Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У травні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа банк»), державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О.І., треті особи: КП «Агенція адміністративних послуг», Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області, про скасування рішення про державну реєстрацію. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 14 лютого між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 410/17/08-Пі, відповідно до якого позивачем отримано кредит у розмірі 400 000 грн. в якості забезпечення виконання кредитного договору, 14 лютого 2008 року між цими ж сторонами укладено Іпотечний договір № 08/І-17, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку вказану квартиру. На час укладення іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації права власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя. 14 квітня 2019 року позивачу стало відомо, що реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Київської області Верестун О. І . право власності на квартиру позивача перереєстровано за АТ «Укрсоцбанк». Однак, у порушення вищевказаних умов Іпотечного договору, будь-який договір між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» не укладався, і згоди на відчуження квартири позивач не давала. Також, при вчиненні реєстрації права на квартиру за відповідачем у державного реєстратора був відсутній дозвіл від органу опіки та піклування щодо вчинення таких дій, оскільки у квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти. Тому, таке рішення про державну реєстрацію квартири є протиправним та підлягає скасуванню. Позиція відповідача стосовно заявлених позовних вимог. 04 липня 2019 року представником відповідача АТ «Укрсоцбанк» подано пояснення по суті позовних вимог, в яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що при укладенні Іпотечного договору позивач погодилася на всі умови, вказані в ньому, підтвердила свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору та вимог чинного законодавства. У зв`язку із грубим порушенням позивачем умов Договору про надання кредитної лінії, в Іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. На адресу позивача направлялося повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, позивач ігнорувала вимоги, вказані у повідомленні. Тому, відповідачем прийнято рішення про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 40907972, яким зареєстровано право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки. За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Верестун О.І., адже позивачем не надано доказів порушення чинного законодавства при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором. 15 червня 2020 року позивачем подано пояснення стосовно поданих відповідачем заперечень, де вона вважає перереєстрацію права власності на квартиру незаконною (протиправною), а рішення державного реєстратора прийняте із порушенням норм законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав: така перереєстрація права власності на квартиру відбулася без достатніх правових підстав та з порушенням вимог ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», редакція якої діяла на момент укладення Іпотечного договору; державний реєстратор не перевірив факту подання документу, що підтверджує перехід права власності на предмет іпотеки, у тому числі факту виконання відповідних умов правочину; не враховано, що у квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти; на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності не проводилася оцінка предмета іпотеки. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 08 травня 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с. 30-31). Ухвалою судді від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 35). Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 78). Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року замінено відповідача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа банк» (124-125). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник - адвокат Оснач С.А. подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа банк» та державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестун Олексій Іванович у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Служби у справа дітей Броварської міської ради Київської області - Сундук Л.І. у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Обставини справи, що встановлені судом. 14 лютого 2008 року між Акціонерно -комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 410/17/08-Пі, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень з кінцевим терміном погашення заборгованості кредиту по 13 лютого 2018 року (а.с. 15-16). На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] 14 лютого 2008 року укладено Іпотечний договір № 08/І-17, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-14). Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Київської області Верестун Олексія Івановича про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 14 квітня 2019 року (а.с. 9-). Номер запису про право власності - 31161248, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1627489532106. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Оскільки іпотечний договір між сторонами укладено 14 лютого 2008 року, суд вважає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» у редакції від 12 травня 2006 року. Так, згідно із ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Як передбачено ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Так, сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає із пунктів 4.1 та 4.5 Іпотечного договору № 08/І-17 від 14.02.2008 року. Відповідно до п.п. 4.5.3. п. 4.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів, у тому числі і шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечення іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Із аналізу вищевказаних норм вбачається, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації права власності на іпотечне майно правовстановлюючим документом має бути окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який укладений між сторонами. Такий договір і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Інших способів, які б давав право іпотекодержателю задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у п. 4.5. Іпотечного договору не передбачено. Тобто, укладаючи у 2008 році іпотечний договір, позивач не узгоджувала з іпотекодержателем умови про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором. У свою чергу, укладаючи іпотечний договір позивач надавала згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону, тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Наступні зміни, внесені у ст. 37 Закону, не відносяться до правовідносин, що виникли у 2008 році. За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного сторонами Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто, у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору, залишення останнім без перевірки наявність чи відсутність факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, - дії останнього щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру, не можуть вважатись законними. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючі всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Доводи заперечення сторони відповідача є безпідставними не підтвердженні будь-якими доказами, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. На підставі викладеного, та

Outcome: approved