на відкриття поточного рахунку (а.с. 9 оборот). Відповідно до умов договору банк відкрив клієнту особовий картковий гривневий рахунок № 5168757236201580, позивач протягом усього періоду договору користувався своїм картковим рахунком. Загалом розмір банківського рахунку склав 5\~579,74 грн, що підтверджується чеками з банкоматів від 06.05.2015 року, від 09.09.2015 року (9, 59). 5 лютого 2015 року позивач, маючи намір зняти з карткового рахунку залишок коштів в розмірі 5579,74 грн, з'ясував, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень до закінчення дії договору серпень 2017 року, картковий рахунок № 5168757236201580 позивача було заблоковано банком у зв'язку з обставинами, які відбулись на території м. Дебальцеве Донецької області. При цьому відповідач не повідомив позивача про зміни умов обслуговування та блокування карткового рахунку, та позивач 5 лютого 2015 року звернувся на гарячу лінію ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але ніякої аргументованої відповіді на свої запитання не отримав. В звязку з тим, що позивач мешкав в с. Миронівський м. Дебальцеве Донецької області на території проведення антитерористичної операції (АТО), він був вимушений виїхати до м. Ізюм Харківської області, де був взятий на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, проживає на цей час в [ADDRESS], що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 06.05.2015 року № [NUMBER] та паспортом (а.с. 4, 8). 27.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про усунення перешкоди щодо користування та розпорядження грошовими коштами шляхом негайного розблокування карткового рахунку, на яку листом від 07.04.2015 року за № 20.1.0.0.0/7-20150227/3889 його було повідомлено, що банк має право відмовити клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску картки, призупинити дію картки та інше (а.с. 6). На даний час сума, що знаходиться на гривневому картковому рахунку № 5168757236201580 позивача складає суму 5\~579 грн 74 коп і позивачу не повернута у зв'язку із блокуванням зазначеного карткового рахунку (а.с. 59-60). У справі Zolotas проти Греції (№ 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року)». За статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У (з наступними змінами) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючи повернути кошти, які належать [PERSON] на праві власності, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Першого Протоколу). Цей же принцип закріплено в ст. 41 Конституції України. Оскільки [PERSON] позбавлений права користуватися своїм майном, а саме грошовими коштами, які ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Посилання відповідача на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО не мав можливості здійснювати банківську діяльність на даній території, не є підставою для відмови в задоволенні позову. На момент розгляду справи с. Миронівський м. Дебальцеве Донецької області, на території якої були відкриті банківські рахунки [PERSON], має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність» банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно зі ст. 47 цього Закону, банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобовязаннями, взятими на себе укладеним договором. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-УП «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» поширюється дія Конституції та законів України. Таким чином, оскільки стороною укладеного з позивачем карткового рахунку є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобовязання за гривневого карткового рахунку № 5168757236201580 має виконувати саме ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як юридична особа, а не його відділення «Миронівське» Донецького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обовязків по укладених і дійсних договорів. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн, суд вважає, що в цій частині слід відмовити у задоволенні позову, оскільки на договірні правовідносини не розповсюджуються положення ст. 23 ЦК України.

Outcome: partial