Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 05.07.2021 року відкрите провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини [PERSON] , 2009 року народження з матір`ю і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, позивач надіслав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав і наполягав на розірванні шлюбу, справу просив розглядати у його відсутність. Відповідачка до суду не з`явилася, надала 07.07.2021 р. до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає і справу просить розглядати у її відсутність. Суд вивчив матеріали справи і встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2011 року актовий запис про шлюб №1876, вчинений 11.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сторона позивача доводить, що сім`я розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя з питань ведення господарства, спільного проживання, відпочинку, виховання дитини. Сторони тривалий час спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодний. Майновий спір на момент розірвання шлюбу та фінансові претензії між сторонами відсутні. Неповнолітній син за згодою сторін проживає з матір`ю, при цьому, сторонами узгоджено, що батько і мати мають рівні права щодо виховання неповнолітнього сина, спір щодо утримання дитини між сторонами відсутній. Дослідивши наведені стороною позивача доводи, суд дійшов висновку, що сім`я між [PERSON] і [PERSON] розпалась і поновити її неможливо, тому як відсутня вільна згода чоловіка та жінки на шлюб. Відповідно до положень\~ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Бажання щодо збереження сім`ї сторони не висловили. Щодо вимог позивачевої сторони про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю суд зазначає наступне. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями ст.7 СК України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У даному випадку сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини з матір`ю. Питання утримання дитини сторони вирішили між собою.

Outcome: approved