Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

У червні 2019 року до Харківського районного суду Харківської області від [PERSON] надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DN81AR56390356 від 24.04.2008 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.01.2017, грошових коштів у сумі 407 865, 80 гривень, який зробив приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. 12.04.2017, а також стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було здійснено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (стягував, відповідач), що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № DN81AR56390356 від 24.04.2008 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.01.2017, грошових коштів у сумі 407 865 грн 80 коп. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив, з якого дня у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» виникло право вимоги до [PERSON] і чи виникло взагалі, чи дотриманий банком трирічний строк для вчинення виконавчого напису з дня виникнення права вимоги, чим порушив приписи частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи наведене позивач просив позов задовольнити. На підставі ухвали Харківського районний суд Харківської області від 14 червня 2019 року позов [PERSON] залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідала вимогам статей 175 та 177 ЦПК України, надано строк на усунення визначених ухвалою недоліків. 01 липня 2019 року від [PERSON] до суду надійшла заява про усунення недоліків. Відтак, станом на 04 липня 2019 року позивачем недоліки усунено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. На підставі ухвали суду від 24 вересня 2019 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином причини не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, пояснення щодо позову не надав. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2015 року (справа № 635/4670/15) позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] задоволений, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR56390356 від 24.04.2008 року у розмірі 320706 (триста двадцять тисяч сімсот шість) грн. 08 коп, а також судовий збір у розмірі 3207 (три тисячі двісті сім) грн. 06 коп. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 24 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR56390356, за яким [PERSON] отримав кредит на суму 66989 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом ы кінцевим терміном повернення - кредиту 23 квітня 2015 року. Також, вказаним договором обумовлено, що у якості забезпечення виконання своїх зобов`язань відповідач передає позивачеві у заставу рухоме майно, а саме - автомобіль ВАЗ 21112, рік випуску: 2008, тип: ТЗ : легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності. Також, факт укладання між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] кредитно - заставного договору № DN81AR56390356 від 24 квітня 2008 року підтверджується доданою до позовної заяви копією договору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року зазначене заочне рішення від 10 липня 2015 року (справа № 635/4670/15) скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR56390356 від 24 квітня 2008 року на підставі частини 1 статті 207 ЦПК України залишений без розгляду. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Данько Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження від 07 травня 2012 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2484/2011 виданого 23 січня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу, шляхом передачі автотранспортного засобу ВАЗ 21112, 2008 р.в. ДНЗ [NUMBER] . [PERSON] вказаний автотранспортний засіб передано АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується актом приймання автомобіля від 22 березня 2013 року, укладеним між [PERSON] та кредитним інспектором ПриватБанка Зубар Віктором Миколайовичем . 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (стягував, відповідач), що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № DN81AR56390356 від 24.04.2008 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.01.2017, грошових коштів у сумі 407 865 грн 80 коп. , з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 033 грн 76 коп; заборгованості за відсотками у розмірі 2 909 грн 86 коп; заборгованості з комісії у розмірі 17 752 грн 35 коп; заборгованості з пені у розмірі 295 509 грн 55 коп; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250 грн 00 коп; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 19 410 грн 28 коп. У виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 24 квітня 2008 року по 13 січня 2017 року. Постановою державного виконавця Шершень Костянтином Віталієвичем 04 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54412529 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 12.04.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості у розмірі 407 865 грн 80 коп. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18). Отже, судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» вже зверталось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DN81AR56390356 від 24 квітня 2008 року, яка була стягнута з останнього у 2011 році, шляхом передачі автотранспортного засобу ВАЗ 21112, 2008 р.в. ДНЗ [NUMBER] , вказаний автотранспортний засіб 22 березня 2013 року боржником [PERSON] був переданий стягувачу (АТ КБ «Приватбанк»), а відтак відсутні правові підстави стверджувати про існування безспірної заборгованості позивача перед банком. Окрім того, у порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинив виконавчий напис щодо заборгованості, по якій минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved