Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 44 051 грн. 13 коп. за кредитним договором №8731014202 від 16.01.2016 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER]. ТОВ «ФК «ЦФС» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФС» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №8731014202 від 16.01.2016 року. Відповідач ухиляється від виконання зобовязання, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов. У наданому відзиві відповідач зазначила, що позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що правонаступником ТОВ «ФК «ЦФС» за всіма правами та обовязками є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Так, договір відступлення прав вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року містить ознаки договору факторингу, а відповідно до частини 3 статті 1079 ЦК України фактором може бути виключно банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Натомість, позивачем не доведено, що субєкт підприємницької діяльності ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є банком або іншою фінансовою установою, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Крім того, відповідач зазначила, що вказаний договір відступлення прав вимоги є нікчемним, оскільки надані позивачем копії окремих сторінок договору відступлення прав вимоги не скріплені підписами та печатками сторін, що вказує на те, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, а отже договір не був укладений. Також відповідач зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що кредитний договір, укладений між нею та ТОВ «ФК «ЦФС», входить до розміру портфеля заборгованості за договором відступлення прав вимоги. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не є належним доказом, оскільки складання таких витягів не передбачено самим договором відступлення прав вимоги та наданий витяг не містить реквізитів первісного кредитора, а лише завірений зацікавленою особою представником відповідача. Відповідач зазначила, що позивачем не надано відомостей про те, що вона була повідомлена про укладення договору відступлення прав вимоги. Крім того, відповідач зазначила, що позивач мотивує свої вимоги положеннями «Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФС», проте вона із вказаними документами, ані до, ані під час підписання Заяви № [NUMBER] від 16.01.2016 року, ознайомлена не була. Позивач до позовної заяви не долучив «Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФС», які б містили її підпис на підтвердження її ознайомлення з вказаними документами. Наявність копії заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФС» від 16.01.2016 року не може бути належним та допустимим доказом, оскільки вона не є складовою частиною відписаної нею заяви № [NUMBER], на яку позивач посилається як ніби то укладений договір. Відповідач зазначила, що позивачем на підтвердження надання їй кредитних коштів надано копії платіжних доручень, однак вона ставить під сумнів їх відповідність оригіналу. Позивачем не надано виписки за її рахунком, на який ніби то були перераховані грошові кошти, згідно якої підтверджувалася б наявна заборгованість перед позивачем. Відповідач вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім та не деталізованим, оскільки не містить навіть посилання на розмір процентної ставки, що застосовувалася під час розрахунку заборгованості. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення 9\~627,71 грн. заборгованості за платою за управління кредитом відповідач зазначила, що заява № [NUMBER] від 16.01.2016 року не містить посилання на оплату такої послуги, як плата за управління кредитом. У зв'язку з викладеним, відповідач просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову з повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20\~508 грн. 22 коп. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» складає між нею та ТОВ «ФК «ЦФР» Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Судом встановлено, що 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФС» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №8731014202 від 16.01.2016 року. Відповідно до п. 5.1 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник зобовязується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Згідно з п. 4 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № [NUMBER] від 16.01.2016 року заборгованість за ним склала 44 051 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 20 508 грн. 22 коп. суми заборгованості за основною сумою боргу; 3 661 грн. 09 коп. суми заборгованості за відсотками; 9 627 грн. 71 коп. суми заборгованості за річними відсотками; 10 254 грн. 11 коп. суми заборгованості за пенею. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконала умови договору, чим порушила право позивача на кошти за кредитним договором та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає встановленим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 16.01.2016 року у розмірі 44 051 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 20 508 грн. 22 коп. суми заборгованості за основною сумою боргу; 3 661 грн. 09 коп. суми заборгованості за відсотками; 9 627 грн. 71 коп. суми заборгованості за річними відсотками; 10 254 грн. 11 коп. суми заборгованості за пенею. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Суд критично ставиться до заперечень відповідача стосовно того, що позивач не є фінансовою установою та не має права укладати договори факторингу з огляду на наступне. Відповідно до Положення про Держаний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року № 41 фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтво. Згідно із свідоцтвом серії ФК № 183 від 27.12.2007 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою та відповідно до додатку до цього свідоцтва має право без отримання ліцензії та/або дозволів здійснювати факторинг. Стосовно посилань відповідача на те, що вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23.09.2015 року по справі № 6-979цс15. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved