Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що30 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (14 червня 2018 року змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк посилається на п. 2.1.1.2.3 Договору, відповідно до якого відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», розміщеними на сайті банку www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 360 календарних днів на рік. У редакції Умов та правил, яка почала діяти з 01.03.2019 відповідно до п. 2.1.1.2.12 впроваджено, що у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Посилаючись на те, що взяті на себе зобов?язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого станом 20 січня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 25 594, 70 грн, яка складається з: 21 318, 43 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 429, 79 грн - заборгованість за поточним тілом та 20 888, 64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4 276, 27 грн - заборгованість за простроченими відсотками, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник АТ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлялася судом про розгляд даної справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштові відправлення повернулися на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 30 серпня 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» (а. с. 18). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також підписуючи заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківський послуг, Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанку, www.privatbank.ua, а також знайомитися з їх змінами. До анкети-заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CОNTRACT», «Універсальна GOLD», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, без дати. (а. с. 19) Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк», між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н за яким останній були надані кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 30.08.2011, термін дії 02/14, № [NUMBER] , дата відкриття 22.03.2014, термін дії 06/17, № [NUMBER] , дата відкриття 12.06.2017, термін дії 04/21 (а. с. 17). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я [PERSON] старт карткового рахунку 30.08.2011 (№ [NUMBER] ), 22.03.2014 встановлення кредитного ліміту - 0, 00 грн, 22.03.2014 - зменшення кредитного ліміту - 0,00 грн, 07.05.2015 - збільшення кредитного ліміту 2 000 грн, 25.04.2017 - збільшення кредитного ліміту 15 000, 00 грн, 25.06.2018 - збільшення кредитного ліміту - 15 500, 00 грн, 14.08.2018 - збільшення кредитного ліміту 25 000, 00 грн, 14.08.2018 - зменшення кредитного ліміту - 20 000, 00 грн, 15.08.2018 збільшення кредитного ліміту 25 000, 00 грн, 19.04.2019 - зменшення кредитного ліміту - 23 300, 00 грн, 20.04.2019 - зменшення кредитного ліміту - 23 300, 00 грн, 21.04.2019 - зменшення кредитного ліміту - 21 700, 00 грн, 22.04.2019 - зменшення кредитного ліміту - 21 700, 00 грн, 23.04.2019 - зменшення кредитного ліміту - 21 700, 00 грн, 13.06.2019 - зменшення кредитного ліміту - 18 246, 34 грн, 21.07.2019 = зменшення кредитного ліміту - 17 000, 00 грн, 01.08.2019 - зменшення кредитного ліміту - 17 000, 00 грн, 19.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 15 660, 00 грн, 31.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 15 660, 00 грн, 14.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 15 660, 00 грн, 27.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 15 660, 00 грн, 04.05.2020 - зменшення кредитного ліміту 0,00 грн (а. с. 16). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 20.01.2021 року становить 25 594, 70 грн та складається з: 21 318, 43 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 429, 79 грн - заборгованість за поточним тілом та 20 888, 64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4 276, 27 грн - заборгованість за простроченими відсотками,(а. с. 4-15). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов?язань відповідачем, що пов?язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду з даним позовом з підстав порушення [PERSON] умов договору б/н, укладеного шляхом підписання анкети-заяви від 30 серпня 2011 року. Обґрунтовуючи право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.08.2011, позивач посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», підписану сторонами 30.08.2011, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CОNTRACT», «Універсальна GOLD», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг без дати, виписку по рахунку за договором б/н станом на 20.01.2021 року за період з 22.03.2014 по 20.01.2021, довідку про видачу кредитних карток та зміну кредитного ліміту. Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведено факт отримання відповідачем кредиту, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року в справі №755/18246/15-ц. Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками суд зазначає наступне. Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», доданий позивачем до позовної заяви, не є належним доказом погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки в ньому зазначена загальна інформація щодо усіх типів кредитних карт «Універсальна», з наданого документа неможливо встановити який вид кредитної картки і які тарифи були погоджені [PERSON] при підписанні анкети-заяви. Такий Витяг не підписаний позичальником. Крім іншого витяг з Тарифів, доданий позивачем до позовної заяви, містить інформацію щодо зміни процентних ставок з 01 вересня 2014 року, 01 квітня 2015 року, яка не могла існувати станом на день підписання анкети-заяви 30 серпня 2011 року (а. с. 19). Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строк пільгового періоду, підстави, порядок нарахування і строки погашення відсотків, неустойки, у тому числі у разі виникнення прострочених зобов`язань. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом на підтвердження таких обставин бути не може. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (в цьому випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник. У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому. Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком. У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору. Такий правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відповідно до якої, відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 30.08.2011 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у визначений сторонами строк у вигляд відсотків та їх розміру. Отже, умови договору, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування відсотків за прострочений кредит за ставкою 86,4% згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, не були погоджені позичальником, а тому не є частиною кредитного договору та відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача. Водночас, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних від простроченої суми є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проте, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад щодо диспозитивності цивільного судочинства, в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4 276, 27 грн є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30.08.2011, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 318, 43 грн. Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 1 890, 74 грн.

Outcome: partial