Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] , у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не з`явилась про слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. На підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Бут Т. В. від 28.05.2019 р. № 323, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . За згодою попереднього влісника житлового будинку - [PERSON] (який є батьком позивача), до будинку був запеєстрований його син [PERSON] [PERSON] проживав за місцем своєї реєстрації до 2013 року. У 2013 році відповідач виїхав з будинку і до сьогоднішнього не проживає за місцем своєї реєстрації, без поважних причин, що також підтверджується показами, у судовому засіданні, свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку суду, позивач помилково послався на норми матеріального права, що регулюють правовідносини користування жилим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду, а саме на статті\~71,\~72 ЖК України. Cпірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується\~главою 6 ЖК України\~та відповідними нормами\~ЦК України. Норми\~ЦК України\~регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян відносно членів сім`ї власника. Так, відповідно до частини 2\~статті 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині 2\~статті 64 ЖК України\~(дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до вимог статей\~319,\~391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved