Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та дійсним договір купівлі-продажу. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ бульвар Слави, № 56а, укладеного між мною, [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ бульвар Слави, № 56а, а саме: будівлю сторожку літ. А площею 9,7 кв.м., висота приміщення 2,5 м., навіс літ. Б, огорожу літ. № 1, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1796 кв.м.; зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати відповідним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану будівлю за [PERSON] Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нежитлової будівлі. Предметом названого договору виступило майно, а саме нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ бульвар Слави, № 56а, а саме: будівлю сторожку літ. А площею 9,7 кв.м., висота приміщення 2,5 м., навіс літ. Б, огорожу літ. № 1, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1796 кв.м. Позивач передала відповідачу гроші в рахунок за придбану нежитлову будівлю в сумі 10 000 грн, про отримання якої ми, сторони, підписали договір купівлі-продажу, та зобовязалися в строк до 10 серпня 2010 року нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу, так як відповідач виїжджав за межі області. Але до сьогоднішнього дня до нотаріуса Відповідач не з`явився, гроші не повернув та повертати не збирається. До теперішнього часу відповідач вказаний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі нотаріально не посвідчив. Нежитлову будівлю позивачу [PERSON] фактично передали. З метою зручності експлуатації майданчика позивачем проведено благоустрій території, розроблено проектну документацію з розбудови обєкту, отримано технічні висновки по інструментальному обстеженню будівельних конструкцій нежитлових будівель розташованих на майданчику, складено технічний паспорт на нежитлову будівлю та проведено такі роботи: підготовлено земельну ділянку, а саме укладено шар шлаку на усій площі майданчику 1796 кв.м.; збудовано нежитлову одноповерхову будівлю для нужд персоналу майданчика сторожку. Будівля прямокутної форми розміром 3.61 х 3,11 м. висотою 2.35 м., загальною площею 9,7, виконана з металевого каркасу та обкладена сендвіч-панелями. Фундамент монолітний залізобетонний, укладений під зовнішніми стінами; збудовано огорожу майданчика та навіс над ним, що включає в себе встановлення залізобетонного фундаменту по периметру огорожі майданчика та під нежитловою будівлею довжиною 176 п.м., забезпечено обладнанням для електропостачання на зазначений обєкт. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Згдно ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 12 Закону України «Про власність», громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі На підставі викладеного,

Outcome: approved