Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У червні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Йосипівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ГУЮ у Кіровоградській області, Новомиргородська РДА, Відділ ДЗА у Новомиргородському районі про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом в першу чергу після смерті бабусі [PERSON], яка померла 20 жовтня 1997 року у віці 97 років, права на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Жовтень» на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області серії КР № 0161401. Представник позивача за довіреністю в інтересах [PERSON] звернувся до суду вказавши, що 20 жовтня 1997 року померла громадянка [PERSON], яка за ступенем родинного звязку є рідною бабусею [PERSON] [PERSON] з дня народження до дня смерті проживала в с.Кам'януватка Йосипівської сільської ради Новомиргородського району по вул. Пролетарська. За декілька років перед смертю до неї переїхала внучка [PERSON], яка здійснювала за нею догляд, так як бабуся була дуже старенька та не могла вже себе обійти. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не складала. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть І-ОЛ №200139, що видане 22 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Після смерті [PERSON] внучка [PERSON] залишилася проживати у її будинку, здійснювала за ним догляд та використовувала присадибну ділянку у власних цілях. Вищевказані обставини підтверджують факт прийняття позивачем спадщини після смерті своєї бабусі, тобто позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07,1963 № 1540-VI (який діяв на час виникнення правовідносин) є єдиним спадкоємцем за законом. У 2014 році позивач дізналась від працівників сільської ради про те, що її бабусі, - [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай). [PERSON] звернулася до Новомиргродського Відділу ДЗА, де їй було надано письмову відповідь листом №664/01-10 від 22.04.2015 року, про те що, - [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується виданим сертифікатом на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Жовтень» на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області серії КР №0161401, який зареєстрований в книзі реєстрації видачі сертифікатів. Позивач намагалася відшукати сертифікат серед документів які залишилися після смерті бабусі, але її спроби виявилися марними та позитивного результату пошуку не дали і найбільш вірогідно, що вона втратила сертифікат ще при житті. Оголошення про втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КР №0161401 надруковано у газеті Новомиргородщина від 16 травня 2015 року. 13 травня 2015р. позивач звернулася та подала до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори усі необхідні документи для оформлення спадщини за законом на право на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки на місцевості, на території Йосипівської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області належного [PERSON]. Але постановою державного нотаріуса №416/02-31 від 13.05.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту своїх цивільних прав, позивач через свого представника змушена звернутися до суду. Посилаючись на ст. 392 ЦК, ст. ст. 3, 73 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, ч.2 ст.529, ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP від 18.07.1963 № 1540-VI, просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП Жовтень на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області серії КР №0161401. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представник позивача, представники відповідача (Йосипівської сільської ради) і третіх осіб (ГУЮ у Кіровоградській області, Новомиргородської РДА, Відділу ДЗА у Новомиргородському районі) у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить судовий розгляд справи провести за його відсутності. До суду представник відповідача надіслав письмову заяву в якій суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Йосипівської сільської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 20 жовтня 1997 року померла громадянка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ОЛ №200139, яке видане 22 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Як вбачається з копії посвідки про народження № 788463 від1921 року у [PERSON] та [PERSON] народився у 1921 році в селищі Камянуватка Київської області син [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1921 рік 22 травня зроблено відповідний запис № 15.Громадянин [PERSON] у м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області помер 24.11.1994 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.11.1994 року зроблено запис за №33, що посвідчується свідоцтвом про смерть, виданим 02.12.1994 року Йосипівською сільською радою Новомиргородського району серії І-ОЛ № 289121. Як вбачається з довідки Йосипівської сільської ради Новомиргородського району від 23.04.2015 № 300 [PERSON] значився з [INFO] в селі Камянуватка Новомиргородського району Кіровоградської області, заповіт від його імені не посвідчувався. На даний час спадкове майно не значиться. У батьків [PERSON] та [PERSON] в с.