Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У травні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів, зазначаючи, що помилково здійснив переказ грошових коштів в сумі 85 000,00 грн. Позивач наголошує на тому, що з відповідачкою не знайомий; між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини; правочинів ніяких не укладалось. Направлена відповідаці вимога про повернення грошових коштів залишена останньою без реагування. Позивач вказав, що між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні правовідносини, вони є незнайомими людьми, відповідач являється неналежним отримувачем коштів та має їх повернути як безпідставно набуті відповідно до вимог статті 1212 ЦК України. Позивач просить суд стягнути з відповідачки 85 000,00 грн., судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.05.2021р. позовну заяву залишено буз руху. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.05.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до положення ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про розглд справи сторони повідомлялись шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Укарїни. Поштове повідомлення, направлене на адресу відповідачи, повернуто до суду з відміткою про причини не вручення «за письмою відмовою одержувача». Дослідивши матеріалами справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у позові. Судом встановлено, позивач [PERSON] , як платник, здійснив через АТ КБ «ПриватБанк» перерахування грошових коштів відповідачці [PERSON] , як отримувачу, а саме: згідно дублікату квитанції: № 63563967871114198208 від 16.09.2018р. на суму 20 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № 63563967872955923141 від 18.09.2018р. на суму 10 000,00 грн.; згідно дублікату квитанції № 63563967878101569736 від 06.10.2018р. на суму 10 000,00 грн.; згідно дублікату квитанції № № 63563967892000626940 від 10.10.2018р. на суму 15 000,00 грн.; згідно дублікату квитанції № 63563967802866328210 від 23.10.2018р. на суму 15 000,00 грн.; згідно дублікату квитанції № 63563967806282064219 від 27.10.2018р. на суму 15 000,00 грн., загалом за шістьма переказами - 85 000,00 грн. (а.с.6-12). Як свідчать матеріали справи, позивач тільки 28.01.2019р. направив на адресу місця реєстрації проживання відповідачки вимогу про повернення вказаних грошових коштів в семиденний строк на картковий рахунок (а.с.12). Позивачем точно вказано адресу реєстрації проживання відповідачки [PERSON] , за даною адерсою відповідачка зареєстрована з 12.05.2005р., що підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА від 12.05.2021р. (а.с.20). Відповідно до положення ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.79 ЦК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивач вказує про помилковість перерахування коштів відповідачці, з якою не знайомий, як він зазначає. Проте, не надо суду даних, які б підтвердили помилковість у даних платіжної картки. Позивачем чітко вказуються, ідитифікаційні дані податквого номеру, адресу реєстрації проживання відповідачки. Суд врахуває недворазове перерахування відповідачу грошових коштів, факт незвернення позивача протягом тривалого часу із вимогою про повернення грошових коштів. Відтак, суд дійшов висновку, що сторони були знайомі одни з одним, оскільки позивачем надано суду кодентифікаційні дані щодо відповідачки. Враховуючи наведене, суд дішов висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed