Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Криворізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09 грудня 2016 року між ним, з однією сторони та [PERSON] і [PERSON] , з іншої сторони, було укладено Договір купівлі - продажу житлового будинку, у складі: житлового будинку А- 1 загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м, [ADDRESS] (надалі - Договір). Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Величко С.О., зареєстровано в реєстрі за № 596. Право власності на придбаний ним згідно Договору житловий будинок з господарчими спорудами зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер запису про право власності 17918916 від 09.12.2016 року. Відповідно до п. 1.3 Договору відчужуваний житловий будинок з господарчими спорудами належав продавцям на праві приватної спільної часткової власності: Ѕ частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори 13.06.2012 р. за реєстровим № 1-1081 [PERSON] ; Ѕ частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. 27.03.2012р. за реєстровим № 2-176. Земельна ділянка до складу придбаного ним нерухомого майна не увійшла, оскільки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, виданого Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, право власності на земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] чи іншою особою, в тому числі за спадкодавцем - [PERSON] на дату укладання Договору зареєстровано не було. [PERSON] та [PERSON] на момент вчинення Договору також не володіли інформацією щодо належності земельної ділянки на праві власності спадкодавцю. Під час оформлення документації із землеустрою для приватизації земельної ділянки, на якій розташований придбаний ним будинок, йому стало відомо, що рішенням міської ради від 28.11.2007р. № 1996 [PERSON] було передано у власність дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , а саме площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0882 га для ведення особистого селянського господарства. На вказані земельні ділянки територіальним відділом земельних ресурсів були виготовлені державні акти про право власності на земельні ділянки, які за життя [PERSON] не видавалися, про їх виготовлення та необхідність їх одержання на руки його повідомлено не було. Вважає, що йому, як набувачу права власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 09.12.2016р., перейшло право власності на земельні ділянки, належні за життя на праві власності [PERSON] , оскільки до [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям, одночасно з правом власності на спадковий житловий будинок, перейшло право власності на належні [PERSON] , як спадкодавцю, земельні ділянки. У свою чергу право власності на вказані земельні ділянки перейшло до нього на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.12.2016р. А тому, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1211000000:07:445:0006 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер 1211000000:07:445:0007 прощею 0,0882 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, з підстав та доводів наведених в ній. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 46-48). Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали на адресу суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу за їх відсутності (а.с. 44, 45). Ухвалою суду від 18.05.2020р. прийнято справу до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справи на 18.06.2020р. 25.06.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого останній зазначив, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що спірні земельні ділянки не являються предметом договору купівлі-продажу від 09.12.2016р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Крім того, позивачем не надано доказів того, що до [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку перейшло право на спірні земельні ділянки після смерті їх власника - [PERSON] у порядку спадкування. Також, зазначені обставини справи та факт відсутності предмету спору вже були встановлені під час розгляду справи № 215/3924/18. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2019р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Криворізької міської ради про визнання права власності на земельні ділянки - відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.02.2019р., та оскаржено не було. Предмет спору справи № 215/3924/18 та даної справи є аналогічним. Крім того, у зв`язку з тим, що на теперішній час спірні земельні ділянки зареєстровані на праві приватної власності за гр. [PERSON] , Криворізька міська рада не є власником і розпорядником даних земельних ділянок, а отже є неналежним відповідачем у даній справі (а.с. 46-48). 21.07.2020р. на адресу суду надійшло заперечення на відзив позивача, в якому останній зазначає, що заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог не є обґрунтованими, та такими, що порушують права позивача і третіх осіб, оскільки треті особи по справі є спадкоємцями першої черги і успадкували майно, а саме, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України є підставою для набуття ними права власності на земельну ділянку, на якій розташоване успадковане домоволодіння. Предмет спору у справі № 215/3924/18 був аналогічним, але не таким самим. На день винесення рішення відмова суду була законна та обґрунтована. Враховуючи зауваження та пояснення, які надав суд, [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на вказані земельні ділянки. У листі 427/02-14 від 11.02.2019р. нотаріусом було роз`яснено, що для видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки необхідно було зареєструвати майно за померлим, [PERSON] та останнім було надано необхідні документи для проведення реєстрації. 02.04.2019р. представник [PERSON] та [PERSON] надала пакет документів для реєстрації, але 08.04.2019р. в державній реєстрації було відмовлено, так як при здійсненні пошуку інформації за адресою, у Державному реєстрі речових прав встановлено запис на житловий будинок про реєстрацію права власності за особою, відмінною від особи спадкоємців та померлої особи, оскільки на цей момент право власності на будинок вже було зареєстровано за [PERSON] (а.с.61-64). Ухвалою суду від 06.08.2020р. закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті на 23.09.2020р. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 27844610, житловий будинок з господарчими будівлями, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , номер запису: 16690 в книзі: 66-100, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.07.2012, дата внесення запису 31.07.2012, форма власності: приватна спільна часткова, частка власності Ѕ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВРС № 577180, 13.06.2012, Друга криворізька державна нотаріальна контора, зареєстровано в реєстрі за № 1-1081, Ѕ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВРР № 238070,. 27.03.2012, Шоста криворізька державна нотаріальна контора, зареєстровано в реєстрі за № 2-176 (а.с. 22-23). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] (продавці) продали, а [PERSON] (покупець) придбав житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3 Договору відчужуваний житловий будинок з господарчими спорудами належав продавцям на праві приватної спільної часткової власності: Ѕ частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори 13.06.2012 р. за реєстровим № 1-1081 [PERSON] ; Ѕ частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. 27.03.2012р. за реєстровим № 2-176, право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 31.07.2012 року, номер запису: 16690 в книзі: 66-100, реєстраційний номер 27844610. У п. 1.5 Договору вказано, що згідно Витягу з державного земельного кадастру №НВ-1204184762016, виданого 07.12.2016 року Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, земельна ділянка: площею 0,1000 гектарів; кадастровий номер 1211000000:07:445:0006; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; приватна власність; обмеження у використанні земельної ділянки: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи площею 0,0176 гектарів, інші обтяження не зареєстровані (а.с. 7-8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер витягу 75310322, дата, час формування 09.12.2016 11:06:29, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт, адреса: [ADDRESS] , опис об`єкта нерухомого майна: житловий будинок А-1, гараж В, погріб Г, вбиральня Д, водоколонка І, замощення ІІ, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: 596, виданий 09.12.2016, видавник: Величко С.О. приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32819641 від 09.12.2016 11:00:43, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: [PERSON] (а.с. 9). У копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №052045 виданого 16.10.2009р. вказано, що [PERSON] на підставі рішення міської ради від 28.11.2007 р. за № 1996, є власником земельної ділянки площею 0,0882 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010910801139 (а.с. 10). У копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №052044 виданого 16.10.2009р. вказано, що [PERSON] на підставі рішення міської ради від 28.11.2007 р. за № 1996, є власником земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010910801142 (а.с. 11). 25.04.2018р. [PERSON] звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Криворізькому районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до рішенням № РВ-1200776082018 від 11.06.2018р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, державним кадастровим реєстратором: відділ у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянуто заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 26.04.2018р. (реєстраційний номер ЗВ-1207110802018) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: - невідповідність поданих документів вимогам установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядок ведення Державного земельного кадастру, а саме технічна документація не відповідає вимогам п «е» ч. 10 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» - відсутня копія документа, що підтверджує право на земельну ділянку. Земельна ділянка 1211000000:07:445:0006 перебуває у власності 3-ї особи - технічну документацію доповнити відомостями про підставу набуття права на земельну ділянку заявником документації із землеустрою; - невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетин ділянок з ділянкою 1211000000:07:445:0006, площа співпадає на 100% (повне співпадання): знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки, або її частини (а.с. 12). Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-1205833822018, дата формування 21.02.2018, кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:07:445:0006, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: 1.8, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності: приватна власність, площа: 0.1000 га, власник: [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-1205833902018, дата формування 21.02.2018, кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:07:445:0007, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: особисте селянське господарство, форма власності: приватна власність, площа: 0.0882 га, власник: [PERSON] (а.с. 15). Ринкова вартість земельної ділянки площею 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1211000000:07:445:0006, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 45 800 грн, ринкова вартість земельної ділянки площею 0.0882 га для ведення особистого селянського господарства (01.03), кадастровий номер 1211000000:07:445:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 35 100 грн, що підтверджується звітами про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки оцінювача [PERSON] (а.с. 16-17,18-19). У копії листа завідувача Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. вказано, що згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] та [PERSON] , згідно ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.65). Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Поліщук С.В., виконавчий комітет Криворізької міської ради, Дніпропетровська область №46361489 від 08.04.2019р. та №46361743 від 08.04.2019р. відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:07:445:0007 та земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки 1211000000:07:445:0006, за суб`єктом: [PERSON] , померла особа, оскільки при здійсненні пошуку інформації за адресою, у Державному реєстрі речових прав встановлено запис на житловий будинок про реєстрацію права власності за особою, відмінною від особи спадкоємців та померлої особи (а.с. 68,69). Наказом №589/7 від 04.07.2019р., в.о. начальника головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Захарова О.В. відмовлено [PERSON] у задоволенні скарги від 06.06.2019р. № 2929/03.3 без розгляду її по суті, у зв`язку з порушенням вимог, визначених ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Повідомлено, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або суду (а.с. 23). Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу) та інші. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України). За змістом статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 78-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно із частиною десятою статті 78-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об'єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Судом встановлено, що спірні земельні ділянки мають кадастровий номер, визначену площу, право власності зареєстровано на [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача вказав, що свідоцтво про право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] ,на оспорювані земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] не видавалося та ними не оформлювалися. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Разом з тим відсутність реєстрації права власності на спірні земельні ділянки зумовлює обмеження у праві розпорядження нею. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.12.2016р. продавці мали право розпоряджатися оспорюваними земельними ділянки, окрім того, договір було укладено саме на продаж житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачами права власності на житловий будинок з господарчими будівлями, який розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на спірні земельні ділянку так як продавці на момент укладення договору купівлі - продажу не мали права власності на ці земельні ділянки. Окрім того, статтею 51 ЦПК України, передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 221 ЦПК України головуючий з`ясовує обізнаність учасників справи з їхніми правами та обов`язками та роз`яснює їх у разі необхідності, крім випадків, коли учасника справи представляє адвокат. Інтереси позивача представляв адвокат Бутко Ю.В. Судом встановлено, що згідно копій державних актів на право власності, вони видані [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями після смерті якого є [PERSON] та [PERSON] , а Криворізька міська рада не є власником і розпорядником оспорюваних земельних ділянок, а отже позов пред`явлено до неналежного відповідача, клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, до суду не надходило. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Разом з тим позивач не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку до належних відповідачів. З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed