Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У червні 2015 року позивач, діючі в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої доньки, звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по вул.Цвєтаєва, 49, в с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області в порядку спадкування за законом після померлого 31.12.2013 року [PERSON], зазначивши в обґрунтування вимог, що з померлим проживали у цивільному шлюбі з 2003 року до серпня 2012 року. 11 серпня 2012 року шлюб зареєстрували в органі РАЦС. Від спільного проживання в них 02.03.2004 року народилася дочка [PERSON], яку батько записав на своє прізвище. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с.Сичавка по вул.Цвєтаєва, 49. За життя чоловік заповіту не склав, вони з дочкою є його єдині спадкоємиці за законом першої черги. Однак, в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права не можуть тому, що на імя померлого відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з чим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, направивши письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність. Представник відповідача Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, але на адресу суду направлена письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що [PERSON], згідно запису у погосподарської книги Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №2, особовий рахунок 74, належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.Цвєтаєва, 49 в с.Сичавка, у якому [PERSON] проживав та був зареєстрований з 1985 року по день смерті 31.12.2013 року. Разом з ним в будинку проживала та була зареєстрована дочка [PERSON], [INFO], та з 2003 року проживала без реєстрації дружина [PERSON], [INFO] /а.с.47/. 31.12.2013 року [PERSON] помер у віці 52 років в с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №20 /а.с.15/. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно копії спадкової справи №184/2014 до майна померлого 31.12.2013 року [PERSON], яка заведена 30.05.2014 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою за заявою про прийняття спадщини спадкоємиці за законом першої черги дружини померлого [PERSON], що діяла в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої доньки [PERSON]. Родинні відносини спадкоємців зі спадкодавцем підтверджено копією свідоцтва про шлюб [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які зареєстрували шлюб 11.08.2012 року, але дружина залишилася на дошлюбному прізвище /а.с.16/, та копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де батьками дитини вказані: [PERSON] і [PERSON] /а.с.13-14/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2015 року державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку кожної спадкоємці померлого з підстав того, що спадкодавець за життя не здійснив державну реєстрацію житлового будинку та права власності на нього, відповідно до відомостей, наданих нотаріусу Комінтернівським РБТІ та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.45-57/. З технічного паспорта на житловий будинок №49 по вул.Цвєтаєва в с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області, виготовленого 11.09.2014 року Комінтернівським РБТІ, убачається, що обєкт спадкового нерухомого майна складається з: житлового будинку літ.«А», прибудови літ.«а», веранди літ.«а1» загальною площею 43.3 кв.м., жилою 26.9 кв.м., 1983 року забудови, та надвірних господарських будівель і споруд. Самочинного будівництва не виявлено /а.с.28-32./. Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивач обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки іншим шляхом спадкоємці оформити свої спадкові права на нерухоме майно не мають можливості. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. До прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року та нормативно-правовими актами виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права, записи у погосподарських книгах органів місцевого самоврядування визнавалися такими, що підтверджують право приватної власності на житлові будинки. З урахуванням викладеного вище, оцінюючи докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі ст..ст.1216,1216,1218,1223,1261,1268,1296,1297,1298 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved