Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У травні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована також [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік, комунальні платежі не сплачує. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні своїм майном, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, викликати відповідача у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 18.08.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. , та копією реєстраційного посвідчення, виданого Кременчуцьким МБТІ від 19 серпня 1999 року (а.с. 13-14. За даною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 20.03.2002 року і по теперішній час, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 9677 від 28.04.2021 року (а.с. 20). Згідно з актом від 11.05.2021 року № 46, складеним ТОВ «Житлорембудсервіс», [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2010 року (а.с. 21). Вказані обставини відповідачем не заперечуються. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь\~які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено ,\~що члени\~сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Враховуючи вище викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved