Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У червні 2019 року до суду звернувся представник позивача Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за отримання освітніх послуг в сумі 1180 грн., та нараховані на неї три відсотки річних 25,55 грн., інфляція 100,23 грн, пеня 212,57 грн., та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між ДНВЗ «Криворізький національний університет» та відповідачем укладено договір № 768 від 27.08.2018 про надання освітніх послуг, за яким позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання, а саме: за ступенем магістр, починаючи з 1 курсу 1 семестру за напрямом гірництво, заочна форма навчання. Згідно п.5.1 Договору загальна вартість освітньої послуги на час укладання договору становить: 17709 грн. в тому числі: за 2018-2019 навчальний рік -11806 грн., за 2019-2020 навчальний рік - 5303 грн. На підставі п. 1.2 договору строк надання освітньої послуги з 1 вересня 2018 року по 31 грудня 2019 року (надання освітніх послуг визначається датою зарахування та відрахування замовника із університету). Відповідно до наказу ДНВЗ «Криворізький національний університет» №1213 су від 19.10.2018 відповідача було відраховано зі складу студентів у зв`язку з порушення умов вартості освітніх послуг. Таким чином, утворилась заборгованість за отримання освітніх послуг, що складає 1180,60 грн. за період з 01.09.2018 по 30.09.2018. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №28 від 30.01.2019 на суму 1180,60 грн., яку відповідачем було проігноровано. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Перекопський М.М.) від 19.06.2019 відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Перекопський М.М.) від 01.10.2019 відмовлено в задоволенні заяви відповідача та його представника про відвід, питання про відвід передано на вирішення іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Шаповалова І.С.) від 02.10.20219 заяву відповідача та його представника про відвід задоволено, справу передано на повторний розподіл. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2019 справу прийнято до провадження суддею Зінченко А.С. та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами від 03.12.2020 та 15.02.2021 витребувано у позивача докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Савченко С.А. в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Адвокат зазначив, що відповідач не навчався взагалі, освітні послуги не отримував, його жодного разу не викликали на сесію, жодної освітньої послуги за договором позивачем відповідачу не було надано, тому відсутні підстави сплачувати зазначену позивачем заборгованість, не зрозуміло чому відповідача не відрахували раніше, так як жодних оплат за договором ним не було проведено, відповідач не навчався, документи з університету забрав до початку навчання, якщо позивач просить заборгованість за надані освітні послуги, то він повинен довести, що такі послуги надавались, а їх не було. Відповідач [PERSON] зазначив, що він дійсно складав вступні іспити до навчального закладу Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет», потім приїхав подав всі необхідні документи (атестати, інше), уклав договір від 27.08.2018, йому сказали сплатити за навчання в найкоротший термін до 01.09.2018, але в той же день він передумав навчатись, так як йому було дорого, повернувся до університету, сказав, що відмовляється від послуг, навчатись не буде, йому повернули всі його документи в оригіналах, та повідомили, що так як він не внесе плату то і договір не почне діяти. Він юридично не обізнана людини, думав, що все в порядку, виклики на навчання, претензії з університету він не отримував, а вже в 2019 році отримав позов. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 27 серпня 2018 між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі проректора Вербицького В.І., та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 768 про надання освітніх послуг (далі договір). Згідно п. 1.1 вказаного договору навчальний заклад зобов`язався за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання останнього за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр, починаючи з 1 курсу 1 семестру, форма навчання: заочна, за спеціальністю гірництво. Відповідно до п.1.2 договору строк надання освітньої послуги становить з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2019 року (надання освітньої послуги визначається датою зарахування та відрахування одержувача освітньої послуги з університету). Згідно п.3.1 договору, відповідач зобов`язується своєчасно вносити плату за отриману послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором. Відповідно до п.п. 5.1, 5.3, 5.4 договору, загальна вартість освітньої послуги на час укладання договору становить 17709 грн., в тому числі у 2018-2019 навчальному році - 11806 грн., у 2019-2020 навчальному році - 5903 грн. Замовник вносить оплату відповідно до Закону України\~«Про вищу\~освіту» щомісяця. Оплата здійснюється за 10 днів до початку звітного періоду. Пунктом 8.1 договору встановлено умови припинення договору, в тому числі, що дія договору припиняється: за згодою сторін, за невиконання обов`язків замовника (згідно п. 3.1 та розділу 5 цього договору), …. у разі відрахування одержувача згідно з законодавством України. Згідно витягу з наказу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за № 878су від 23.08.2018 [PERSON] з 01 вересня 2018 року зараховано до складу студентів 1 курсу заочної форми навчання, за ступенем магістр, спеціальність гірництво, за рахунок коштів фізичних осіб. Відповідно до виписки з наказу по ДВНЗ «Криворізький національний університет» за №1213-су від 19.10.2018 [PERSON] 01.10.2018 відраховано зі складу студентів у зв`язку з порушенням умов вартості освітніх послуг з 01.10.2018 . 30.01.2019 за вих. №07-56/3 на адресу відповідача позивачем складено претензію з вимогою щодо сплати заборгованості, однак жодних належним доказів направлення зазначеної претензії засобами поштового зв`язку (квитанції, накладні, чи інше Укрпошти, чи інших поштових компаній України) позивачем не надано. Список поштової кореспонденції навчального закладу не є належним підтвердження направлення претензії відповідачу. Згідно із ч.1 ст. 509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання\~припиняється частково\~або у\~повному обсязі\~на підставах,\~встановлених договором\~або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є виконання вимог Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладання договору про навчання між закладом вищої освіти та вступником (за участі батьків або законних представників - для неповнолітніх вступників), в якому можуть бути деталізовані права та обов`язки сторін відповідно до\~типової форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Цим договором не можуть обмежуватися права чи встановлюватися додаткові обов`язки здобувачів освіти, не передбачені цим Законом чи іншими актами законодавства. У разі зарахування на навчання за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб додатково укладається договір між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Отже відповідно до ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є одночасна наявність декількох умов, а саме виконання вимог умов прийому на навчання та укладення договору на навчання, а в разі навчання на платній основі також і укладення договору замовлення платної освітньої послуги. Відповідно до заяви [PERSON] від 20.08.2018 про допущення до участі у конкурсному відборі та аркушу результатів вступних випробувань № М/184/74/з [PERSON] 22.08.2018 склав вступні екзамени та набрав конкурсний бал 248,26. Відповідно до п.1.2 договору строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2019 року (надання освітньої послуги визначається датою зарахування та відрахування одержувача освітньої послуги з університету). Таке визначення початку надання освітньої послуги відповідає ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту», так як зарахування студента можливе лише після укладення договору про надання освітньої послуги. В той же час, 23.08.2018 відповідно до витягу з наказу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» № 878су від 23.08.2018 [PERSON] з 01 вересня 2018 року зараховано до складу студентів за рахунок коштів фізичних осіб, при цьому договір про надання освітніх послуг № 768, який є однією з обов`язкових умов зарахування особи на навчання відповідно до ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту», зі [PERSON] було укладено пізніше 27.08.2018. З пояснень [PERSON] в судовому засіданні, встановлено, що йому було роз`яснено, що договір почне діяти після внесення ним першої плати за навчання, яку необхідно здійснити до початку навчання 01.09.2018, а так як від 27.08.2018 забрав документи з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» та повідомив, що не бажає навчатись, йому було повідомлено, що так як він не внесе плату, то договір і не почне діяти. Згідно п.3.1 договору, відповідач зобов`язується своєчасно вносити плату за отриману послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором. Відповідно до п. 5.3, 5.4 договору оплата здійснюється щомісяця за 10 днів до початку звітного періоду. Відповідно до умов договору та письмових пояснень позивача від 19.03.2021, наданих на ухвалу суду про витребування доказів, звітний період, визначений п. 5.4 договору є періодом надання освітньої послуги та відповідно починається 01.09.2018. Тобто, відповідно до п. 5.4 договору оплата за надання освітньої послуги повинна бути здійснена [PERSON] за 10 днів до 01.09.2018 (початок звітного періоду, початок надання освітньої послуги), а так як сам договір був укладений пізніше 10 днів початку звітного періоду - 27.08.2018, то оплата за надання освітньої послуги за перший місяць повинна була бути здійснена в період з 27.08.2018 до 01.09.2018, а за наступний місяць вже до 20.09.2018. Посилання позивача на те, що оплата за навчання повинна була бути здійснена до 20.09.2018 є неспроможними та не ґрунтуються на умовах договору № 768 від 27.08.2018 про надання освітніх послуг, так як відповідно до п. до п. 5.4 договору оплата за надання освітньої послуги повинна бути здійснена [PERSON] за 10 днів до початку звітного періоду, який сам позивач визначає початком надання освітньої послуги - 01.09.2018. Згідно з п. 8.1 Договору дія договору припиняється: за невиконання обов`язків замовника (згідно п. 3.1 та розділу 5 цього договору), …. . Отже, так як відповідачем не було виконано обов`язки замовника в строки встановлені договором, тобто не внесено оплату за вересень 2018 року, то дія договору відповідно до п. 8.1 припинилась 01.09.2018 в день початку звітного періоду (початку надання освітньої послуги). Умови договору жодним чином не визначають та не зв`язують день припинення договору з наявністю чи відсутністю наказу про відрахування студента. У позивача була можливість та обов`язок відповідно до умов договору (п. 8.1, 5.3,5.4) відрахувати студента [PERSON] відразу після не внесення ним оплати за навчання та відповідно припинення договору в вересні 2018 року, чому відрахування відбулось з 01.10.208 позивачем не зазначено. Якщо позивач, вважав, що договір № 768 від 27.08.2018 діяв з 1 вересня 2018 року до 30 вересня 2018 року, та був припинений у зв`язку з відрахуванням відповідача, то відповідно до ст. 901,903 ЦК України позивач повинен надати докази надання відповідачу в зазначений період освітньої послуги. Відповідач зазначає, що жодних освітніх послуги він не отримував, на навчання не з`являвся, так як йому жодний виклик на навчання не приходив, та він вважав, що договір не почав діяти, так як він не вносив плату та забрав всі документи, повідомивши позивача, що не буде навчатись. Належним та допустимих доказів надання відповідачу в період з 1 вересня 2018 року до 30 вересня 2018 року освітньої послуги відповідно до ст. 901,903 ЦК України, позивачем не надано. Наявність наказів про зарахування на навчання та відрахування з навчання не свідчить про надання самої освітньої послуги, та позивач на власний розсуд визначає дати видання таких наказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким, чином на підставі вищезазначеного суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за отримання освітніх послуг за період з 1 вересня 2018 року до 30 вересня 2018 року в сумі 1180 грн є необґрунтованими та доказово не підтвердженими. Так як відсутні підстави для стягнення основної суми заборгованості, то відповідно відсутні підстави для стягнення нарахованих на неї пені, інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed