Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом, в якому зазначив, що 14.03.2018 року придбав у магазині «Салон авторських меблів» кухню, виготовлену по індивідуальному проекту вартістю 92768 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу № 14092018 від 14.03.2018 року, укладеним між ним і відповідачем - фізичною особою підприємцем [PERSON] . Меблі, а саме кухня була встановлена відповідачем за адресою: [ADDRESS] , але відповідачем не були дороблені незначні нюанси, у зв`язку з чим акт прийому-передачі не складався. Відповідно до п. 5.2 договору гарантійний строк складає 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі. В період гарантійного строку в січні 2019 року на фасадах кухні було виявлено дефекти, а саме тріщини та відшарування краски. Протягом трьох місяців він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виконання гарантійного ремонту, однак відповідачем було запропоновано оплатити його послуги за усунення недоліків товару. Відповідно до п. 5.4. договору продавець зобов`язується (на строк гарантії) після звернення клієнта за свій рахунок виправити виявлені недоліки не пізніше 10 днів після звернення. Відповідачу була направлена заява від 03.04.2019 року щодо виправлення недоліків або відшкодування коштів на усунення недоліків. Жодної відповіді від відповідача не отримав. Згідно з частиною 9 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості товару. Вважає, що відповідач був зобов`язаний усунути недоліки у виготовлених меблях у строк до 17.04.2019 року включно. Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатити за кожен день затримки пеню в розмірі 1 % вартості товару, яка дорівнює 927,68 грн. та складає за 63 дні затримки 58443,84 грн. Крім того, він був вимушений звернутися до інших фахівців, які стверджують, що сума, необхідна для усунення недоліків, складає 23860 грн. За цих підстав просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь 23860 грн. збитків для усунення недоліків у зв`язку із неналежним наданням послуг, а також 58443,84 грн. неустойки за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк з 17.04.2019 року по 19.06.2019 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року зазначену позовну заяву було направлено за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. На позов [PERSON] відповідачем в особі його представника був наданий відзив на позов, в якому він позов не визнав, посилаючись на те, що сам по собі договір купівлі-продажу не є безумовним документом, що підтверджує настання обов`язку щодо гарантійного ремонту. Такими документами є гарантійний талон або ж договір купівлі-продажу із фіскальним чеком (прибутковим касовим ордером або будь-яким іншим документом первинного бухгалтерського обліку, що відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України»). Однак позивачем документи, що підтверджують оплату товару в повному обсязі, і як наслідок виникнення обов`язку відповідача щодо гарантійного ремонту не надані. Претензія щодо безоплатного усунення недоліків направлена неналежним способом. В матеріалах справи відсутній опис вкладень до конверту із претензією. Відповідач жодних претензій від позивача не отримував. Строк, від якого позивач відраховує стягнення неустойки, є необґрунтованим та безпідставним. Також безпідставним є обрахування пені, виходячи з суми в розмірі 927 грн., оскільки відсутні будь-які докази, що саме за такою ціною позивачем був придбаний товар. Крім того, докази, якими позивач обґрунтовує завдані збитки, є неналежними, оскільки наявна в матеріалах справи комерційна пропозиція не містить підпису особи. Відсутні докази вини відповідача. Тому просив в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні. При цьому зазначив, що всі наявні в нього докази ним подані, доказів вручення відповідачу вимоги про усунення недоліків товару не має. Представник відповідача - адвокат Бражник Д.С. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позов. Наполягав на тому, що відповідачем не була сплачена повна вартість товару, тому акт прийому-передачі товару не складався. Письмових претензій щодо усунення недоліків товару відповідач не отримував. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне: Судом встановлено, що 14.03.2018 року між приватним підприємцем [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (клієнтом) був укладений договір купівлі-продажу № 14092018, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність клієнта товар, а клієнт прийняти товар та сплатити його вартість, а саме кухню за індивідуальним проектом. Відповідно до п. 2.3 договору вимоги договору вважаються виконаними продавцем після підписання акта прийому-передачі. Згідно з п. 3.2 договору загальна вартість товару складає 84783 грн. (2350 євро) + 7985 грн. Відповідно до п. 5.1 договору продавець приймає на себе зобов`язання по гарантійному обслуговуванню за умови доставки та збірки товару продавцем. Гарантійний строк складає 18 місяців з моменту підписання акта прийому-передачі (п. 5.2). Згідно з п. 5.3 договору продавець знімає з себе зобов`язання по гарантійному обслуговуванню у випадку, якщо недоліки виникли внаслідок механічного пошкодження виробу, потрапляння в рухомі частини механізму сторонніх предметів, а також води, пошкодження деталей в процесі експлуатації виробу з вини клієнта та третіх осіб. Відповідно до п. 5.4 продавець зобов`язався (на строк гарантії) після звернення клієнта за свій рахунок виправити виявленні несправності не пізніше 10 днів після звернення. Якщо несправність виникла з вини клієнта, продавець може здійснити ремонт за рахунок клієнта, але залишає за собою право відмовитися від ремонту. Як встановлено з пояснень сторін, меблі кухня була доставлена та встановлена за адресою позивача. Акт прийому-передачі між сторонами складений не був. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії заяви [PERSON] від 03.04.2019 року, останній звернувся до директора Салону авторських меблів ФОП [PERSON] та, посилаючись на наявність істотних недоліків товару, поставленого на підставі договору купівлі-продажу № 14092018 від 14.03.2018 року, просив не пізніше 10 днів з моменту отримання цього повідомлення (заяви) за власний рахунок виправити недоліки або відшкодувати кошти в розмірі 24000 грн., які будуть витрачені на усунення виявлених недоліків. Згідно\~зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Статтею 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Відповідно до статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом статті 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку. Частиною 1\~статті 708\~ЦК України\~також визначено,\~що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2)\~вимагати від\~продавця або\~виготовлювача заміни\~товару на\~аналогічний товар\~належної якості\~або на\~такий самий\~товар іншої\~моделі з\~відповідним перерахунком\~у разі\~різниці в\~ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4)\~відмовитися від\~договору і\~вимагати повернення\~сплаченої за\~товар грошової\~суми. Відповідно до статті 709 ЦК України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару (частина 5 статті 709 ЦК України). Аналогічні положення містяться й у Законі України «Про захист прав споживачів». Так, за змістом частини 1 статті 4 даного Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором (частина перша статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з частиною 1\~ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до\~частини 1\~статті 8 Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів» \~у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно з частиною 9 цієї статті при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Згідно з частиною 10 статті цієї ж статті споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев`ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред`явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті. Вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу (частини 11 статті 8 Закону). Відповідно до частини 14 зазначеної статті вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Відповідно до частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Заявляючи вимог про відшкодування витрат на усунення недоліків товару та стягнення неустойки пені за затримку усунення недоліків товару, позивач не надав суду належних доказів наявності недоліків придбаного у відповідача товару та виникнення їх з вини відповідача як продавця. Суд звертає увагу, що у позові позивач послався на виявлення протягом гарантійного строку дефектів, а саме тріщин та відшарування краски по всім фасадам меблів. У той час як в своїй заяві на ім`я ФОП [PERSON] від 03.04.2019 року про виправлення недоліків або відшкодування коштів на усунення недолік позивач зазначав про виявлення істотних недоліків у виготовленій та встановленій відповідачем кухні потьоків та напливів. При цьому у справі відсутні докази, що недоліки придбаного позивачем товару виникли з вини відповідача. Крім того, на підтвердження витрат, необхідних для усунення недоліків товару, позивач надав суду комерційну пропозицію по виготовлення та заміні фасадів на суму 23860 грн., яка ніким не підписана. Матеріали справи не містять належних даних щодо недоліків товару, які підлягають усуненню, необхідного для цього переліку робіт, зокрема, тих, що зазначені у наданій позивачем комерційні пропозиції (виготовлення нових фасадів 15650 грн., демонтаж фасадів 1100 грн., установка фурнітури 3610 грн., монтажні роботи 1800 грн., транспортні послуги 800 грн., вантажно-розвантажувальні роботи 900 грн.), а також понесення позивачем витрат на усунення недоліків товару. Також позивачем не було надано суду доказів вручення відповідачу письмової вимоги про усунення недоліків товару чи відшкодування коштів, необхідних для усунення недоліків. Так, позивачем надано суду копію письмової вимоги про усунення недоліків товару чи відшкодування коштів, необхідних для усунення виявлених недоліків товару, від 03.04.2019 року та копію фіскального чеку від 03.04.2019 року, виданого відділенням поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта», про оплату поштового відправлення рекомендованим листом на ім`я [PERSON] . Разом із тим, будь-які докази безпосереднього вручення ФОП [PERSON] письмової вимоги про усунення недоліків товару чи відшкодування коштів, необхідних для усунення недоліків, матеріали справи не містять. Позивач не надав належних доказів вручення відповідачу вимоги про усунення недоліків товару або відшкодування коштів, необхідних для усунення недоліків, і, як наслідок, невиконання відповідачем вимоги про усунення недоліків товару у строк, встановлений договором. У свою чергу, відповідач факт отримання заяви позивача від 03.04.2019 року заперечує. З огляду на наведене, суд вважає, що позов [PERSON] є недоведеним, у зв`язку з чим підстави для стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] коштів на відшкодування недоліків товару в сумі 23860 грн. та неустойки за затримку усунення недоліків за період з 17.04.2019 року по 19.06.2019 року в сумі 58443 грн. 84 коп. відсутні та в задоволенні позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки даний позов пов`язаний із захистом його прав як споживача. Отже, оскільки в позові відмовлено, такі витрати слід віднести на рахунок держави. Щодо вимог відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6500 грн., то суд бере до уваги, що відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу правову допомогу ФОП [PERSON] надано суду договір про надання правової допомоги, укладений з Адвокатським бюро «Бражник і партнери», від 10 лютого 2020 року, акт та детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а саме: усні та письмові консультації та роз`яснення з правових питань, що стосуються предмета справи № 201/7119/19 1000 грн. (2 години), складення відзиву 4500 грн., участь у судових засіданнях 1000 грн. Суд вважає, що у зв`язку з відмовою в позові, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу мають бути покладені на позивача. Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Окрім того, згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Визначаючи конкретну суму, яка має бути відшкодована позивачем відповідачу, суд враховує обставини, визначені у частині 4 статті 137, частині 3 статті 141 ЦПК України, в тому числі обсяг наданих адвокатом послуг відповідачу, значення справи для сторін, у тому числі, що предметом позову є захист прав позивача як споживача послуг, які надаються відповідачем як фізичною особою підприємцем, а, отже, він має бути готовий до вирішення спорів із споживачами, які у спірних правовідносинах є слабшою стороною, та вважає, що понесені ФОП [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката мають бути відшкодовані позивачем у розмірі 500 грн., що, на переконання суду, відповідатиме вимогам розумності та справедливості, так як стягнення з позивача\~на користь відповідача судових витрат у розмірі 6500 грн. призведе до порушення принципу пропорційності, не\~\~відповідатиме завданню цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ.

Outcome: approved