Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У травні 2019 року позивач, звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з відповідачана її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, до його повноліття і в подальшому при зміні розміру соціальної допомоги для дітей відповідного віку, автоматично перераховувати суму стягнутих аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 450 грн. є недостатньою, при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, в той час, коли її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, який повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні, зростанням цін на одяг, харчування та навчання, адже відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина та забезпечення його усім необхідним для нормального розвитку та життя. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву від 29.05.2019 позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 100 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього[PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивачки аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.10.2011 року на підставі виконавчого листа №2-1421/11 виданого 28.10.2011 року, в розмірі 450 грн. щомісячно. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019 - 2027 грн., з 01.07.2019 - 2118 грн., з 01.12.2019 - 2218 грн. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вказана норма права не зобов`язує суд встановлювати саме такий розмір аліментів, який не залежить ні від розміру прожиткового мінімуму, ні від відсотків від нього. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання сина у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг. Слід відмітити, що розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін стягується з відповідача в розмірі, меншому за мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст.182 СК України (22,2 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Зазначені обставини в сукупності є підставою для зміни розміру аліментів. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на свою хворобу, як на підставу непрацездатності, так як хвороба і непрацездатність не є поняттями ідентичними. При наявності хвороби людина може бути працездатною. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, не заслуговують на увагу, оскільки останні забезпечуються державою, отримуючи пенсію. Відтак, суд вважає, що відповідач має можливість утримувати свою неповнолітню дитину. Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини; враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів; враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, - суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] , в розмірі 1 600 грн. щомісячно. Така сума аліментів є реальною, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення дитини і позивачки, відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання дитини і надасть змогу забезпечити її мінімальні життєві потреби. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 з дня набрання рішенням законної сили. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: partial