overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 16.11.2013 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2012. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з травня 2017 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати та відновити дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 17.07.1999 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з грудня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач зазначив, що з 11.08.2015 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1815. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з 07.04.2017 року. При цьому спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. При цьому позивач, з просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із 10.05.2017 до досягнення дитиною повноліття. Позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач зазначив, що з 18.09.1993 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1964. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з вересня 2016 року. При цьому спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. При цьому позивач, з просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із 30.05.2017 до досягнення дитиною повноліття. Позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач зазначив, що з 07.12.2007 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї , актовий запис № 2855. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з січня 2017 року. При цьому спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. При цьому позивач, з просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно ( 500 грн. на кожну дитину), починаючи 27.04.2017 до досягнення дітьми повноліття. Позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач надав заяву про визнання позову. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач зазначив, що з 09.07.2011 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1016. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з 2012 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. При цьому позивач, з просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із 23.05.2017 до досягнення дитиною повноліття. Позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У травні 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач зазначив, що з 28.02.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів Цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 237. В шлюбі народилось двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що не проживає з Відповідачем однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин з квітня 2017 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати, стягнути в Відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 500 грн. Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, просив розглянути позов виключно в частині вимог про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав про розірвання шлюбу. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

у травні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, отриманому 9 вересня 2016 року позичальником на підставі кредитного договору № 500995333 укладеного між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» щодо надання кредиту в сумі 89461,72 грн. Згідно з умовами кредитування [PERSON] повинен був погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 100 745 грн. 54 коп. Представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Зоря Полтавщини», причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 9 вересня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на підставі кредитного договору № 500995333 надав [PERSON] кредит у сумі 89461,72 грн. з терміном користування кредитними коштами до 12.09.21р. Згідно розрахунку ПАТ «Альфа-Банк» прострочена сума заборгованості [PERSON] станом на 12 березня 2017 р. становить - 100 745 грн. 54 коп., яка складається з кредиту - 89461,72 грн.; відсотків - 10283,82 грн.; штрафу - 1000 грн. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Виходячи з матеріалів цивільної справи банк виконав свій обов'язок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушив умови кредитування та зобов'язання по погашенню кредиту. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по умовах кредитування, за яким кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила кредитування, порушено майнові права ПАТ «Альфа-Банк», тому суд вважає, що з відповідача слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині в межах заявлених позовних вимог. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

у травні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 002-16012-040313, вказуючи, що 4 березня 2013 року між відповідачем та ПАТ «Дельта Банк», шляхом акцептування банком пропозицій клієнта укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-16012-040313. Згідно з умовами кредитування [PERSON] повинен був погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 44816,61 грн. Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що він не мав можливості погашати заборгованість через відсутність рахунків банку в звязку з його ліквідацією. По цій причині виникла заборгованість за користування кредитом. На даний час він погасив 1 тисячу гривень заборгованості. Судом встановлено, що 4 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі заяви № 002-16012-040313 надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Позичальник прийняв умови надання споживчого кредиту фізичним особам і зобовязався повернути суму кредиту відповідно до заяви та умов кредитування. Згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» прострочена сума заборгованості [PERSON] станом на 4 квітня 2017 р. становить 44816,61 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту 33541,93 грн.; заборгованості за відсотками 11274,68 грн. 27 квітня 2017 року [PERSON] сплачено 1000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується наданою в судовому засіданні квитанцією. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Виходячи з матеріалів цивільної справи банк виконав свій обовязок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушив умови кредитування та зобовязання по погашенню кредиту. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини, що випливають з договору кредитування. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по умовах кредитування, за яким кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила кредитування, порушено майнові права ПАТ «Дельта Банк», тому суд вважає, що з відповідача слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині в межах заявлених позовних вимог. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» \~звернувся \~до \~суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості \~за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та \~відповідачем укладено \~ договір про надання кредиту у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте зобовязання за кредитним договором відповідачем \~ не були \~виконані, в звязку з чим станом на 16.02.2017 року заборгованість по поверненню позики становить 25 360 грн. 22 к. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25 360 грн. 22 к. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог \~та розгляд справи за його відсутності. \~ Відповідач у судове засідання двічі не зявився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 05.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та \~відповідачем укладено \~кредитний договір, який складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам, \~про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-25). Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч взятим на себе зобов'язанням відповідач порушив умови кредитного договору та не сплатив станом на 16.02.2017року заборгованість по договору у розмірі 25 360 грн. 22 к., яка складається з: заборгованість за кредитом 8 000 грн., заборгованість за відсотками - 2309 грн. 32 к., заборгованість по пені - 13367 грн. 08 к., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1183 грн. 82 к. - штраф (процентна складова). Оскільки невиконанням взятого на себе зобовязання відповідач спричинив заборгованість перед позивачем у розмірі 25 360 грн. 22 к., порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків за користування кредитом підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь суми позову і судових витрат, понесених при зверненні до суду. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved