Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У травні 2017 року Одеський державний університет внутрішніх справ (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування витрат за період навчання в розмірі 37 388 гривень 32 копійки. Ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 18.05.2017 року підсудність даного спору визначено за Подільським районним судом м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, звільнившись з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) в добровільному порядку не відшкодувала витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, при цьому, отримала в останньому освіту та відповідний диплом про здобуття такої освіти. Відповідачем добровільно погашено заборгованості за навчання не було, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином, судова повістка направлялась за місцем реєстрації відповідача та розміщення судової повістки на офіційному сайті суду з врахуванням того, що судова кореспонденція повертається з останнього відомого місця проживання відповідача з відміткою: «Зв'язок не здійснюється». З урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач, відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р., проходила службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2010 р. до 29.05.2014 р. У 2010 році відповідач була зарахована курсантом Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ (далі КЮІХНУВС), поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Згідно наказу МВС України від 17.03.2008 р. № 113 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС України», КЮІ ОДУВС увійшов до складу Одеського державного університету внутрішніх справ (Позивач /Університет) (а.с. 8). Відповідно до наказу МВС України від 28.07.2011 р. № 490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», в тому числі, КЮІ ОДУВС було ліквідовано, а весь перемінний склад ВНЗ переведено, зокрема, до Одеського державного університету внутрішніх справ (а.с. 9-10). Відповідач у 2014 році закінчила Університет, отримала диплом фахівця, була відряджена для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області, та призначена на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Малиновського РВ ОМУ ГУМВСУ в Одеській області згідно наказу № 90 о/с від 26.02.2014 р. (а.с. 13) Згідно наказу ГУМВС України в Одеській області № 328 о/с від 26.05.2014 р. відповідач звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби пі закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожи енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 р. «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 р., та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого Наказом МВС України №150 від 14.05.2007 р., між КЮІ ХНУВС ГУМВСУ в АР Крим та курсантом [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 23-24). Після прийняття наказу МВС від 28.07.2011 р. № 490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», після ліквідації Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ, курсант [PERSON] переведена до Одеського державного університету внутрішніх справ, з якою 05.09.2011 р. був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 26-28). Пунктом 2.3.6. вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Крім того, новоприйняте законодавство у сфері регулювання правоохоронної діяльності, міститься аналогічне відображення положень щодо відшкодування витрат на навчання після звільнення з органів внутрішніх справ. Так, відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 5 ст. 74 вище зазначеного закону передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Позивач звертався до відповідача з листом щодо добровільного погашення заборгованості у зв'язку із навчанням (а.с. 61), з яким відповідач ознайомлена, згідно інформації з заяви матері останньої (а.с. 62). Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. №313 (що був чинним з моменту набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» і до моменту прийняття 12.04.2017 Кабінетом Міністрів України Постанови №261 про затвердження нового Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських), передбачено обов'язковість відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах. Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС України від 15.02.2002 р. № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України», від 17.11.2001 р. № 1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції», Постановами Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 р. №594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 р. №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 та Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого Наказом від 16.07.2007 р. №419/831/240/605/537/219/534, на курсанта [PERSON] з 08.08.2010 р. по 25.02.2014 р. фактично витрачалися бюджетні кошти. Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином, Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 р. № 429, також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обов'язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, університет як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановленні, строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 610 ЦК України зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов'язку щодо сплати витрат позивача за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог позивача, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 5ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved