Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

у червні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який досягнув повноліття та із 11.08 2015 року є студентом групи ФІ 51 інженерно фізичного факультету НТУУ «КПІ» денної форми навчання. Син перебуває на її повному утриманні та у звязку з навчанням позбавлений можливості працювати та отримувати дохід. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак у добровільному порядку її не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], в розмірі 1/7 (одна сьома) частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 13.06.2016 року і до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та не заперечував стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/10 частини всіх його видів заробітку (доходу), оскільки він має на утриманні ще двох малолітніх дітей. Одночасно просить стягувати аліменти із часу винесення судового рішення, а не надходження позову до суду, так як позивач неправильно вказала його адресу, що перешкодило йому бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та зявитися раніше до суду. Окрім цього, він є учасником АТО, а тому його син в подальшому матиме пільги щодо безкоштовного проживання у гуртожитку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити, так як [PERSON] не проживає у звязку із навчанням із позивачем, а тому остання не має права на звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: [PERSON] народився 14.04.1998 року у м.Полтава, що підтверджено даними Свідоцтва про його народження серії І-КЕ № 011649, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського району м.Полтава. Батьками вказано: [PERSON], - батько, [PERSON] матірю. (а.с.4). Згідно довідки № 228 від 15.04.2016 року [PERSON] є студентом інженерно фізичного факультету НТУУ «КПІ» денної форми навчання і закінчує університет 30.06.2019 року. [PERSON] є студентом згідно наказу про зарахування на 1 курс № 115-с від 11.08.2015 року. (а.с.6). На даний час [PERSON] є студентом 2 курсу групи ФІ 51/1 інженерно фізичного факультету КПІ ім. Ігоря Сікорського (навчання за державним замовленням). При зарахуванні та в подальшому пільги при навчанні батька [PERSON] як учасника АТО не враховувалися. (Відповідь на запит суду № 4/1100 від 20.01.2017 року. Вартість проживання у гуртожитку склала: з 01.09.2015 року по 31.12.2016 року 532 грн., з 01.01.2017 року 1136 грн. Згідно рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів, 11.02.2016 року [PERSON] надано статус учасника бойових дій. На а.с. 31 наявна довідка, згідно якої [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої складає 3870, 54 грн. Згідно даних Свідоцтва про народження серії І-КЕ № 153244, виданого 19.04.2012 року [PERSON] народився 02.04.2012 року у м.Полтава. Батьками вказано: [PERSON] - батько, [PERSON] матірю. (а.с.32). Згідно даних Свідоцтва про народження серії І-КЕ № 147598, виданого 23.01.2012 року [PERSON] народилася 01.07.2007 року у с.Мачухи Полтавського району Полтавської області. Батьками вказано: [PERSON] - батько, [PERSON] матірю. (а.с.33). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу групи ФІ 51/1 інженерно фізичного факультету КПІ ім.. [PERSON] (навчання за державним замовленням) та у звязку з навчанням проживає у м.Києві. Суд вважає, що у даному випадку вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно, а тому позивач не позбавлена права на звернення до суду з даним позовом. Сторонами не заперечується, що у звязку з навчанням [PERSON] не має можливості працювати та самостійно заробляти собі на проживання, перебуває повністю на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач має регулярний дохід, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на навчання свого сина. Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів на навчання [PERSON] суд виходить із вартості проживання у гуртожитку, розмір якого складає 1136 грн., щомісячно; вартості переїзду із м.Полтава до місця навчання; грошових потреб на купівлю продуктів харчування, одягу, книг та іншого навчального приладдя, необхідного для забезпечення навчального процесу. При цьому слід прийняти до уваги розмір доходу відповідача, наявність на його утриманні ще двох малолітніх дітей. Одночасно доводи відповідача в частині використання у майбутньому [PERSON] пільг батька як учасника АТО, які б дали змогу йому проживати безкоштовно у гуртожитку, суд до уваги не приймає, оскільки такі пільги на даний час не призначено. В разі їх призначення відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1/7 частини усіх його заробітку (доходу). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 СК України. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню із відповідача із дня подання позову до суду, а саме із 13.06.2016 року і до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання. Оскільки аліменти підлягають стягненню виключно на навчання, то час канікул не враховується в період стягнення цих аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: partial