Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на 51/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та на 34/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що [PERSON] на праві власності належить 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інша частка майна 214/800 належить [PERSON] . Вищевказане майно [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Батьками чоловіка позивачки були « [PERSON] » та « [PERSON] ». Ще за життя за [PERSON] згідно рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року було визнано право власності на 1/8 частину домоволодіння по [ADDRESS] , після смерті його нерідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно Рішення № 149/4 виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 12 жовтня 1965 року (а.с. 9) по [ADDRESS] між співвласниками було перерозподілено ідеальні частки наступним чином: [PERSON] 51/800 частин (замість 1/8); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 68/800 частин (замість 2/12); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 146/800 частин(замість 1/12); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); [PERSON] 331/800 частин(замість 1/8). Таким чином, власністю родичів сім`ї [PERSON] , які набули своїх часток згідно вищевказаного рішення була загальна частка 800/800. Частка домоволодіння [PERSON] , яка склала в подальшому 214/800 спочатку була продана [PERSON] , який 03.07.2003 року продав відповідачу [PERSON] . Однак, при складанні часток 467/800 (частка позивача [PERSON] ) + 214/800 (частка відповідача [PERSON] ) отримуємо частку 681/800. Тобто 119/800 часток, які є власністю сім`ї [PERSON] до повної одиниці (800/800) не вистачає. Згідно свідоцтва про право на спадщину законом від 28 січня 1997 року, виданого Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., реєстровий № 3-250, [PERSON] , який є сином [PERSON] , померлої [INFO] , успадкував 467/800 частин жилого будинку літ. «А-1», жилою площею 77,80 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] після померлого батька [PERSON] , померлого дідуся [PERSON] та померлої матері [PERSON] . Однак, при видачі Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В. свідоцтва про право власності [PERSON] , нотаріус помилково не зазначила та не врахувала 51/800 частку, яка належала [PERSON] , померлої [INFO] , та частку якої за рішенням суду Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року перейшла у власність [PERSON] (1/8), після смерті якого спадкоємцем майна були дружина [PERSON] та його син - [PERSON] (чоловік позивачки). Через недбалість нотаріуса, 51/800 частку, яку фактично успадкували [PERSON] , а після її смерті - її син [PERSON] , та після смерті [PERSON] - його дружина позивачка [PERSON] , втрачена частка юридично не була зареєстрована. Стосовно визнання права власності на 34/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] позивач зазначила, що при збирані документів для оформлення спадщини чоловік позивачки [PERSON] отримав довідку - характеристику від Харківського міського Союзу народних депутатів 06.01.1994 року, відповідно до якої зазначені частки домоволодіння по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] 68/800, [PERSON] 214/800, [PERSON] 68/800, [PERSON] 34/800, [PERSON] 34/800, [PERSON] 51/800, [PERSON] 331/800. Частка домоволодіння [PERSON] у розмірі 214/800 спочатку була продана [PERSON] , який 03.07.2003 року продав відповідачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823. Впродовж тривалого часу спадок сім`ї « [PERSON] » переходив тільки по факту та юридично не оформлювався, тому частка [PERSON] не була закріплена за її сином [PERSON] (помер [INFO] ), а в подальшому за його сином [PERSON] (помер [INFO] ), далі за його дружиною [PERSON] (померла [INFO] ), надалі за її сином [PERSON] (помер [INFO] ) і на сьогодні за його дружиною [PERSON] , у зв`язку з чим спадкування відповідно вимог ч. 1 ст. 1266 ЦПК України відбувається за правом представлення. Ухвалою суду від 12.05.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.06.2020 до участі у справі у якості співвідповідача залучено [PERSON] . 05.06.2020 відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, у якому позовні вимогу визнав та просив позов задовольнити. Зазначив також, що на частки домоволодіння [PERSON] не претендує (а.с. 65). 30.06.2020 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав відзив, у якому в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки у позові взвгалі не наведено законних правових підстав для отримання позивачем права на спадщину. Будинок по [ADDRESS] знаходиться у фактичному користуваннідвох співвласників [PERSON] і [PERSON] . Виділу ідеальних часток кожного з них не проведено. Порядок користування будинком не визначений. Вважає, що позов спрямований на збільшення своєї частки з метою отримання фактичне користування частини будинку, якою вона не володієі не має на неї права (а.с. 73). 22.09.2020 та 08.01.2021 [PERSON] надала заперечення на відзив та зазначила, що [PERSON] не надано жодних доказів, що саме він має право на спадщину позивача. Усі посилання та аргументи [PERSON] спрямовані лише на те, щоб чинити перешкоди у набуванні позивачкою законного права власності на ті частки, що завжди належали родині [PERSON] (а.с. 97, 119). Ухвалою суду від 22.09.2020 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. 07.06.2021 [PERSON] надала додаткові пояснення (а.с. 223). 07.06.2021 представник відповідача - [PERSON] надав відзив на додаткові пояснення (а.с. 228). У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Свою думку стосовно того, що він не заперечує проти задоволення позову виклав у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне. Стосовно визнання права власності на 51/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2007, виданого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., [PERSON] успадкувала 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , в тому числі з урахуванням Ѕ частки майна, від якої відмовився син, [PERSON] (а.с. 5). На підставі вищевказаного Свідоцтва [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16055684 від 25.09.2007 (а.с. 5 зворотня сторінка). Інша частка майна 214/800 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2003, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д., реєстровий № 2-1823, що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 912296 від 03.07.2003 (а.с. 7-8). Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Палац одруження м. Харків, 11 червня 1971 року був укладений шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Батьками чоловіка позивачки - [PERSON] були « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Харківським міським бюро РАЦС (а.с. 17). Ще за життя за [PERSON] згідно рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року було визнано право власності на 1/8 частину домоволодіння по [ADDRESS] , після смерті його нерідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14). Згідно Рішення № 149/4 виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 12 жовтня 1965 року (а.с. 9) по [ADDRESS] між співвласниками було перерозподілено ідеальні частки наступним чином: 1) [PERSON] 51/800 частин (замість 1/8); 2) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 3) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 4) [PERSON] 68/800 частин (замість 2/12); 5) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 6) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 7) [PERSON] 146/800 частин(замість 1/12); 8) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 9) [PERSON] 34/800 частин (замість 1/12); 10) [PERSON] 331/800 частин(замість 1/8). Таким чином, власністю родичів сім`ї [PERSON] , які набули своїх часток згідно вищевказаного рішення була загальна частка 800/800. Частка домоволодіння [PERSON] , яка склала в подальшому 214/800 спочатку була продана [PERSON] , який 03.07.2003 року продав відповідачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823 (а.с. 7). Однак, при складанні часток 467/800 (частка позивача [PERSON] ) + 214/800 (частка відповідача [PERSON] ) отримуємо частку 681/800. Тобто 119/800 часток, які є власністю сім`ї [PERSON] до повної одиниці (800/800) не вистачає. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину законом від 28 січня 1997 року, виданого Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., реєстровий № 3-250, [PERSON] , який є сином [PERSON] , померлої [INFO] , успадкував 467/800 частин жилого будинку літ. «А-1», жилою площею 77,80 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] (а.с. 6, 198-199). Згідно вищевказаного свідоцтва частка 467/800 складається з наступного: 1/ 331/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала [PERSON] (батько [PERSON] ), померлого [INFO] , спадщину після якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина [PERSON] ; 2/ 68/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала [PERSON] (батько [PERSON] та дідусь [PERSON] ), який помер [INFO] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Ленінським райжитлоуправлінням м. Харкова та зареєстрованого в Харківському міському БТІ за реєстрови № 24782. Спадщину після якого фактично прийняв, але юридично не оформив його син [PERSON] ; 3/ 68/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 23.03.1970 року, реєстраційний № 2-1793, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.10.1970 р, реєстровий № 24782. Таким чином, частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкував чоловік позивачки - [PERSON] та її розмір складає 467/800. Однак, при видачі Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В. свідоцтва про право власності [PERSON] , нотаріус помилково не зазначила та не врахувала 51/800 частку, яка належала [PERSON] , померлої [INFO] , та частку якої за рішенням суду Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року перейшла у власність [PERSON] (1/8), після смерті якого спадкоємцем майна були дружина [PERSON] та його син - [PERSON] (чоловік позивачки). З вищевикладеного виходить, що [PERSON] мала право успадкувати після смерті свого чоловіка - [PERSON] не 331/800 частки жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , а з урахуванням втраченої частини 51/800 її частка мала б становити 382/800. В подальшому, через недбалість нотаріуса, 51/800 частку, яку фактично успадкували [PERSON] , а після її смерті - її син [PERSON] , та після смерті [PERSON] - його дружина позивачка [PERSON] , втрачена частка юридично не була зареєстрована. Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] 51/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Стосовно визнання права власності на 34/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] суд встановив наступне. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Згідно свідоцтва про право на спадкування від 27.09.1951, виданого державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Гуцевич З.К., засвідчено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (народжена) [PERSON] є спадкоємці в рівних частках кожний на майно, що залишилось після смерті померлого у м. Харкові [INFO] , чоловіка першої та батька останніх - [PERSON] . Спадщина складається з половини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , яка належала померлому за договором дарування, посвідченого Харківською обласною державною нотаріальною конторою 15.06.1938 року за № 17490 та зареєстрованим в Житловідділі Ленінської райради м. Харкова під № 4052 квартал 1034 23 червня 1938 року (а.с. 215). Таким чином, дружина да діти померлого [PERSON] отримала кожний у спадок у рівних частках домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченого 22.10.1951 року нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла лише 1/6 частину домоволодіння по [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] . Таким чином, частка [PERSON] збільшилася. При збирані документів для оформлення спадщини чоловік позивачки [PERSON] отримав довідку - характеристику від Харківського міського Союзу народних депутатів 06.01.1994 року, відповідно до якої зазначені частки домоволодіння по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] 68/800, [PERSON] 214/800, [PERSON] 68/800, [PERSON] 34/800, [PERSON] 34/800, [PERSON] 51/800, [PERSON] 331/800 (а.с. 13). Частка домоволодіння [PERSON] у розмірі 214/800 спочатку була продана [PERSON] , який 03.07.2003 року продав відповідачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823 (а.с. 7). Крім того, судом встановлено, що згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15792370 станом на 03.09.2007 року, тобто вже після здійснення купівлі-продажу [PERSON] 214/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] за заявою позивачки [PERSON] було. надано інформацію та встановлено, що право власності домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано за наступними особами (а.с. 183): 1/ [PERSON] 34/800 частки, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 28.10.1965 РЖУ Ленінського району. 2/ [PERSON] 34/800 частки, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 28.10.1965 РЖУ Ленінського району. 3/ [PERSON] 214/800, на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823 від 03.07.2003, приватний нотаріус ХМНО Бєсєда Т.Д. 4/ [PERSON] 467/800, на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 3-250 від 28.01.1997, Друга Харківська державна нотаріальна контора. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним бюро РАЦС м. Харкова, [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, станом на сьогоднішній день після смерті [PERSON] спадщину у розмірі 34/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] ніхто не прийняв. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним РАЦС м. Харкова, його батьками були « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 15). Таким чином [PERSON] мав право на спадкування за законом на 34/800 частки домоволодіння по [ADDRESS] після смерті його матері. Впродовж тривалого часу спадок сім`ї « [PERSON] » переходив тільки по факту та юридично не оформлювався, тому частка [PERSON] не була закріплена за її сином [PERSON] (помер [INFO] ), а в подальшому за його сином [PERSON] (помер [INFO] ), далі за його дружиною [PERSON] (померла [INFO] ), надалі за її сином [PERSON] (помер [INFO] ) і на сьогодні за його дружиною [PERSON] . Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речови прав» констатує факт того, що відповідно до ст.41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved