Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У травні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори від 16 грудня 1958 року, купили 1/2 частину житлового будинку, що розташований у м. Камені-Каширському по вул. Ватутіна, 2Д/1 (колишня вул. Залізничний поселок, 8, пізніше вул. Ватутіна, 10) Волинської області. Дітей від шлюбу у них не було. 26 травня 1972 року [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори від 16 січня 1973 року, дружина останнього [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом успадкувала 1/2 частину вказаного житлового будинку. 21 травня 1999 року її тітка [PERSON] померла. Заповіту остання не залишила. Оскільки спадкоємці першої черги після смерті тітки були відсутні, спадщину повинна була прийняти як спадкоємець другої черги рідна сестра [PERSON], її мати, - [PERSON], проте остання померла 25 січня 1983 року. Після смерті тітки [PERSON], вона як рідна племінниця спадкодавця за правом представлення в шестимісячний термін прийняла спадщину, що відкрилася після смерті тітки, шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном. Відповідачі є її рідними сестрами, [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь, а [PERSON] спадщину не прийняла. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться у м. Камені-Каширському по вул. Ватутіна, 2Д/1 (колишня вул. Залізничний поселок, 8, пізніше вул. Ватутіна, 10) Волинської області. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов повністю підтримала з викладених у ньому підстав, і, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що знаходяться у м. Камені-Каширському по вул. Ватутіна, 2 Н, Волинської області. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю і не заперечила щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Ватутіна, 2Н у м. Камені-Каширському. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, із нотаріально завіреної заяви на адресу суду вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутності (а.с. 56). Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] є племінницями спадкодавця [PERSON] (а.с. 7, 8, 15, 16). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16 січня 1973 року нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори [PERSON], за життя [PERSON] належали, зокрема, 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних та господарських споруд, що знаходяться у м. Камені-Каширському Волинської області по вул. Залізнодорожній, 10 (бувший номер вісім) (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що поштова адреса житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, на 1/2 частину яких позивачка просить визнати право власності, неодноразово змінювалася, зокрема рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 15.12.2015 року № 9 вул. Ватутіна, 10 на вул. Ватутіна, 2Д/1, а рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 18.07.2016 року № 38 поштову адресу змінено на вул. Ватутіна, 2 Н. В судовому засіданні Камінь-Каширський міський голова [PERSON], будучи допитаним як свідок, пояснив, що дійсна адреса житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, на 1/2 частину яких просить визнати право власності позивачка, - вул. Ватутіна, 2 Н, м. Камінь-Каширський. Встановлено також, що 21 травня 1999 року [PERSON] померла (а.с. 14). Заповіту остання не залишила. З дня її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину нерухомого майна, належного їй на праві власності. Спадкоємців першої черги за законом у померлої немає. Мати позивачки [PERSON], яка була рідною сестрою спадкодавця [PERSON] і спадкоємницею другої черги за законом (в редакції ЦК УРСР ) померла 25 січня 1983 року (а.с. 7, 15, 16, 17). Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного з 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила Книги шостої цього ЦК «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набуття чинності цим Кодексом. Частиною 3 ст. 1266 ЦК України, чинного з 01 січня 2004 року, передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном, що, зокрема, підтвердила в судовому засіданні і відповідачка [PERSON], та 10 грудня 2015 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті її тітки [PERSON] Відповідачка [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, не вчинила, 11 грудня 2015 року подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини (а.с. 49 зворот); відповідачка [PERSON] жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, також не вчинила, а значить спадщину не прийняла. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу [PERSON] № 123/02-14 від 20 квітня 2016 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірного житлового будинок з надвірними і господарськими спорудами, оскільки остання не подала належним чином оформлених правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 20). Спадкодавець [PERSON] таких правовстановлюючих документів за життя не мала, оскільки видане на її імя свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними і господарськими спорудами не зареєструвала в Луцькому міжміському бюро технічної інвентаризації, у звязку з чим позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину, в тому числі належним чином оформленого, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частину деревяного житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що знаходяться у м. Камені-Каширському по вул. Ватутіна, 2 Н, Волинської області.

Outcome: approved