overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 04 травня 2012 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №445. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не проживають разом з 26 лютого 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 04 травня 2012 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності останній до суду не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2012 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №445 (а.с.4). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не проживають разом з 26 лютого 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 березня 1989 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Мінського РВК, актовий запис №450. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 10 березня 1989 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 1989 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Мінського РВК, актовий запис №450 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 27 липня 2002 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №892. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з 31 березня 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 27 липня 2002 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2002 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №892 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з 31 березня 2016 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 27 травня 2000 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №491. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 27 травня 2000 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності останній до суду не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2000 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №491 (а.с.4). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 16 лютого 2002 року шлюбу, в якому вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], який народився 27 липня 2002 року та [PERSON], яка народилася 18 травня 2010 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними остаточно припинені з січня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, створення відповідачем фактично нової сімї. Вважає, що за таких обставин збереження сімї є неможливим, вони проживають окремо кожний своїм життям. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Шлюб із відповідачем розірвано 23.12.2010 року. Ще до розірвання шлюбу відповідач покинув місце спільного проживання та виїхав у невідомому напрямку, з жовтня 2007 року останній самоусунувся від виховання, спілкування та утримання дитини. В судовому засіданні позивач, представник позивача вказані позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації підтримав позовну заяву та подали відповідний висновок із рекомендаціями позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.12.2010 року сторони по справі розірвали шлюб (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини є, мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с. 10). У червні 2016 року матір дитини [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що [PERSON] не брав та не бере участі в утриманні та вихованні дитини, ні усно ні письмово із дитиною не спілкується, не проявляє про сина батьківської турботи. Відповідно до висновку служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.08.2016 року №104-6000 державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, з огляду на зазначене суд вважає, що [PERSON] самоухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню як законний та обґрунтований. На підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], у якому прохає стягувати з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, але має від нього дитину - [PERSON], [INFO]. Син мешкає з нею разом, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вона змушена звернутися до суду. Прохала задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. Відповідач є працездатною особою і зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, прохала його задовольнити. Надала показання, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач раніше добровільно надавав кошти на утримання дитини, коли здійснював підприємницьку діяльність. З припиненням здійснення такої діяльності він кошти давати припинив. Деякий час вона мала можливість утримувати дитину без матеріальної допомоги батька дитини, а потім така можливість припинилася. Через це прохає позов задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що на утриманні інших дітей, крім сина [PERSON], [INFO], а також непрацездатних чи недієздатних осіб, не має. Дійсно не надає коштів на утримання своєї дитини, так як не має ніяких доходів. Наразі оформлює пенсію, по отриманню якої у нього будуть кошти на утриманні дитини. Заслухавши сторони та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом з матірю (а.с. 6). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших осіб на утриманні не має. З цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання не повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що їхній шлюб розірвано 04 червня 2015 року, відповідач з сімєю не проживає і не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання і виховання спільної дитини. Неповнолітній син [PERSON], залишився проживати з нею. Зважаючи, що вданий час вона самостійно утримує сина, а відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просила суд стягти з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги змінила та просила чуд стягти аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повнолітня дитини та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча повідомлявся про дату та час розгляду справи в судове засідання. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м . Полтави від 04 червня 2015 року сторони розірвали шлюб від якого сторони мають не повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, до повноліття дитини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання не повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що їхній шлюб розірвано 28 травня 2015 року, відповідач з сімєю не проживає і не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання і виховання спільної дитини. Неповнолітня донька [PERSON], залишилась проживати з нею. Зважаючи, що вданий час вона самостійно утримує доньку, а відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач просила суд стягти з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча повідомлявся про дату та час розгляду справи в судове засідання. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м . Полтави від 28 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб від якого сторони мають не повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, до повноліття дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved