Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до Апеляційного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року підсудність позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення коштів визначена Солом'янському районному суду м. Києва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 2009 року між Кримським юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України та [PERSON] було укладено договір № 36 про підготовку фахівця. Відповідно до договору відповідач навчалась за рахунок коштів державного бюджету та зобов'язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. У зв'язку з переводом з Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України до Національної академії внутрішніх справ, наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 06 серпня 2011 року № 622 [PERSON] з 01 вересня 2011 року зараховано курсантом третього курсу денної форми навчання академії. З 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року відповідач перебувала на державному забезпеченні харчування, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом Національної академії внутрішніх справ від 14 червня 2013 року № 601 відповідачу видано диплом за спеціальністю «Правознавство». Після закінчення навчання, [PERSON] направлено до ОВС для подальшого проходження служби. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 27 жовтня 2014 року № 1074 о/с [PERSON] звільнено з ОВС за порушення дисципліни. Відповідно до п. 2.3.6. договору про підготовку фахівця відповідач зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. За період перебування відповідача на державному забезпеченні з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 рік вартість витрат, пов'язаних з її утриманням, склала 27299 гривень 94 копійки. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у відсутність представника Національної академії внутрішніх справ. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 38). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року між Кримським юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України та [PERSON] було укладено договір № 36 про підготовку фахівця (а.с. 7-8). У зв'язку з переводом з Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України до Національної академії внутрішніх справ, наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 06 серпня 2011 року № 622 [PERSON] з 01 вересня 2011 року зараховано курсантом третього курсу денної форми навчання академії (а.с. 9). З 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року відповідач перебувала на державному забезпеченні харчування, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом Національної академії внутрішніх справ від 14 червня 2013 року № 601 відповідачу видано диплом за спеціальністю «Правознавство» (а.с. 10). Після закінчення навчання, [PERSON] направлено до ОВС для подальшого проходження служби. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 27 жовтня 2014 року № 1074 о/с [PERSON] звільнено з ОВС за порушення дисципліни (а.с. 11). Відповідно до п. 2.3.6. договору про підготовку фахівця відповідач зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. За період перебування відповідача на державному забезпеченні з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 рік вартість витрат, пов'язаних з її утриманням, склала 27299 гривень 94 копійки. Розрахунки загальної суми заборгованості [PERSON] надані суду і відповідають вимогам закону (а.с. 12-22). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не відшкодувавши фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 05 вересня 2009 року між Кримським юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України, правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ, та [PERSON] був укладений договір № 36 про підготовку фахівця, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів, що [PERSON] відшкодувала фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved