Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за заповітом на спадкове нерухоме майно: зокрема, житловий будинок А-1, вбиральню- Б, що у відповідності до технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, котре знаходяться в [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її матері [PERSON] [INFO], залишилось спадкове нерухоме майно, спадкоємцем якого згідно заповіту є позивачка. Спадщину після смерті матері, прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В порядку передбаченому ст.1297 ЦК Україні позивачка звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, їй було відмовлено в оформлення права власності на спадкове домоволодіння, через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна. В судове засідання сторони не з'явилися, проте від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від в тому числі від представника Штунської сільської ради проте, що позов [PERSON] визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Штунської сільської ради № 523 від 05.09.2014 року, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] посвідчувався сільською радою 23.12.2002 року і зареєстрований в реєстрі за № 03. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2008 року, стверджено факт смерті [PERSON] [INFO] в с. Штунь Любомльського району Волинської області. Відповідно до заповіту від 23 грудня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 103 посвідченого секретарем Штунської сільської ради Любомльського району, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно дочці [PERSON]. З рішення Ратнівського районного суду від 11.06.2009 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір'ю [PERSON]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2014 року № 613/02-31, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON]. Відповідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с. Штунь Любомльського району Волинської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМЕ № 808852 від 07 липня 2009 року, спадкоємцем майна [PERSON], а саме трьох земельних ділянок площею 2,78 га зазначеного у заповіті посвідченого Штунською сільською радою Любомльського району від 23.12.2002 року та зареєстрованого в реєстрі за № 103, є [PERSON]. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна котре знаходиться в [ADDRESS] вищевказаному чинному законодавству і рішенням комісії рекомендовано [PERSON] узаконити вказане спадкове нерухоме майно. Згідно з п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved