Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2005 року, який 03 вересня 2014 року було розірвано. В період шлюбу, за спільні кошти, вони придбали легковий автомобіль універсал-В, марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, р/н [NUMBER] та легковий автомобіль універсал-В, марки Тойота РАВ 4, 2006 року випуску, р/н [NUMBER], які були зареєстровані на відповідачку. Оскільки у добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна, то просив здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ним /позивачем/ право власності на легковий автомобіль універсал-В, марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, р/н [NUMBER], а за [PERSON] - на легковий автомобіль універсал-В, марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, р/н [NUMBER]. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] та просила розділити майно, що є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, виділивши відповідачу земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану на території Дружнянської сільської ради Бородянського району, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] виданого 24 жовтня 2011 року на ім»я [PERSON], та виділити їй /[PERSON]/ спірний легковий автомобіль марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, д/н [NUMBER]. В судовому засіданні представники позивача - [PERSON] і [PERSON] позов [PERSON] підтримали, викладене в ньому підтвердили, зустрічний позов визнали частково та просили здійснити поділ спірної земельної ділянки, виділивши сторонам по ? її частині, суду, зокрема, пояснили, що автомобіль [NUMBER] перебуває в користуванні позивача, а автомобіль [NUMBER] після припинення шлюбних відносин залишився у відповідачки і вона без згоди на це позивача відчужила його на користь третьої особи по справі [PERSON], а тому вартість даного автомобіля має бути врахована при проведенні поділу майна подружжя сторін, з оцінкою майна за наданими суду звітами погодились. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково, зустрічний позов підтримав, посилаючись на те, що спільне проживання та ведення спільного господарства сторони припинили з червня 2013 року, автомобіль [NUMBER] був придбаний 2 липня 2013 року вже під час роздільного проживання сторін і за особисті кошти відповідачки, надані їй її матір'ю [PERSON], а тому даний автомобіль не є спільним майном подружжя та не підлягає розподілу. До того ж, вказаний автомобіль на даний час зареєстрований за третьою особою [PERSON] Не заперечував проти розподілу, за яким відповідачці виділялась би земельна ділянка, а позивачу - легковий автомобіль [NUMBER], з оцінкою майна за звітами оцінювачів погодився. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні вважала позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позови сторін підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 14 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 вересня 2014 року було розірвано /а.с.99,113/. Як вбачається з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з червня 2013 року, коли позивач забрав свої речі та переїхав на інше місце проживання. За час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі та їх спільного проживання, ними було набуте наступне майно: земельна ділянка, площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована на території Дружнянської сільської ради Бородянського району, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] виданого 24 жовтня 2011 року на ім»я [PERSON], та автомобіль, марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], зареєстрований 18 грудня 2012 року на [PERSON] /а.с.114,153/. 02 липня 2013 року [PERSON], вже не проживаючи з позивачем, але ще перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі, за кошти, які вона позичила у своєї матері [PERSON], придбала легковий автомобіль марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], і цей автомобіль спочатку було зареєстровано на неї /[PERSON]/, а з 13 червня 2015 року перереєстровано на нового власника - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], листом Регіонального сервісного центру МВС України в м.Києві від 27 січня 2016 року (а.с.102,104,114,137) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п.3 ч.1, ч.6 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.5 ст.61 СК України, в редакції, яка діяла на час отримання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку 10 жовтня 2011 року, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне включити до спільного сумісного майна подружжя сторін, яке підлягає розподілу, вищезазначену земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована на території Дружнянської сільської ради Бородянського району, вартістю згідно звіту оцінювача від 5 грудня 2016 року - 92570 грн., та автомобіль, марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], вартістю за звітом оцінювача від 7 квітня 2016 року - 259600 грн. /а.с.157-172,225-244/. Так як судом встановлено, що легковий автомобіль марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, д/н [NUMBER] був придбаний відповідачкою за час окремого проживання сторін у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та за її особисті кошти, доказів протилежного позивач суду не надав, до того ж, даний автомобіль з 13 червня 2015 року перереєстрований на [PERSON], то підстав для включення цього автомобіля до спільного сумісного майна подружжя немає як немає підстав і для врахування при розподілі майна вартості даного автомобіля. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1,2,4,5 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, ідеальні частки сторін у їх спільному сумісному майні складуть по 176085 грн. (259600 грн. + 92570 грн. = 352170 грн. : 2). Оскільки спірним автомобілем марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] користується позивач, дане майно є неподільним, то суд вважає за доцільне виділити вказаний автомобіль вартістю 259 600 грн. саме йому (позивачу), а земельну ділянку вартістю 92 570 грн. - відповідачці. Так як відповідачці виділяється майно на суму, меншу її ідеальної частки на 83 515 грн. (176 085 грн. - 92 570 грн.), то суд визнає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки компенсацію різниці в частках у вказаній сумі. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позови, розділити спільне майно бувшого подружжя [PERSON] і [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль марки Тойота, моделі РАВ 4, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 259 600 грн., визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області, вартістю 92 570 грн., стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці в частках в сумі 83 515 грн. Зважаючи на викладене, в інших частинах позовів необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 3538 грн. /580 грн. (40 % х 1450 грн.) х 6 год.6 хв. (загальна кількість часу перебування представників [PERSON] в судових засіданнях)/ на відшкодування витрат на правову допомогу. Оскільки позови сторін задовольняються частково в рівних частинах, то підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору не вбачається.

Outcome: partial