Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У травні 2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2010 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 12 квітня 2021 року має заборгованість у розмірі 14809,64 грн., з яких: 12304,75 грн. - тіло кредиту, 2504,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Разом із позовною заявою подав до суду клопотання в якому просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача розглядати справу без участі представника банку. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 липня 2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 19). До позовної заяви банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщений на сайті www.privatbank.ua/terms/(а.с. 20-45). При підписанні заяви від 01 липня 2010 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином вказана заява відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якої встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Окрім того, між Банком та відповідачем [PERSON] 01 липня 2010 року було погоджено процентну ставку за користування кредитом. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] з терміном дії до 01/14 (дата відкриття 01.07.2010), № [NUMBER] з терміном дії до 11/16 (дата відкриття 07.05.2013), № [NUMBER] з терміном дії до 07/20 (дата відкриття 11.11.2016), № [NUMBER] з терміном дії до 02/23 (дата відкриття 27.06.2019) (а.с 18). З довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що по картковому рахунку № [NUMBER] , кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 02.07.2010 кредитний ліміт було встановлено у розмірі 500,00 грн., 29.11.2017 кредитний ліміт було збільшено до 15000,00 грн., 07.10.2018 кредитний ліміт було зменшено до 14596,95 грн., а 02.07.2019 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.17. Як вбачається із матеріалів справи, банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору. Однак, відповідач порушив умови договору і згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості, станом на 12 квітня 2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 14809,64 грн., з яких: 12304,75 грн. - тіло кредиту, 2504,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-16). Окрім того, позивачем до суду надано виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 01 липня 2010 року по 01 квітня 2021 рік, з якої вбачається, що відповідач користувався такими коштами в повному обсязі. (а.с. 55-71). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами статей 525, 526 ЦК\~України одностороння\~відмова від\~зобов`язання\~або одностороння\~зміна його\~умов не\~допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 14809, 64 грн.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 01 липня 2010 року в загальній сумі 14809 грн. 64 коп.. Крім того,\~враховуючи положення\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням (а.с.4).

Outcome: approved