Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У червні 2019 року до Василівського районного суду звернулося ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Василівського району електричних мереж із позовом до [PERSON] . У позовній заяві зазначено, що 16 вересня 2014 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (з 01 лютого 2017 року - ПАТ «Запоріжжяобленерго») в особі ВСП Василівського РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №03000138/2298. Умовами п.1 Договору передбачено обов`язок Позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії Відповідачу, а Відповідач зобов`язаний оплачувати Позивачу вартість одержаної (спожитої) електричної енергії відповідно до умов Договору. Згідно п.42 ПКЕЕН та п.9.5 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. За період часу з 25 вересня 2017 року по 19 червня 2018 року відповідач спожив 4012 кВт/год. електроенергії, що у грошовому еквіваленті складає 6311 грн. 94 коп. та частково сплачено 7,20 грн. Однак в порушення вищенаведених вимог ПКЕЕН, Правил роздрібного ринку електричної енергії та умов договору Відповідачка не проводила оплату в повному обсязі, що призвело до виникненню заборгованості у розмірі 6304,74 грн. До теперішнього часу вказана заборгованість не оплачена. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за спожиту електроенергію 6304,74 грн. та суму сплаченого судового збору 1921 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. 30 липня 2019 року позивачем ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Василівського району електричних мереж уточнено позовні вимоги, у звязку з тим, що 11 липня 2019 року відповідачка [PERSON] оплатила суму боргу за спожиту електричну енергію у повному обсязі, Позивач просить суд стягнути лише суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2020 року уточнено найменування позивача та вказано правильне найменування позивача як Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Василівського міжрайонного району електричних мереж. Представник позивача Яковішина Л .В. в судове засідання не з`явилася, проте суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася без поважних причин, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендваними повідомленнями про особисте отримання повісток про виклик до суду. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (з 01 лютого 2017 року - ПАТ «Запоріжжяобленерго») в особі ВСП Василівського РЕМ та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №03000138/2298. Умовами п.1 Договору передбачено обов`язок Позивача забезпечувати надійне постачання електричної енергії Відповідачу, а Відповідач зобов`язаний оплачувати Позивачу вартість одержаної (спожитої) електричної енергії відповідно до умов Договору. Згідно п.42 ПКЕЕН, п.п.4.1,4.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії (діючих з 11.06.2018) та п.9.5 Договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. За період часу з 25 вересня 2017 року по 19 червня 2018 року відповідач спожив 4012 кВт/год. електроенергії, що у грошовому еквіваленті складало 6311 грн. 94 коп. та частково сплачено 7,20 грн. Однак в порушення вищенаведених вимог ПКЕЕН, Правил роздрібного ринку електричної енергії та умов договору відповідачка не проводила оплату в повному обсязі, що призвело к виникненню заборгованості у розмірі 6304,74 грн. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526, ч.1 ст.527, ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України - зобов`язання повинно бути виконане належним чином, належною стороною та у строк встановлений договором або законом. У червні 2019 року Позивач звернувся з позовом до суду з приводу стягнення боргу за спожиту електроенергію та 03 липня 2019 року відкрито провадження у справі. 11 липня 2019 року відповідачка [PERSON] оплатила суму боргу за спожиту електричну енергію у повному обсязі. Суд стягує з Відповідача на користь Позивача судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved