Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що перебував у давньому знайомстві з [PERSON], з якою періодично зустрічалися. У лютому 2010 році [PERSON] повідомила йому, що завагітніла, а [INFO] дізнався про народження сина - [PERSON], відомості про якого записані зі слів матері у відповідності з ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. [INFO] внаслідок тяжкого захворювання [PERSON] померла. У зв»язку з тим, що після народження сина у нього з [PERSON] були важкі стосунки, за життя останньої вони не знайшли порозуміння щодо усиновлення дитини, тому просив визнати його батьком [PERSON], [INFO], про що внести відповідні записи органом РАЦС. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги із зазначених вище підстав. Відповідач та її представник позов не визнали, пославшись на відсутність доказів, які підтверджують батьківство позивача по відношенню до її онука - [PERSON] Відповідач стверджує, що за життям її донька - [PERSON] розповідала їй, що батьком дитини є інша особа, а ні позивач. Крім того, після народження онука позивач, якщо він вважає себе батьком дитини, неналежним чином виконував батьківські обов»язки: не навідував та не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для усвідомлення наявності батька. Крім того вважають, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, встановлений ч.2 ст. 129 Сімейного кодексу України. Представник третьої особи відділ - РАЦС у судове засідання не з»явився, у своїй письмовій заяві просив справу розглянути у свою відсутність. Представник третьої особи - орган опіки та піклування при вирішення позову поклався на розсуд суду. Заслухавши сторони та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що матір»ю [PERSON], [INFO] є [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження та Свідоцтвом про смерть. У Свідоцтві про народження батьком дитини записаний [PERSON]. Вказана реєстрація батька проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи. Також, сторонами не заперечувалося, що протягом 2010 року [PERSON] у шлюбі не перебувала. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставами для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як вбачається з висновку № 58 судово-медичної експертизи, проведеної експертами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно - генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,98 %; таким чином батьківство практично доведене. Відмінність в одному локусі не є безумовною виключаючою ознакою. В умовах даної експертизи, формально, таку відмінність можливо пояснити виникненням мутаційної зміни в локусі дитини. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, представлені сторонами, судом встановлено про доведеність позивачем походження дитини [PERSON] від [PERSON], тому, виходячи із норм Сімейного Кодексу України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а доводи відповідача, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] з указаних вище підстав суд не приймає до уваги. Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про застосування позовної давності на підставі ч.2 ст. 129 СК України, оскільки зазначена норма відповідно до ч.1 ст. 129 СК України застосовується у разі наявності спору про батьківство дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, і не розповсюджується на правовідносини по даній справі. До того ж, не має значення для правильного вирішення спору ступень спілкування з дитиною позивачем, оскільки не є предметом доказування при даних правовідносинах. З цих підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у зв»язку із задоволенням позову у повному обсязі - у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved