Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-15017-301211 від 30.12.2011 року, яка станом на 08.04.2014 року складає в розмірі 1384,32 гривень, а також судового збору в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 30.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 002-15017-301211, згідно умов якого банк надав позичальнику строком на 6 місяців грошові кошти на придбання майна (послуг) у сумі 1 684,28 гривень, а відповідач зобов'язався не пізніше ніж 29.06.2012 року повернути кредитні кошти, сплатити проценти в розмірі передбаченому кредитним договором, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором. Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по вищезазначеному кредитному договору, перерахувавши з позичкового рахунку суму кредиту, яка зазначена в п. 1.1. цього договору. На підставі того, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредиту, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, при цьому у позовній заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує /а. с. 2 обор./. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 18/, про причини не явки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 002-15017-301211, згідно умов якого банк надав позичальнику строком на 6 місяців грошові кошти на придбання майна (послуг) у сумі 1445,80 (одна тисяча чотириста сорок п'ять) гривень 80 копійок, здійснення оплати страхового платежу у розмірі 95,34 (дев'яносто п'ять гривень) 34 копійки, а також на оплату комісії за надання кредиту у розмірі 143,14 (сто сорок три гривні) 14 копійок, що разом складають повну суму кредиту в розмірі 1684,28 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні 28 копійок, а відповідач зобов'язався не пізніше ніж 29.06.2012 року повернути кредитні кошти, сплатити проценти, виходячи зі ставок: перші 6 місяців процентна ставка встановлюється на рівні 0,01% річних; починаючи з 7-го місяця користування кредитом процентна ставка встановлюється на рівні 48,00% річних, сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 9,90% від частини суми кредиту, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором /а. с. 5-6/. Копією товарного чеку № 32265 від 30.12.2011 року та меморіального ордеру № 110718 від 04.01.2012 року підтверджується, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши з рахунку позичальника № [NUMBER], на поточний рахунок № [NUMBER] продавця ТОВ «ДІЄСА», відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, МФО 380236, грошові кошти в розмірі 1445,80 гривень на придбання майна, а саме: праски PHILIPS GS 3660/GC та набору посуду AURORA AU545a/542 /а. с. 3, 9/. Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язаний щомісячно не пізніше 30 (тридцятого числа) кожного місяця починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому надано кредит, зараховувати на рахунок № [NUMBER], рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 281,00 гривень, у відповідності до Графіку платежів, наведеному у додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору. Крім того, позичальник зобов'язалася виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, тобто не пізніше ніж 29.06.2012 року. Однак, в обумовлений кредитним договором № 002-15017-301211 від 30.12.2011 року строк [PERSON] своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та плати за обслуговування кредитної заборгованості не виконав, у зв'язку з чим в нього станом на 08.04.2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку значиться заборгованість в розмірі 1384,32 гривень, із яких: заборгованість за сумою кредиту - 1384,29 гривень; заборгованість за відсотками - 0,03 гривень; заборгованість за комісіями - 0,00 гривень /а. с. 4/. Відповідно до статей 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 1384,32 гривень ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в договорі № 002-15017-301211 від 30.12.2011 року і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 33272788 від 22.04.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 13/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved