Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 06 серпня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з січня 2010 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося через непорозуміння з побутових та інших причин, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З січня 2010 р. вона з дочкою проживає окремо від відповідача, спільного бюджету вони не мають, відповідач добровільно надає допомогу по утриманню дитини, спора про сумісне майно не мають. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу були вичерпані раніше. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2010 р., з цього часу він мешкає окремо від позивачки та дочки, на утримання якої добровільно передає кошти. Не заперечує проти проживання дочки із матір'ю, спору про сумісне майно подружжя не мають. Проти надання строку на примирення заперечував, оскільки непорозуміння один одного та втрата почуттів призвела до розпаду сім'ї, та вже тривалий час вони мешкають окремо. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 565, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.08.2003 р. (арк.спр.4). Від подружніх відносин сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (арк.спр.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2010 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час (майже п'ять з половиною років), сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу у позивачки залишається шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 06.08.2003 р. № 565 відділу РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved