Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] і просить: - визнати заяву подану нею до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, про відмову від спадщини - недійсною; - договори дарування домоволодіння [ADDRESS], укладені між [PERSON] і [PERSON], та між [PERSON] і [PERSON] - частково недійсними; - в поряду спадкування за законом визнати на нею право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]; - провести розподіл в натурі домоволодіння [ADDRESS], виділивши їй відповідно її долі частину житлових приміщень та господарських будівель. У ході судового розгляду справи [PERSON] уточнивши свої позовні вимоги звернулась у Слов'янський міськрайонний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить: - визнати її заяву від 22 серпня 1989 року, подану нею до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, про відмову від спадщини - недійсною; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім'я [PERSON]; - договори дарування будинку [ADDRESS], від 15 грудня 1989 року, та від 7 лютого 1990 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] - визнати частково недійсними; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом віддане [PERSON], Новогродівською державною нотаріальною конторою від 21 лютого 2011 року; - визнати на нею право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]; Позивачка обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що: [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - домоволодіння [ADDRESS]. Вона та її сестра - [PERSON] являлися спадкоємцями першої черги після смерті матері. Сестра неодноразово умовляла її відмовитись від своєї частки у спадщині, обіцяючи сплатити їй грошову компенсацію. В подальшому 22 серпня 1989 року піддавшись на умовляння сестри, вона написала в нотаріальній конторі заяву про відмову від спадщини. На час написання заяви, стан її здоров'я був незадовільний, вона приймала ліки, які значно знижували її інтелектуальні здібності. Прийнявши спадщину [PERSON], в порушення домовленості, грошову компенсацію, у рахунок її долі у спадщині, не виплатила. [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, подарувала спірне домоволодіння своїй дочці - відповідачці [PERSON], про що був укладений договір дарування від 15 грудня 1989 року. В подальшому 7 лютого 1990 року відповідачка [PERSON], також на підставі договору дарування, повернула дане домоволодіння [PERSON] Позивачка вважає, що вказані договори укладені лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], спірне домоволодіння було успадковане її чоловіком - відповідачем [PERSON] На час прийняття спадщини відповідачем [PERSON], право власності на ? частину спірного домоволодіння було зареєстровано за нею, а тому свідоцтво про право на спадщину відповідачем [PERSON] отримане незаконно і його необхідно визнати недійсним. Так як на час написання заяви вона не могла повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, знаходилась під впливом обману з боку [PERSON], просить визнати недійсною її заяву про відмову від спадщини, а також задовольнити всі інші заявлені нею позовні вимоги. Представники позивачки - адвокат [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсягу. У ході судового засідання представник позивачки дав показання аналогічні показанням позивачки. Відповідачка [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала і просила у їх задоволенні відмовити. У ході судового розгляду справи відповідача показала, що [PERSON], являється її матір'ю, а відповідач [PERSON] являється її батьком. У 1989 році її мати, після смерті бабусі - [PERSON] успадкувала спірне домоволодіння. Оскільки вона не мала свого житла, на підставі договору дарування, мати їй подарувала вказане домоволодіння. В подальшому, після того як між її матір'ю та позивачкою виник даний спір, вона не бажаючи приймати у ньому участь, подарувала спірне домоволодіння своїй матері на підставі договору дарування. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] надуманими і такими що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON], у ході судового розгляду справи, буді допитаним в якості свідка підтвердив показання відповідачки [PERSON], зазначивши при цьому що його покійна дружина [PERSON] при житті стосовно спадкового майна не вводила в оману позивачку і не обіцяла їй грошову компенсацію за частку у спірному домоволодінні. Прокурор, представляючи інтереси відповідача [PERSON], у ході судового розгляду справи просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на законі. Свідок [PERSON] показала, що вона являється рідною дочкою позивачки [PERSON] Будучі свідком неодноразових розмов її матері з [PERSON], їй відомо, що остання умовляла її матір відмовитись від спадщини після смерті бабусі - [PERSON] В той час її мати часто хворіла, а [PERSON] обіцяла їй сплатити грошову компенсацію за частку у спадщині. Свідок [PERSON] показала, що з позивачкою вона познайомилась у 1984 року, під час спільної роботи на одному підприємстві. Їй відомо що у 1989 році померла мати позивачки. На той час позивачка вже страждала захворюванням щитовидної залози, приймала ліки. Зі слів позивачки їй також відомо, що остання не пам'ятає за яких обставин відмовилась від спадщини після смерті матері. Свідок [PERSON] показав, що з 1987 року знайом з позивачкою. В літку 1989 року позивачка хворіла і скаржилась на головні болі, однак вела себе адекватно. Свідок [PERSON] показала, що вона працює лікарем-ендокринологом. У 1985 році познайомилась з позивачкою під час лікування останньої. Позивачка страждає захворюванням щитовидної залози. У ході лікування позивачка приймала медичні препарати, які значної міри знижують інтелект, та процес мислення. Виходячи із медичної картки позивачки вона не може сказати у якому остання знаходилась у серпні 1989 року, оскільки відповідні записи відсутні. Із показань даних свідком [PERSON] даних під час попередніх судових засідань під час розгляду даної справи і оголошених у даному судовому розгляді, слідує, що він являється лікарем психіатром і займає посаду завідуючого відділення Слов'янської психіатричної лікарні. У 1990 році позивачка знаходилась на амбулаторному лікуванні у Слов'янській психіатричній лікарні у зв'язку з проявом депресії. У серпні 1989 року він з позивачкою не зустрічався, однак вважає, що стан її психічного здоров'я на той час був відмінний від її стану у 1990 році під час лікування. (т.1 а.с. 236, 237). Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідив матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання відмови від спадщини та договорів дарування недійсними, визнання права власності - не підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання достовірно встановлено, що: [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., по [ADDRESS]. Спадкоємцями [PERSON] являлися її дочки: [PERSON] і [PERSON]. 22 серпня 1989 року [PERSON] звернулася до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, що залишилась після смерті її матері [PERSON], на користь іншої дочки спадкодавці - [PERSON] Дана заява була прийнята державним нотаріусом [PERSON] 17 жовтня 1989 року державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-3953, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], відповідно якого [PERSON] успадкувала спірне домоволодіння. 15 грудня 1989 року [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-4304, подарувала спірне домоволодіння - [PERSON]. 7 лютого 1990 року [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-522, подарувала спірне домоволодіння - [PERSON]. [INFO] [PERSON] - померла. Після смерті [PERSON], відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області, реєстр № 189, спірне домоволодіння успадкував її чоловік - [PERSON]. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» слідує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК України, в редакції 1963 року. При вирішенні даного спору, суд не приймає до уваги ствердження позивачки, та її представника про те що: на час написання заяви про відмову від спадщини позивачка не в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій. Дане ствердження спростовується зібраними по справі доказами - висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 259 від 11 березня 1994 року, слідує, що: [PERSON] на період укладення угоди (подання заяви до нотаріальної контори), психічним захворюванням не страждала, про що свідчить наступне: в наданих експертам медичних документах та матеріалах цивільної справи, відсутні вказівки на існування у [PERSON] будь-якої психічної патології в період здійснення оспорюваного діяння не визначено. Всі зміни психіки ( які носять виражений характер і які послужили причиною для її постановки на диспансерний облік та госпіталізацію до психоневрологічної лікарні, практично виникли після здійснення угоди, як реакція на невиконання другою стороною умов договору. На час здійснення оспорюваного діяння [PERSON] розуміла значення своїх дій та могла керувати ними. Доказів яки б спростовували висновок даної судово-психіатричної експертизи позивачкою та її представником, під час судового розгляду не надано. Також не можуть бути прийняті до уваги ствердження позивачки про те що відмова від спадщини мала місце у зв'язку з помилкою що має істотне значення, оскільки [PERSON] ввела її в оману обіцяючи грошову компенсую за її частину спадкового майна. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», діючого на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що: «Відповідно до ст. 56 ЦК України, в редакції 1963 року, угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони (громадянина чи організації), що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була укладена.» Виходячи із пояснень позивачки слідує, що помилка при укладанні угоди з [PERSON] про відмову від спадщини, стосується її мотивів, однак не предмета угоди чи інших істотних умов. Тобто в розумінні вимог цивільного законодавства, угода щодо сплати грошової компенсації між [PERSON] і [PERSON], у випадку відмови останньої від спадщини не може вважитись укладеною. Згідно вимог ст. 553 ЦК України, в редакції 1963 року слідує, що: «Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.» Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про визнання недійсною її заяви від 22 серпня 1989 року про відмову від спадщини, не підлягають задоволенню. Відмовляючи позивачки у визнанні заяви про відмову від спадщини недійсною, суд вважає, що правові підстави для задоволення інший частині позовних вимог також відсутні, оскільки вимоги про визнання частково недійсними договорів дарування, свідоцтв про права на спадщину за законом, розподіл спадкового майна, та визнання права власності на ? частину спадкового майна, є похідними від позовної вимоги про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed