Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу) на утримання її як матері, з якою проживає дитина-інвалід, що потребує постійного догляду. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі до 19 грудня 2014 перебували у шлюбі, у якому 13 липня 2011 року у них народився син [PERSON], проживає при матері, перебуває на диспансерному обліку як дитина інвалід і потребує постійного домашнього догляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Суду пояснила, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо в Донецькій області, отримує пенсію та інші виплати регресного характеру, і спроможний надавати матеріальну допомогу на її утриманя по догляду за дитиною інвалідом, що має розлади здоровя психічного характеру, та потребує постійного догляду. З відповідачем спілкується у телефонному режимі, і він не проти стягнення з нього відповідних аліментних виплат.Просила призначити аліменти на її утримання строком на один рік Відповідач повторно не зявився в судове засідання, повідомлений належним чином шляхом смс повідомлення, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони у справі з 19 листопада 2010 року по 19 грудня 2014 року перебували у шлюбі, в якому 13 липня 2011 року народився син [PERSON], батьками є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] / копія ас. 4/. За рішенням суду від 19 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а також стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання матері розмірі 300 грн., оскільки вона проживає з дитиною інвалідом , що не може обходитись без стороннього догляду, з листопада 2014 року до 13 липня 2015 року /копія ас . 6-7/. Згідно довідки Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області № 2021 від 19.06.2015 р., за даними довідки № [NUMBER] від 10.11.14 р. [PERSON] проживає в [INFO] а /1 разом з сином [PERSON] без реєстраціцї /ас. 8/. Згідно висновку ЛКК № 36 від 17.06.2015 [PERSON],[INFO], перебуває на диспансерному обліку як дитина інвалід з захворюванням F 28 Х та потребує догляду матері вдома на один рік /копія ас. 5/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормою статті 88 Сімейного Кодексу України, за змістом якої, якщо один з подружжя, у тому числі і працездатний, проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. На думку суду, позивачем надані належні докази на підтвердження своєї позиції по справі. Отже, оскільки дитина інвалід сторін проживає разом з позивачем і потребує постійного стороннього догляду, а остання опікується нею, відповідач записаний батьком малолітнього сина, і може надавати матеріальну допомогу, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання матері в розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу),з урахуванням рішення від 19.12.2015 р., на період з 14 липня 2015 року по 13 липня 2016 року. При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо його стану здоровя, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача 487,20 грн. в доход Державного бюджету України.

Outcome: approved