overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та в його обґрунтування пояснив, що відповідно до умов кредитного договору № Н-1051-07 від 21 грудня 2007 року ПАТ «ПУМБ» надав відповідачу кредит у сумі 440 000,00 грн. на споживчі потреби терміном до 20 грудня 2025 року з сплатою відсотків за користування кредитом за строковою заборгованістю у розмірі 15,7 % річних, відсотки за користування кредитом за простроченою заборгованістю у розмірі 20,7 % річних, але відповідач належним чином не виконує своїх зобов'язань у зв'язку з чим станом на 25.04.2014 року сума заборгованості відповідача складає 784 209,49 грн. з яких: 417 592,22 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 366 617,27 грн. - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, а тому просять стягнути з відповідача зазначену суму боргу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглядає справу заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний № Н-1051-07 від 21 грудня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 440 000,00 грн. на споживчі потреби терміном до 20 грудня 2025 року з сплатою відсотків за користування кредитом за строковою заборгованістю у розмірі 15,7 % річних, відсотки за користування кредитом за простроченою заборгованістю у розмірі 20,7 % річних. Згідно умов договору кредиту [PERSON] прийняв на себе обов'язок сплачувати відсотки, погашати заборгованість по кредиту та відсоткам, але не виконує належним чином свої обов'язки і заборгованість за договором кредиту складає 784 209,49 грн. з яких: 417 592,22 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 366 617,27 грн. - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, а тому просять стягнути з відповідача зазначену суму боргу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ст. 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором або законом. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивачка, [PERSON]) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення безпідставно утримуваних коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.10.2013 року вона уповноважила відповідача представляти її інтереси в усіх (без виключення) підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, підпорядкування та галузевої належності, в органах нотаріату (в тому числі у приватній нотаріальній конторі та/або у державній нотаріальній конторі), у відповідному бюро технічної інвентаризації, у будь-яких реєстраційних органах, в органах ЖЕК/ЖЕО, у відділах реєстрації актів цивільного стану, будь-яких банківських установах тощо, та вчиняти усі (без виключення) необхідні дії, пов'язані з оформленням її спадкових прав на майно. Згідно нотаріально посвідченої довіреності відповідач мав повноваження продати квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS], за ціною та на умовах відомих йому, та провести розрахунки з позивачкою у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів за продану квартиру на належний позивачці рахунок. На даний час позивачці стало відомо, що 20.12.2013 року відповідач, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, діючи від її імені, за договором купівлі-продажу квартири, продав спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS], громадянину [PERSON] Грошові кошти від проданої квартири, розмір яких склав 3150000,00 рублів, не зараховані на належний позивачці рахунок, у зв'язку з чим [PERSON] 08.04.2014 року направляла відповідачу письмову вимогу щодо добровільного виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів отриманих від продажу спадкового майна, однак останній відмовився отримати письмову вимогу, та така повернулась без вручення адресату. А тому, позивачка звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3150000,00 рублів. В судовому засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечили. Позивачка в судовому засіданні, яке відбулось 30.09.2014 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області між ними було зареєстровано шлюб, відповідний актовий запис № 142. Від вказаного шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя між ними не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які призвели до розпаду сім'ї. Подальше збереження сім'ї [PERSON] вважає неможливим, оскільки вони фактично не ведуть спільне господарство та ведуть самостійне життя. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 11 липня 2003 року, актовий запис № 142. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 липня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери, через що в сім'ї виникали непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, близько 7 років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року сторонам надано строк для примирення строком на 3 місяці, однак, як зазначав у судовому засіданні позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 31 серпня 2002 року зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1060. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. З 2012 року позивач з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, через часті сварки по різним побутовим причинам та різні погляди на життя втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично мають нові сім»ї, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1060. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітній син -[PERSON], [INFO] залишається проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачкою з 01 жовтня 2002 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через непорозуміння та суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд розірвати вищевказаний шлюб. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення про отримання судової повістки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 01 грудня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис № 1942 (а.с. 4 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO] ( а.с. 11 ). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.07.2010 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1548. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 17.07.2010 року між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1548 (а.с.3). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17 листопада 2001 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 258. Позивач в судове засідання не з'явивсь звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2001 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.11.2001 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. З огляду на те, що від відповідача не надходило ніяких клопотань про зміну її прізвища на дошлюбне, суд вважає за доцільне під час розірвання шлюбу та його державної реєстрації залишити [PERSON] прізвище «[PERSON]». Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачкою не склалося через чисельні сварки та конфлікти. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час строни проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на їхньому утриманні. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 10 серпня 2002 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 173 розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, згідно якої просила слухати справу за її відсутності, проти позову не заперечувала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2002 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 173. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час сторони проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, є не доцільним. Подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначав, що 16.12.2011 року в відділі ДРАЦС Новосанжарського РУЮ зареєстрував шлюб з відповідачкою . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання припинили в вересні 2013 року. Причиною розпаді сім'ї є те, що вони різні за характером внаслідок чого між ними постійно виникали суперечки з різних причин. Позивач прохав суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала та прохала залишити прізвище [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.12.2011 року в відділі ДРАЦС Новосанжарського РУЮ, актовий запис № 122 (а.с.23). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинили в вересні 2013 року. Протягом строку, призначеного судом для примирення, сторони не помирились. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved