Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Підписання вказаного договору є згодою [PERSON] прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Станом на 31.03.2015 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 29707,34 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29707,34 грн. та судові витрати у розмірі 297,07 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статтею 525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобовязання не допускається. Судом встановлено, що 12.04.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладений кредитний договір № б/н (а.с.8-10). За договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як установлено судом, умовами договору № б/н від 12.04.2012 року передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії. При порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим заборгованість за договором станом на 31.03.2015 року становить 29707,34 грн., яка складається з: -18867,74 грн. заборгованість за кредитом; -8548,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -400 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500 грн. штраф (фіксована частина); -1390,83 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком банку. Відповідач клопотання про застосування частини другої статті 258 ЦК України не заявляв. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 297,07 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі статей 11, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved