Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У травні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів борг по оплаті вартості за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 46711 грн. 91 коп., з них: - сума боргу за послугу з централізованого опалення - 16945 грн. 42 коп., - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води - 29766 грн. 49 коп.; а також суму встановленого індексу інфляції - 4609 грн. 04 коп., 3% річних від простроченої суми - 2155 грн. 86 коп. та у повернення сплаченого судового збору - 2102 грн. На обґрунтування позову позивач вказував, що відповідачі зареєстровані в АТ «Полтаваобленерго» як споживачі послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач надає відповідачам послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконують обов`язки та не оплачують своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Ухвалою судді від 15 червня 2020 року позовну заяву було залишено без руху. 07 липня 2020 року позивачем на виконання ухвали судді від 15 червня 2020 року було надано уточнену позовну заяву. Ухвалою судді від 09 липня 2020 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи, повідомлено відповідача про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи Представник позивача АТ «Полтаваобленерго» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повторно не прибули в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомляли та не подавали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції станом на день розгляду справи) споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в АТ «Полтаваобленерго», як споживачі послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] . Між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов`язання, строки дії, права, обов`язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Зокрема, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької філії) зобов`язувався надавати відповідачам, як споживачам, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а споживачі зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідачі всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не у повному обсязі оплачують вартість наданих послуг. Станом на 22 квітня 2020 року, згідно наданого розрахунку, борг відповідачів по оплаті вартості наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та центрального постачання гарячої води за період з березня 2017 року по квітень 2019 року становить - 46711 грн.91 коп., у тому числі: - сума боргу за послугу з централізованого опалення - 16945 грн. 42 коп., - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води - 29766 грн. 49 коп.; сума встановленого індексу інфляції - 4609 грн. 04 коп., 3% річних від простроченої суми - 2155 грн. 86 коп. Станом на день розгляду справи відповідачі не сплатили заборгованість по наданим позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у повному обсязі. Відповідачі інших боргів по оплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за інші періоди не мають, враховуючи, що про такий факт позивач суд не повідомляв. Спір між сторонами щодо обчислення розмірів заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання - відсутній. Суд вважає, що відповідачі фактично порушують свої зобов`язання щодо своєчасної оплати одержаних комунальних послуг. Відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті вартості за надані послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі по оплаті вартості за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з березня 2017 року по квітень 2019 року становить - 46711 грн.91 коп., з них: - сума боргу за послугу з централізованого опалення - 16945 грн. 42 коп., - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води - 29766 грн. 49 коп.; сума встановленого індексу інфляції - 4609 грн. 04 коп., 3% річних від простроченої суми - 2155 грн. 86 коп. та кошти у дольовому порядку у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн., тобто по 350 грн. 33 коп. з кожного. При цьому, суд враховує, що індекс інфляції та розмір 3% річних нараховано позивачем відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Outcome: approved