Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 03.06.14 року між позивачем та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 011095/4002/0000503, відповідно якого останній застрахував свій транспортний засіб марки «Ніссан», д/н [NUMBER]. З вини відповідача 19.02.15 року на вул. Червоноармійській у м. Києві сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль. Розмір заподіяних збитків, що склав 82 916,20 грн. за пошкоджений автомобіль «Ніссан», визначений на підставі страхового акту № 00163306 від 30.03.15 року. 01.04.15 року позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у вказаному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу АС/7834418 на суму 50 000 грн., франшиза 540 грн. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 33 426,20 грн. - різницю між сумою виплаченого ним страхового відшкодування та 49 490 грн., які відшкодовує ВАТ НАСК «Оранта». В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву за викладеними в позові обставинами та просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач з представником в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказували на відсутність у позивача права вимоги до відповідача, оскільки останній у добровільному порядку компенсував [PERSON] шкоду, завдану внаслідок ДТП. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.15 року з вини [PERSON] на вул. Червоноармійській у м. Києві сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.03.15 року. Відповідно до договору страхування наземного транспорту, застраховано автомобіль «Ніссан», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] 20.02.15 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату йому страхового відшкодування згідно умов укладеного між ними відповідного договору. Відповідно до страхового акту № 00163306 від 30.03.15 року, сума страхового відшкодування складає 82 916,20 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 011379 від 01.04.15 року, сплачено страхове відшкодування у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Суд приймає до уваги саме розрахунок наданий стороною позивача, так як зміст даного розрахунку відповідачем на день розгляду справи офіційно неоспорений, тому суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він не погоджуються з зазначеним розміром. Крім того, суд критично ставиться до посилань відповідача на відсутність у позивача права регресу, оскільки розписки, надані [PERSON] [PERSON] про отримання компенсації за ДТП та відсутність претензій майнового характеру до відповідача, не впливають на зміст правовідносин, які склалися між [PERSON] та ПрАТ СК «Уніка». З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved