Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У червні 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до КП «Виробниче управління комунального господарства», у якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила стягти з цього підприємства 617 грн. 24 коп. заборгованості по допомозі з тимчасової непрацездатності та 50459 грн. 37 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, а всього 51076 грн. 61 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у день звільнення [PERSON] з роботи КП «Виробниче управління комунального господарства» не виплатило їй 617 грн. 24 коп. заборгованості по допомозі з тимчасової непрацездатності, які не сплачено по цей час. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто 617 грн. 24 коп. заборгованості по допомозі з тимчасової непрацездатності і 33337 грн. 35 коп. середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку; з відповідача до бюджету стягнуто 333 грн. 37 коп. судового збору. В апеляційній скарзі КП «Виробниче управління комунального господарства» просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до того, що допомога з тимчасової непрацездатності у сумі 617 грн. 24 коп. не могла бути виплачена позивачеві у день звільнення з роботи, т.я. цей вид допомоги виплачується роботодавцем за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, тобто після надходження від цього фонду роботодавцеві коштів на оплату листка непрацездатності. У судовому засіданні представник КП «Виробниче управління комунального господарства» підтримала апеляційну скаргу, а [PERSON] просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що з вини відповідача з 24.06.2014 р. по момент вирішення справи позивач не отримує належну їй допомогу з тимчасової непрацездатності у сумі 617 грн. 24 коп., у зв'язку з чим на користь останньої з відповідача підлягає стягненню ця допомога і середній заробіток за затримку остаточного розрахунку за період з 01.07.2014 р. по 15.07.2015 р. (по дату, що передує дню постановлення оскаржуваного рішення). Ці висновки суду є частково невірними. Так, по справі встановлено наступне. Наказом КП «Виробниче управління комунального господарства» від 17.02.2014 р. № 14-к [PERSON] прийнято начальником абонентського відділу цеху саночистки, що підтверджується копією цього наказу (а.с. 20). Згідно з копією листка непрацездатності, позивач була тимчасово непрацездатною з 24.02.2014 р. по 06.03.2014 р. (а.с. 25). Про те, що тимчасова непрацездатність останньої настала внаслідок захворювання або травми, пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, у даному листку не зазначено і сторони таке не стверджують. Наказом КП «Виробниче управління комунального господарства» від 11.03.2014 р. № 24-к (його копія на а.с. 21) [PERSON] звільнено з вищевказаної посади. Остання апеляційному суду пояснила, що в день звільнення (11.03.2014 р.) нею здано КП «Виробниче управління комунального господарства» листок непрацездатності. Відповідно до копії розрахункового листка по зарплаті [PERSON] за березень 2014 р., їй належить до виплати допомога за 4 дні тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства у сумі 617 грн. 24 коп. та допомога за 4 дні тимчасової непрацездатності за рахунок коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 617 грн. 24 коп. (а.с. 11). Згідно з бухгалтерською довідкою КП «Виробниче управління комунального господарства» від 01.07.2015 р. № 1-3/189 (а.с. 22) і копіями відомості на виплату зарплати за березень 2014 р. (а.с. 23) та видаткового касового ордеру від 22.07.2015 р. (а.с. 55), 18.03.2014 р. відповідач виплатив позивачеві всі належні їй суми, у тому числі й належну за рахунок коштів підприємства допомогу з тимчасової непрацездатності. На підставі вищевказаного листка непрацездатності постановою комісії по соціальному страхуванню КП «Виробниче управління комунального господарства» від 27.03.2014 р. [PERSON] було призначено допомогу з тимчасової непрацездатності, що зафіксовано у протоколі засідання цієї комісії № 3 від 27.03.2014 р. (його копія на а.с. 36). 17.04.2015 р. відповідач подав Ніжинській міжрайонній виконавчій дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заявку-розрахунок на отримання фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду, у тому числі й фінансування для виплати позивачеві спірної допомоги з тимчасової непрацездатності (копія цієї заяви-розрахунку на а.с. 26). Бухгалтерською довідкою КП «Виробниче управління комунального господарства» від 10.07.2015 р. № 1-3/222 підтверджується, що кошти на виконання цієї заявки Ніжинська міжрайонна виконавча дирекція відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перерахувала відповідачеві 19.05.2014 р. (а.с. 37). Згідно з бухгалтерською довідкою КП «Виробниче управління комунального господарства» від 01.07.2015 р. № 1-3/189 (а.с. 22) і копією видаткового касового ордеру від 22.07.2015 р. (а.с. 55), 22.07.2015 р. відповідач виплатив позивачеві допомогу з тимчасової непрацездатності, яка фінансується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, у розмірі 617 грн. 24 коп. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. На дату звільнення позивача з роботи був чинним Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності». У частині 2 ст. 35 цього Закону зазначалося, що оплата перших 5 днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабміном України, а починаючи з 6-го дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності, допомога з тимчасової непрацездатності застрахованим особам виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Згідно з ч. 1 ст. 21 цього ж Закону, фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міськрайонним, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі заяви-розрахунку встановленого зразка протягом 10 днів після її надходження. Таке ж, як у цій нормі права, зазначено й у п. 8 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що затверджене постановою правління цього Фонду 22.12.2010 р. № 26 (зареєстрована у Мін'юсті України 25.01.2011 р. за № 111/18849). Відповідно до п. 7 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Кабміну України від 06.05.2001 р. № 439, який був чинним у момент виникнення спірних правовідносин, витрати, пов'язані з оплатою днів тимчасової непрацездатності найманих працівників, відносяться згідно з підпунктом 5.6.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» на валові витрати. Таким чином, всі належні від відповідача на день звільнення кошти позивач отримала 18.03.2014 р. Отже затримка остаточного розрахунку з нею тривала з 11 по 18 березня 2014 р. В силу ч. 1 ст. 233 КЗпП України з вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку [PERSON] повинна була звернутися до суду по 18.06.2014 р. включно, проте вона звернулася до суду 02.06.2015 р., тобто майже через рік після закінчення встановленого вказаною нормою права строку звернення до суду з такими вимогами. Доказів пропуску цього строку з поважних причин суду не надано. Тому суд не може стягти з КП «Виробниче управління комунального господарства» на користь [PERSON] середній заробіток за затримку остаточного розрахунку за період з 11 по 18 березня 2014 р. При вирішенні справи суд виходить з описаного вище законодавчо встановленого порядку оплати періоду тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, починаючи з 6-го її дня і до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності, та з встановлених по справі обставини. Так, позивач здала відповідачеві листок непрацездатності у день звільнення, а комісія по соціальному страхуванню призначила позивачеві допомогу з тимчасової непрацездатності після звільнення її з роботи. Відповідно лише після призначення цієї допомоги відповідач подав Ніжинській міжрайонній виконавчій дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяву-розрахунок для фінансування її оплати. Отже КП «Виробниче управління комунального господарства» не могло виплатити [PERSON] у день звільнення з роботи допомогу з тимчасової непрацездатності за період з 6-го її дня і до відновлення працездатності. Таким чином період затримки виплати позивачеві цієї допомоги з 19.05.2014 р. по 22.07.2015 р. не є періодом затримки відповідачем розрахунку при звільненні позивача. Тому відсутні передбачені ст. 117 КЗпП України підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В апеляційній скарзі відсутні доводи щодо незаконності рішення суду І інстанції в частині стягнення з КП «Виробниче управління комунального господарства» на користь [PERSON] допомоги за 4 дні тимчасової непрацездатності від фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 617 грн. 24 коп. Виходячи з встановлених по справі обставин в цій частині оскаржуване рішення є законним. Заперечення [PERSON] проти задоволення апеляційної скарги суд відкидає як такі, що суперечать зазначеним вище нормативним актам, які регулюють спірні правовідносини, і встановленим по справі обставинам. Отож оскаржуване рішення в частині стягнення з КП «Виробниче управління комунального господарства» на користь [PERSON] 33337 грн. 35 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про його стягнення. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги: - визначений місцевим судом розмір стягнутого до бюджету судового збору підлягає зменшенню до 243 грн. 60 коп. - пропорційно до задоволеної частини позову і виходячи з розміру ставки судового збору, встановленої п/п 1 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - КП «Виробниче управління комунального господарства» з бюджету належить відшкодувати 166 грн. 71 коп. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги. Враховуючи викладене,

Outcome: partial