Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 30 серпня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2005 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Зазначила, що після розірвання шлюбу дитина сторін залишиться проживати з матір'ю - позивачем по справі. Спір про поділ майна, що є спільною власністю сторін, відсутній. Після розірвання шлюбу прізвище позивача просила залишити без змін. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 390, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 30 серпня 1997 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 08 липня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 902 (а.с. 9). Причиною розпаду сім'ї стала втрата почуття любові та поваги між сторонами, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2005 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved