Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], а [INFO] померла його бабуся - [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] у рівних долях. При оформленні свідоцтва про право власності на житло на вказану квартиру не вірно було вказано номер будинку, а саме: замість «[ADDRESS]» було вказано «[ADDRESS]», у зв'язку з чим на підставі наказу Сектору (органу) приватизації державного житлового фонду Дарницької РДА у м. Києві від 15.12.2014 № 71/24217-х було внесено зміни у «Свідоцтво про право власності на житло» (дублікат) на квартиру [ADDRESS]. Зазначив, що у позивача виникло право на спадкування 2/3 частин квартири після смерті його батька та бабусі. Проте, звернувшись до державного нотаріуса 16-ї Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у спадковій справі правовстановлюючого документу на вказану частину квартири, а також у зв'язку з тим, що дублікат свідоцтва про право власності на квартиру неналежно оформлений, оскільки право власності не зареєстровано за померлою бабусею у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що внесення змін до свідоцтва про право власності на квартиру та видача дубліката цього свідоцтва після смерті спадкодавців належним чином не зареєстровано, тому позивач, як єдиний спадкоємець померлих, не в змозі оформити в нотаріальній конторі своє право власності на спадщину, яку фактично прийняв. Просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті померлого батька та на 1/3 частину цієї квартири після смерті померлої бабусі. Позивач та його представник надали суду заяви, в якх позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили, від відповідача - КМР надійшли письмові пояснення з проханням розглядати справу у відсутності їх представника. Вивчивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.07.1999 Відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації м. Києва. Як вбачається з матеріалів справи, при оформленні свідоцтва про право власності на житло на вказану квартиру не вірно було вказано номер будинку, а саме: замість «[ADDRESS]» було вказано «[ADDRESS]», у зв'язку з чим на підставі наказу Сектору (органу) приватизації державного житлового фонду Дарницької РДА у м. Києві від 15.12.2014 № 71/24217-х було внесено зміни у «Свідоцтво про право власності на житло» (дублікат) на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, у позивача виникло право на спадкування 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON] Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] та своєї бабусі [PERSON], на підставі яких було відкрито спадкові справи № 568/2014 та 68/2015. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 568/2014, листом № 2773/02-14 від 28.08.2014 Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що видати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири після померлого [PERSON] немає можливості у зв'язку з відсутністю у спадковій справі правовстановлюючого документу на вказану частину квартири. З матеріалів спадкової справи № 68/2015 вбачається, що постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 01.04.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON] Відмова була обгрунтована тим, що дублікат свідоцтва про право власності на квартиру неналежно оформлений, оскільки право власності не зареєстровано за померлою у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що внесення змін до свідоцтва про право власності на квартиру та видача дубліката цього свідоцтва після смерті спадкодавців належним чином не зареєстровано, позивач, як єдиний спадкоємець померлих, не в змозі оформити в нотаріальній конторі своє право власності на спадщину, яку фактично прийняв. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки позивач, як спадкоємець померлих [PERSON] та [PERSON] позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування в зв'язку з неналежним оформленням правовстановлюючого документу на квартиру та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на частину квартири [ADDRESS] нічиїх прав та інтересів не порушує, є правомірним та відповідає нормам закону, проте не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З огляду на встановлені обставини, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, яка надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та визначає можливі способи захисту прав, та ст. 328 цього Кодексу, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved