Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому вказала, що з відповідачем з 20.10.2006 року по 14.09.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 14.09.2010 р. на її користь на утримання дитини [PERSON] [INFO], було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.03.2010 року і до повноліття дитини. Оскільки станом на 01.04.2018 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 25880,04 грн., просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 11705,44 грн. Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, та 07.03.2019 р. просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 24286,71 грн., що дорівнює сумі заборгованості по аліментам станом на травень 2018 року. Відповідачем 25.07.2018 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає повністю, оскільки дійсно він тривалий час не сплачував аліменти, так як не міг знайти роботи, в 2015 році отримав тяжку травму та тривалий час лікувався. Крім того він допомагав матері, яка страждає на онкологічну хворобу та якій проведено операцію, що спричинило великі матеріальні трати. Після офіційного працевлаштування, з січня 2017 року у нього з заробітної плати стягують аліменти та погашається заборгованість. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Повідомила, що позивач тривалий час не сплачував аліменти, навіть коли офіційно працював. Він фізично здоровий, працездатний, а тому міг сплачувати аліменти. На дату закінчення судового розгляду він погасив заборгованість по аліментам, але вважає за необхідне стягнути з відповідача пеня на час подачі позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з обставин викладених у відзиві. Також станом на 12.03.2019 він повністю погасив заборгованість по аліментам. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 14.09.2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO], було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.03.2010 року і до повноліття дитини (а.с.6). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.03.2019 р., складеною державним виконавцем СкадовськогоРВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на травень 2018 р. становила 24286,71 грн. Станом на березень 2019 р. заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Згідно останнього розрахунку неустойки (пені) за несплачені аліменти, пеня за несплату аліментів [PERSON] за період з 22.03.2010 по 22.05.2018 становила584653,91 грн. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], він не працював з 29.08.2009 р. по 07.05.2014 р. Потім з травня 2014 по липень 2015 р. змінив чотири підприємства де працював від одного до трьох місяців в кожному. З 16.03.2016 року постійно працює в Скадовській РДА на різних посадах (а.с.48-50). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та епікризу №09374 стаціонарного хворого, [PERSON], 05.10.2016 р. здійснено операцію, симультанна резекція низходящої кишки в/3 та с/3 сигмовидної кишки (а.с.51,57). Відповідно до епікризу №07859, [PERSON] 08.05.2015 р. проведено операцію: відкрита репозиція, МОС переламів лівого г/стопного суставу пластиною з гвинтами. Хворий непрацездатний, та потребує продовження терміну непрацездатності до 6-8 тижнів з дня виписки (а.с.52-53). Так, щодо стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, то, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Таким чином, враховуючи. що прострочення зі сплати аліментів мало місце, та станом на дату подачі позову становила 24286,71 грн., те що на час розгляду справи заборгованість сплачена повністю, те що у 2015 та 2016 роках заборгованість виникала через тяжку хворобу відповідача та його матері, суд вважає за можливе обмежити розмір пені за прострочення сплати аліментів сумою 5000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 196 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial