Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його брат - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 4/9 часток квартири [ADDRESS], які належать йому на праві власності. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата позивача є сам позивач по справі. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Позивач звернувся до нотаріуса з питання видачі на ім'я позивача Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його брата. Однак йому було відмовлено у зв'язку із тим, що в Свідоцтві про право власності на житло від 07.10.1994р. та в Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2004р. вказано прізвище співвласника - «[PERSON]», а у Свідоцтві про смерть його прізвище зазначено як «[PERSON]». Також у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.09.1995р. неможливо прочитати частини тексту документу. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд, визначити за ним право власності на 4/9 часток квартири [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача, а також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про їх задоволення. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю та винести рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER], а/з № 14 від 13.04.2000р.), після смерті якого, відкрилася спадщина у вигляді 4/9 часток квартири [ADDRESS], які належали йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1994р., видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 15.09.1994р. № 03690, Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.09.1995р. Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою. Статтями 529 та 530 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Враховуючи зазначені норми, спадкоємцем першої черги за законом після смерті брата позивача була їх мати - [PERSON], яка [INFO] померла (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER], а/з № 1072 від 14.03.2012р.), та позивач по справі як спадкоємець другої черги за законом. Спадщину після смерті брата померлого його мати не прийняла, у зв'язку з чим рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.07.2012р. позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], терміном на три місяці з часу набрання рішенням суду від 09.07.2012р. законної сили. На теперішній час оформити право на спадщину позивач не має можливості, в зв'язку з тим, що завідувач Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області Гоцуляк С.С. своєю постановою від 12.07.2013р. відмовив у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на те, що в Свідоцтві про право власності на житло від 07.10.1994р. та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2004р. вказано прізвище співвласника - «[PERSON]», а у Свідоцтві про смерть його прізвище зазначено як «[PERSON]». Також у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.09.1995р. неможливо прочитати частину тексту документу. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з приписами ст. 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зі спадкової справи № 131/2012, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO], вбачається, що спадкоємцем останнього є лише позивач по справі, тільки позивачем було подано заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що розбіжності в написанні прізвища спадкодавця пояснюється неправильним перекладом з російської мови на українську. За такого, «[PERSON]» та «[PERSON]» є однією і тією ж особою, а тому спадкове майно у вигляді 4/9 часток квартири [ADDRESS], дійсно належить померлому. Вказане підтверджується й правовстановлюючими документами, витягом про реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved