Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2012 року прокурор Ленінського району м.Харкова в інтересах держави в особі Державного підприємства Спеціального конструкторського і технологічного бюро електроапаратури Науково-виробничого об'єднання «Електроапарат» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 36990грн.45коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.02.2011року прокуратурою Ленінського району м.Харкова було порушено кримінальну справу за фактом привласнення та розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовою особою Державного підприємства Спеціального конструкторського і технологічного бюро електроапаратури Науково-виробничого об'єднання «Електроапарат» своїм службовим становищем за ч.2 ст.191 КК України. За результатами розслідування вказаної кримінальної справи 22.04.2011року [PERSON] пред'явлено обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 23.12.2011року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «е» ст.1 та ст.6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011року. У судовому засіданні прокурор, який діє в інтересах Державного підприємства Спеціального конструкторського і технологічного бюро електроапаратури Науково-виробничого об'єднання «Електроапарат» позов підтримала та просила задовольнити його з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Суд, вислухавши прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної та кримінальної справи відносно [PERSON] приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Ленінського районного суду м.Харкова від 23.12.2011року у кримінальній справі № 2024/1-609/11 [PERSON] на підставі акту амністії звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України і закрито провадження у справі. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 23.12.2011року, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] в період часу з 2007 по 2010 роки, працюючи на посаді директора та виконуючого обов'язки директора Державного підприємства Спеціального конструкторського і технологічного бюро електроапаратури Науково-виробничого об'єднання «Електроапарат» скоїв розтрату державного майна, яке перебувало у його віданні. Так, наказом Міністерства промислової політики №184-д від 22.11.2006року [PERSON] призначений в.о. директора ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат», після чого, 30.06.2009 року Наказом Міністерства промислової політики №117-д був призначений на посаду директора, у подальшому Наказом Міністерства промислової політики від 29.06.2010року №75-д він переведений на посаду виконуючого обов'язки директора підприємства. Згідно статуту ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» [PERSON] зобов'язаний суворо дотримуватися положень Статуту підприємства, формувати, забезпечувати виконання фінансових планів, а також організовувати фінансово-господарську діяльність, спрямовану на отримання підприємством прибутку. В період часу з 01.06.2007року по 30.06.2010р. ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» виплачувало компенсацію за використання власного автотранспорту службовим особам ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат», а саме [PERSON] та [PERSON], який у зазначений період часу працював згідно наказу директора ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» від 29.12.2006 р. №109-к на посаді заступника директора з економічних питань та у подальшому переведений на посаду заступника директора, згідно наказу директора ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» від 31.08.2009р. № 51-к. Згідно з договорами про використання особистого автомобіля для службових поїздок, укладених між ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» та [PERSON] і [PERSON], ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» зобов'язано компенсувати витрати, спрямовані на експлуатацію транспортного засобу. Крім того, згідно умов даних договорів, для службових поїздок [PERSON] використовував автомобілі [NUMBER] та Chevrolet-Aveo д.н. [NUMBER], а [PERSON] з цією метою використовував автомобіль [NUMBER]. Вказані транспортні засоби належали зазначеним особам. В порушення ч.2 ст. 799 ЦК України, договори про використання власного автомобіля для службових поїздок, на підставі яких ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» компенсувало витрати [PERSON] та [PERSON], останніми нотаріально посвідчені не були, що свідчить про їх незаконність. Крім цього, міністерством промислової політики із [PERSON] укладено контракт від 30.06.2009року №3-48, згідно п.8б абз.4 якого передбачено, що керівник зобов'язаний забезпечити дотримання режиму економії ресурсів. Однак в порушення вказаної домовленості, автомобіль марки ВАЗ-21043, який перебував на балансі ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» та знаходився у робочому стані, керівництвом підприємства не використовувався. Так, з 01.10.2007р. по 01.01.2010р. в укладених договорах про використання власних автомобілів для службових поїздок передбачені різні види компенсації, а саме: у додатковій угоді від 28.12.2006р. №1 до договору від 01.11.2005р. №1 (власник - [PERSON].): п.п. 4.1, 4.2 - компенсуються витрати на паливо, а також 0,12грн. за кожний кілометр службової поїздки; у договорах №1 від 02.07.2007р. та №2 від 21.09.2007р. (власник - [PERSON].): п.п.4.1, 4.2 - компенсуються витрати на паливо, а також 0,12грн. за кожний кілометр службової поїздки; у договорах від 08.01.2008р. б/н (власники - [PERSON], [PERSON].): п.п.4.1, 4.2 - компенсуються витрати на паливо, а також 0,12грн. за кожний кілометр службової поїздки; у договорах від 12.01.2009р. №1 (власник - [PERSON].) та від 02.02.2009р. №2 (власник - [PERSON].): п.5.2 - підприємство зобов'язано сплатити працівнику грошову компенсацію за використання власного автотранспорту з розрахунку 1,12грн. за кожний кілометр згідно подорожного листа. [PERSON] достовірно знаючи умови даних договорів, діючи з умислом спрямованим на привласнення та розтрату грошових коштів ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат», з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, в період з 01.10.2007року по 01.01.2010рік придбав паливо для свого особистого автомобіля на загальну суму - 8 985грн.55коп. яка компенсована підприємством в повному обсязі, а також привласнив грошові кошти виділені підприємством в якості компенсації витрат на паливо для особистого автомобіля [PERSON] на загальну суму 747грн.14коп. У подальшому [PERSON] продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, спрямований на привласнення та розтрату майна ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат», шляхом компенсації витрат на використання їх особистого автотранспорту, отримав від даного підприємства компенсацію у грошовому еквіваленті на загальну суму 27257грн.76коп., а саме: собі особисто - 18263грн.28коп., [PERSON] - 8994грн.48коп., які використав в особистих цілях. Таким чином, ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» в період з 01.06.2007р. по 30.06.2010р. на підставі незаконних договорів, здійснило компенсування керівництву даного підприємства витрат на кожен кілометр службової поїздки на загальну суму - 36 990грн.45коп., яку в подальшому привласнив та розтратив у своїх власних цілях директор підприємства [PERSON] Своїми діями [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, тобто привласнення та розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїми службовими повноваженнями. Цивільний позов у кримінальному процесі залишений без розгляду /а.с.5-7/. Згідно Акту планової ревізії №05-20/88 від 24.11.2010року фінансово-господарської діяльності СКТБЕ НВО «Електроапарат» за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р. відповідно розділу 5.5 якого встановлено, що вище зазначеним підприємством, в порушення умов п.5.3 Колективного договору безпідставно сплачено грошові кошти в розмірі 27 257,76грн. керівнику підприємства [PERSON] та заступнику директора [PERSON] Довідкою на виконання доручення прокуратури Ленінського району м.Харкова відносно уточнення висновку акта планової ревізії, складеною контролером-ревізором КРУ в Харківській області Бачурко О.В. в період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р. №05-20/88 від 24.11.2010року фінансово-господарської діяльності СКТБЕ НВО «Електроапарат» за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р. в частині безпідставного отримання посадовими особами СКТБЕ НВО «Електроапарат» компенсації за використання особистого автотранспорту. Проведеною перевіркою КРУ в Харківській області встановлено, що СКТБЕ НВО «Електроапарат» в період часу з 01.10.2007р. по 30.06.2007р. на підставі договорів, які є нотаріально не завіреними, безпідставно здійснило компенсацію витрат, як на топливо, так і за кожен кілометр службової поїздки [PERSON] і [PERSON]., на загальну суму 36990,45грн. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2012року за позовом СКТБЕ НВО «Електроапарат» до Державної фінансової інспекції в Харківській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON], [PERSON] про скасування вимоги, судом було встановлено, що відповідачем доведено правомірність встановлених під час перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, що призвело до необґрунтованої сплати підприємством грошових коштів, та як наслідок спричинило втрату даних коштів з державного бюджету, та у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013року, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2012року було залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 86 Кримінального кодексу України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Проте, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» не звільняє її від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Відповідно до п. 1, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно набутого майна мають важливе значення для усунення наслідків злочину та поновлення порушених прав громадян, підприємств, установ, організацій, колгоспів, кооперативів та інших громадських організацій. Зобов'язати суди усунути зазначені недоліки і забезпечити точне й неухильне виконання законодавства, що регулює відшкодування матеріальної шкоди. При розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз'ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення», визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку, що винність відповідача встановлена та доведена судовим рішенням, що набрало законної сили, додаткових доказів на спростування суми, що підлягає стягненню на відшкодування шкоди надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах цивільної та кримінальної справах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 369грн.90коп.

Outcome: approved