Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити додатковий строк, терміном 60 днів з дня набрання рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , якій належали на праві власності дві земельні ділянки площами 1,2748 га та 1,6913 га на території Брониківської сільської ради згідно державних актів на земельні ділянки. Позивач протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті [PERSON] , позивач постійно проживала з померлою без реєстрації, тому вважала, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину. Крім того, [PERSON] не було відомо, що до складу спадщини входять вищевказані земельні ділянки. Інші спадкоємці майна померлої [PERSON] відсутні. Тому позивач вважає, що причини пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є поважними, а відтак просила задовольнити зазначений позов. В судове засідання позивач не прибула, представник позивача подав заяву, у якій просить просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 23). В судове засідання представник відповідача не прибув, подав заяву у якій просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у позові з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , якій на праві власності належали дві земельні ділянки площами 1,2748 га та 1,6913 га на території Брониківської сільської ради згідно державних актів на земельні ділянки (а.с. 6, 7, 9, 10). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 5). Із заявою про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини позивач не зверталась. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 6 червня 2019 року № 565/1145/17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано доказів поважності причин пропуску нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, то позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Доводи позивача, як на причину пропуску вищевказаного строку, про те, що вона вважала що необхідності подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини - немає, а також того, що вона не знала про належність матері на праві власності двох земельних ділянок, є необґрунтованими, та не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] у позовній заяві посилається на ту обставину, що на момент смерті матері, [PERSON] проживала разом з нею без реєстрації, а тому вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання [PERSON] разом з матір`ю на момент її смерті, що згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України є підставою для оформлення спадкових прав. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Outcome: dismissed