Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0-020/09Ф від 27 листопада 2009 року з наступними змінами та доповненнями до нього (далі - кредитний договір). У відповідності до умов кредитного договору Позивач надав кредитну лінію Відповідачу у розмірі 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп., а [PERSON] зобов'язувався повернути його в повному обсязі та оплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до п.1.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 12 травня 2012 року на рахунок в ПАТ КБ «Правекс-Банк». Згідно п. п. 4.1, 4.2, 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним. Згідно п.9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користування кредитом Банк нараховую Позичальнику пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в пункті 1.2 кредитного договору від суми заборгованості за весь період прострочки. Станом на час звернення позивача до суду, [PERSON] не виконані зобов'язання за кредитним договором та існує заборгованість у розмірі 51 863 721 (п'ятдесят один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 35 коп., а саме: заборгованість по кредиту - 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп., заборгованість по відсоткам - 3 687 818 (три мільйони шістсот вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 02 коп., заборгованість по пені - 16 414 866 (шістнадцять мільйонів чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 26 коп. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки № 1-020/09Ф від 27 листопада 2009 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штраф, пені), вчасного та у повному обсязі та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12 травня 2012 року у розмірі 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно пункту 4.1 договору поруки, вона дії до 12 травня 2015 року. Позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1-020/09Ф у розмірі 51 863 721 (п'ятдесят один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі сімсот двадцять одна ) грн. 35 коп. та судовий збір. Позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої товариство просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1-020/09Ф у розмірі 61 853 640 (шістдесят один мільйон вісімсот п'ятдесят три тисячі шістсот сорок) грн. 24 коп. та судовий збір. В судове засідання представник Позивача не з'явився, подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не відомі. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення учтонених позовних вимог з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0-020/09Ф від 27 листопада 2009 року з наступними змінами та доповненнями до нього (далі - кредитний договір). У відповідності до умов кредитного договору Позивач надав кредитну лінію Відповідачу у розмірі 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп., а [PERSON] зобов'язувався повернути його в повному обсязі та оплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до п.1.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 12 травня 2012 року на рахунок в ПАТ КБ «Правекс-Банк». Згідно п. п. 4.1, 4.2, 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним. Згідно п.9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користування кредитом Банк нараховую Позичальнику пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в пункті 1.2 кредитного договору від суми заборгованості за весь період прострочки. Станом на час звернення позивача до суду, [PERSON] не виконані зобов'язання за кредитним договором та існує заборгованість у розмірі 51 863 721 (п'ятдесят один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 35 коп., а саме: заборгованість по кредиту - 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп., заборгованість по відсоткам - 3 687 818 (три мільйони шістсот вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 02 коп., заборгованість по пені - 16 414 866 (шістнадцять мільйонів чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 26 коп. Під час розгляду цивільної справи сума заборгованості за договором збільшилась до 61 853 640 (шістдесят один мільйон вісімсот п'ятдесят три тисячі шістсот сорок) грн. 24 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки № 1-020/09Ф від 27 листопада 2009 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штраф, пені), вчасного та у повному обсязі та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12 травня 2012 року у розмірі 31 761 037 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят одна тисяч тридцять сім) грн. 07 коп. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно пункту 4.1 договору поруки, вона дії до 12 травня 2015 року. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Ст. 554 ЦК України зазначає, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 509, 526, 550, 553, 554, 610, 612, 1050, 1054, Цивільного кодексу України та

Outcome: approved