Камяноватка Златопольського району Кіровоградської області 01 березня 1947 року народилася [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Камяноватського ЗАГС при Камяноватському ЗАГС 01 березня 1947 року зроблено відповідний запис за № 6, що підтверджується копією свідоцтва про народження XV-УА № 139836. [PERSON], [INFO], с Камяноватка Новомиргородського району Кіровоградської області одружилася 06.XI.1969 року з [PERSON]. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище [PERSON], про що в акті записів актів громадянського стану про одруження 06.11.1966 року зроблено відповідний запис за № 9, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 367105. Таким чином [PERSON], [INFO], яка до одруження мала прізвище [PERSON], є донькою [PERSON], який в свою чергу є сином [PERSON], а тому за ступенем родинного звязку [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] Статтями 525 527 ЦК УРСР, який діяв на день смерті [PERSON], передбачалось, що часом відкриття спадщини визнається, зокрема, день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 529 вказаного Кодексу онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За правилами ст. ст.548, 549 ч.1, 2 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З дня народження до дня смерті [PERSON] проживала в с.Кам'януватка Йосипівської сільської ради Новомиргородського району по вул. Пролетарська. За декілька років перед смертю до неї переїхала внучка [PERSON], яка здійснювала за нею догляд, так як бабуся була дуже старенька та не могла вже себе обійти. Після смерті [PERSON] внучка [PERSON] залишилася проживати у її будинку, здійснювала за ним догляд та використовувала присадибну ділянку у власних цілях. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не складала. Вказані факти підтверджується: - довідкою Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області від 23.04.2015 року № 299; - довідкою Йосипівської сільської ради від 01.07.2015 року № 412, в якій повідомляється, що по питанню оформлення спадщини (зокрема видачі довідок) після смерті [PERSON] за період з 20.10.1997 року по даний час зверталась лише [PERSON], а також інші спадкоємці померлої на території ради не проживають і їх наявність невідома; - копією особового рахунку № 576 , згідної якої до членів господарства входили: [PERSON] (голова господарства, 03.03.1900 р.н.), яка померла 20.10.1997 р. а/з № 23, та [PERSON], внучка, 01.03.1947 р., яка вибула 28.10.1997 р. Як вбачається з викладеного, позивач прийняла спадщину після смерті своєї бабусі, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто вчинила відповідно до ст.549 ч.1 п.1, ч.2 Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI (який діяв на час виникнення правовідносин) протягом шести місяців з дня відкриття спадщини дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, та є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки за правилами ст. 529 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин) онуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає живих того з їх батьків, хто був би спадкодавцем. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Йосипівська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області є належним відповідачем у даній справі. У 2014 році позивач дізналась від працівників сільської ради про те, що її бабусі [PERSON] належало право на земельну частку (пай). [PERSON] звернулася до Відділу ДЗА у Новомиргородському районі, яким її в листі №664/01-10 від 22.04.2015 року повідомлено про те, що - [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується виданим сертифікатом на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Жовтень» на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області серії КР №0161401, який зареєстрований в книзі реєстрації видачі сертифікатів та здійснено відмітку «померла». 13 травня 2015р. позивач звернулася до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за законом на право на земельну частку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки на місцевості, на території Йосипівської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області, належного [PERSON], але постановою державного нотаріуса №416/02-31 від 13.05.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно. Оголошення про втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КР №0161401 надруковано у газеті «Новомиргородщина» від 16 травня 2015 року № 20 (9311). Згідно копії Списку громадян, членів КСП «Жовтень» Новомиргородського району Кіровоградської області, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серії КР 000020 від 25.07.2015 року, громадянка [PERSON] значиться під № п/п 447, а згідно копії Книги реєстрації сертифікатів на право земельної частки (пай), що виділялася Новомиргородською РДА громадянам КСП «Відродження», «Жовтень» Йосипівською сільською радою 29.05.1997 року за № 400 зареєстровано сертифікат КР № 0161401 за власником [PERSON] Федоскою Семенівною, що проживає в с.Камнуватка, КСП «Жовтень», розміром 2,57 в умовах кадастрових гектарах. Окрім наведених доказів у справі, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, свідоцтвами про народження, одруження та смерть спадкодавців, інших членів сімї, листами та постановою нотаріуса, документами на земельну частку (пай) спадкодавця, довідками Виконавчого комітету Йосипівської сільської ради, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 525-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved