Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за заповітом на спадкове нерухоме майно: зокрема житловий будинок А-1, прибудову -а-1, прибудову б-1, літню кухню Б-1, сарай В-1, гараж Г-1, сарай Д-1, убиральню -Ж, огорожу - 1, та ворота - 2, що у відповідності до технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, котрі знаходяться в [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті батька [PERSON] [INFO] року, залишилось спадкове нерухоме майно, спадкоємцем якого згідно заповіту є позивач. Дружина спадкодавця [PERSON], мала право на 2/3 частки спадкового майна незалежно від заповіту. Спадщину позивач та його матір - [PERSON] прийняли на підставі ст.. 549 УК України в ред. Закону 1963 року, бо проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, одна своїх спадкових прав не оформили. Мати спадкодавця за життя заповіла все своє майно, яке їй належить позивачу. [INFO] року вона померла. На час відкриття спадщини за заповітом право на обов'язкову частку мали непрацездатні діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], але вони відмовились від своєї обов'язкової частки, що підтверджується їх заявами. Проте, позивач, як спадкоємець не може отримати свідоцтво про право на вказану спадщину за заповітом, через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна. В судове засідання сторони не з'явилися, проте від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідачів проте, що позов [PERSON] визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки виданої виконавчим комітетом Головненської селищної ради № 362 від 20.02.2013 року, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] та майновий пай члена колективного сільського господарського підприємства серії ВЛ № 0041258. Від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 16.05.2001, який зареєстрований в реєстрі за № 53. На день смерті разом з ним проживала його дружина та син. Від імені [PERSON] , яка померла [INFO] року також було посвідчено заповіт 27.12.2010 року і зареєстровано в реєстрі за № 37, разом із нею на день її смерті проживав її син - [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 0330.09.2002 року, стверджено факт смерті [PERSON] [INFO] року в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.02. 2013 року, стверджено факт смерті [PERSON] [INFO] року в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Відповідно до заповіту від 16 травня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №53 посвідченого секретарем виконавчого комітету Головненської селищної ради [PERSON] спадкодавець - [PERSON] заповів все своє майно сину - [PERSON]. Згідно заповіту від 27 грудня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №37 посвідченого секретарем Головненської селищної ради [PERSON] спадкодавець - [PERSON] заповіла все своє майно сину - [PERSON]. Із заяви [PERSON] поданої до державної нотаріальної контори Волинської області, вбачається, що остання від отримання частки в спадщині, що відкрилась після смерті її матері - [PERSON] відмовилась в користь позивача. Із заяви [PERSON] поданої до державної нотаріальної контори Волинської області, вбачається, що остання від отримання частки в спадщині, що відкрилась після смерті її матері - [PERSON] відмовилась і заяву про поновлення строків прийняття спадщини і з позовом про визнання права власності на частину спадщини звертатись не буде. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1951 року батьками позивача - [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про шлюб №6 запис зроблено 18.02.1941 року, вбачається що [PERSON] була дружиною [PERSON] З довідки від 01.08.2013 року № 1283 виданої виконавчим комітетом Головненської селищної ради вбачається, що державна реєстрація на нерухому майно [PERSON] та [PERSON] не проводилась. Відповідно акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального жилого будинку затвердженого 23.01.1990 року, будинок в [ADDRESS] побудований забудовником [PERSON] вважати прийнятим у експлуатацію. Згідно свідоцтва на забудову в сільському населеному пункті Української РСР, [PERSON] було надано земельну ділянку площею 1000 кв.м. в безстрокове користування для будівництва індивідуального жилого будинку і господарських будівель по [ADDRESS] З довідки від 31.03.2014 року № 536 виданої виконавчим комітетом Головненської селищної ради вбачається, що вулицю Мічуріна в смт. Головне перейменовано на вулицю П. Оксентюка. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником будинку по [ADDRESS] був [PERSON]. З архівного витягу від 19.06.2013 року № 31/1.13 вбачається [PERSON] надано безплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна котре знаходиться в [ADDRESS] вищевказаному чинному законодавству і рішенням комісії рекомендовано [PERSON] узаконити вказане спадкове нерухоме майно. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (редакції 2003 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.. 525 ЦК УРСР (ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавці, а при оголошені його померлим - День, зазначений у ст. 21 цього Кодексу. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (ред. 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved