Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У травні 2019 року приватне акціонерне товариство «Просто - страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, у розмірі 10 861 грн. 55 коп., витрати пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн та судовий збір 1921,0 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 листопада 2018 року в м.Тернополі відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Ford Esсort», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки « Skoda Oсtavia A7» , реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Автомобіль марки « Skoda Oсtavia» , реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] застраховано ПАТ «Просто- страхування» на підставі договору добровільного страхування серії РКS № 1800088 від 15.01.2018 року, укладеного із ТзОВ «Самміт-Агро Юкрейн». Автомобіль марки «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] застраховано Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до Поліса за № АК/7566356. ПАТ «Просто - страхування» визнало вищезазначену ДТП страховим випадком, про що 26.11.2018 р. співробітниками АТ « Просто-страхування» було складено страховий акт №132886, відповідно до якого виплачено страхове відшкодування в сумі 40 420,10 грн. 07.02.20198 р. ТДВ «СК «Альфа Гарант» вплатило ПАТ «Просто-страхування» страхове відшкодування в розмірі 29 348, 55 грн. Посилаючись на те, що страхова виплата, проведена ТДВ «СК «Альфа Гарант» не покрила повністю спричинену в результаті ДТП шкоду, ПАТ «Просто-страхування» просило стягнути з винної особи - [PERSON] в їх користь 10 861,55 грн. ( 40 210,10 - 29 348,55 грн=10 861,55 грн.). Окрім того, витрати на оплату правничої допомоги 4000грн. та судовий збір. Ухвалою судді від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено ТДВ «СК «Альфа-Гарант» . Відповідач подав відзив на позов. Вказав, що шкоду повинна в повному об`ємі відшкодувати ТДВ «СК «Альфа Гарант», оскільки згідно Договору страхування ліміт відповідальності становить 100 000 грн. Витрати на правничу допомогу є безпідставними, необґрунтованими та неспівмірними із складністю справи. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. Позивач подав відповідь на відзив. Зазначив, що рахунок на оплату за №1015 від 15.11.2018 р., який відповідач ставить під сумнів, є вартістю відновлювального ремонту автомобіля на сум 40 420грн. 10коп. Згідно Звіту від 16.11.2018 року, вартість відновлювального ремонту є більшою ніж фактичні затрати. Поняття страхової суми та ліміту відповідальності страховика не є тотожними. При виплаті страхового відшкодування страховик обмежений страховою сумою. Сума відшкодування, виплаченого ТДВ «СК Альфа -Гарант» у розмірі 29 348,55 грн. визначена з врахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідний для відновлення речі, становить 40 210,10грн. Відтак, різниця між цими сумами має бути відшкодована винною особою. Представник ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» подав письмові пояснення щодо позову. Вказав, що ними здійснено виплату у розмірі 29 348,55 грн/, з врахуванням величини фізичного зносу пошкодженого автомобіля. Суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Однак, позивачем не надано будь-яких документів, які б посвідчували необхідність ремонту деталей та не надано жодних доказів виконаних робіт. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. У судове засідання сторони не з`явились, хоча про час та місце були повідомлені належним чином. Попередньо представники позивача та відповідача подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Представник відповідача - адвокат Балабан П.О. був присутній у попередніх судових засіданнях, щодо задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Крім цього вказав, що замінено капот, бампер автомобіля, хоча про їх заміну у звіті не вказано. Методика проведення експертного дослідження не дотримана. Витрати на правничу допомогу є завищені, так як дана справа не є складною та не потребує затрат значного часу. Судом встановлено, що 14 листопада 2018 року в м.Тернополі відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Ford Escort», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Octavia A7» , реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Автомобіль марки «Skoda Octavia» , реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] було застраховано у ПАТ «Просто- страхування» на підставі договору добровільного страхування серії РКS № 1800088 від 15.01.2018 року, укладеного із ТзОВ «Самміт-Агро Юкрейн». Автомобіль марки «Ford Esсort», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] було застраховано Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до Поліса за № АК/7566356. Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу Skoda Oсtavia А7» виявлено наступні пошкодження: бампер передній з правої сторони вм`ятина, подряпина, пошкоджено ЛФП, розриви; капот вм`ятина, подряпини, пошкоджено ЛФП; ліхтар передній правий розбитий, ущільнювач капота пошкоджений, крило переднє праве вм`ятина, деформація, пошкоджено ЛФП. Відповідно до Звіту № 132886 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 16.11.2018 р., вартість відновлюваного ремонту КТЗ «Skoda Octavia А7», державний номерний знак [NUMBER] визначена за витратним підходом складає 45 260, 46 грн. з врахуванням ПДВ на складники та матеріали. Ринкова вартість КТЗ «Skoda Octavia А7», визначена за порівняльним підходом може складати 332 468, 34 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що матеріальний збиток заподіяного власнику після аварійного пошкодження станом на 14.11.2018 р. дорівнює 31 085, 89 грн. Згідно із Рахунком на оплату від 15.11.2018 року, виданим ТОВ «Терко Авто Град» вартість ремонту автомобіля марки « Skoda Oсtavia А7» реєстраційний номер [NUMBER] становила 40 420,10 грн. ПАТ «Просто - страхування» визнало вищезазначену ДТП страховим випадком, про що 26.11.2018 р. співробітниками АТ «Просто-страхування» було складено страховий акт №132886, відповідно до якого визначило розмір страхового відшкодування в сумі 40 420,10 грн. ПАТ «Просто - страхування» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 40 420,10 грн/ на підставі звіту експерта, рахунку-фактури та страхового акту № 132886, яке було перераховане платіжним дорученням № 21315 від 27.11. 2018 року згідно заяви страхувальника про перерахунок коштів на рахунок станції технічного обслуговування, що проводила ремонт автомобіля. ПАТ «Просто - страхування» звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виконуючи договірні зобов`язання, 07.02.20198 р. ТДВ «СК «Альфа Гарант» здійснило виплату на користь ПАТ « Просто-страхування» у розмірі 29 348, 55 грн. При цьому, при визначенні суми відшкодування ТДВ «СК «Альфа Гарант» виходило із суми завданих збитків 40 420,10грн. Різниця між завданою відповідачем шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією відповідача, та яку позивач просить стягнути з винної особи становить 10 861,55 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди АТ «Просто - страхування» в порядку суброгації. Відповідач як особа винна у вчиненні ДТП в силу вимог статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Отже, суд вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому позовні вимоги слід задовольнити і з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 10 861,55 грн., виходячи із заявлених позивачем позовних вимог. Суд не приймає до уваги посилання третьої особи ТДВ СК №» Альфа-Гарант» на те, що позивачем не надано будь-яких документів, які б посвідчували необхідність ремонту деталей та не надано жодних доказів виконаних робіт оскільки при розрахунку страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму шкоди в розмірі 40 420,10 грн. визнала обґрунтованою вимогою на виплату страхового відшкодування, і саме з врахуванням цієї суми та зносу транспортного засобу на день страхового випадку визначила суму до сплати в розмірі 29 348,55 грн. Безпідставними є доводи відповідача про те, що ліміт відповідальності за його Договором страхування становить 100 000 грн., а тому саме його Страхова компанія ТДВ СК №» Альфа-Гарант» повинна відшкодувати повністю завдану шкоду, оскільки такі твердження не мають правового значення для вирішення даного спору. При цьому, виплата страховиком страхового відшкодування у меншому за ліміт відповідальності розмірі не позбавляє права потерпілої особи звернутися до суду із позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Безпідставними є твердження відповідача щодо безпідставності та недоведеності заміни капоту, бампера автомобіля, порушення методики проведення дослідження, оскільки такі не підтвердженні жодними належними доказами. В силу вимог ст.141 ЦПК, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина 1 статті 134 ЦПК України). Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року справа № 922/445/19. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача був адвокат Синюк С.Л., який діяв на підставі ордеру серії КС № 444173 та договору про надання правової допомоги від 03 січня 2019 року № 23. На підтвердження понесених витрат позивачем долучено договір про надання правової допомоги за №23 від 03.01.2019 року, реєстр справ, акт виконаних робіт від 29 березня 2019 року та детальний опис наданих послуг від 29.03.2019 року. Згідно опису наданих послуг від 29.03.2019 року, вартість наданих адвокатом позивачу послуг становить 4000грн. і складається із наступного: -консультація-1год. 800грн.; -підготовчі дії (з`ясування чи мали місце факти; чи є факти, які мають значення для вирішення справи та докази; визначення правовідносин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню; збір доказів на підтвердження позовних вимог) - 2год, 1600грн.; - підготовка та подання позову (визначення підсудності, визначення складу учасників справи, розрахунок ціни позову та судових витрат, написання, копіювання та надсилання позову) -2 год, 1600грн. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Враховуючи доводи представника відповідача щодо недотримання вимог співмірності витрат із складністю виконаної роботи, її обсягом, часом, ціни позову, приймаючи до уваги складність справи, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 1600 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме за 2 год роботи адвоката ( по 800грн. за год.), яка складається із визначення підсудності та складу учасників справи, розрахунку ціни позову та судових витрат, написання, копіювання та надсилання позову.

Outcome: approved