Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON]про припинення стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2015 з нього було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист на підставі якого щомісячно із його заробітної плати утримуються кошти. Починаючи з 10.06.2014 діти проживають з ним у м. Чернігові та перебувають на його утриманні, а отже, кошти, утримані з його заробітної плати як аліменти на утримання дітей, йдуть на особисті потреби відповідача. Просив припинити стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно з рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14.04.2015. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, доказів поважності причин неявки суду не надали. Допитані у судовому засіданні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], повідомили, що з 2014 року проживають разом з батьком та бабусею. Батько матеріально їх забезпечує, а мати матеріальної допомоги не надає. Вони бажають проживати разом з батьком, який у свою чергу, не забороняє їм спілкуватись з матірю, проте вони не бажають проживати разом з матірю. Допитана у судовому засіданні мати позивача [PERSON] повідомила, що 10.06.2014 діти проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні та вихованні, діти забезпечені усім необхідним. Мати з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2015 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Місце проживання дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначено з матірю. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист на підставі якого щомісячно із заробітної плати позивача утримуються кошти. З 10.06.2014 діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Деснянської районної у м. Чернігові ради №289 від 14.06.2016. Діти перебувають на повному утриманні та вихованні позивача. Він забезпечує їх харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує їх. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.12.2015 у справі №524/8673/15-ц ухвалено відібрати у [PERSON] малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що проживають із ним за адресою: [ADDRESS] та повернути їх матері, [PERSON]. Судом встановлено, що діти бажають проживати з батьком, про що повідомили у судовому засіданні, проживати з матірю відмовляються. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд уважає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей з матірю та відібрання дітей від батька, суттєво змінились обставини. Так, зокрема згідно акту старшого державного виконавця Деснянського відділі ДВС м. Чернігова [PERSON] від 04.11.2016, складеного за участі позивача та відповідача, при примусовому виконанні виконавчого листа №524/8673/15-ц встановлено, що за місцем проживання дітей за адресою: [ADDRESS], на даний час рішення виконати неможливо у звязку з тим, що діти [PERSON] та [PERSON] піти до матері відмовились, мати примусово (насильно) забрати дітей відмовилась. Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2,3 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. За загальним правилом аліменти на дитину, є власністю того з батьків, на імя якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням (частина перша статті 179 Сімейного кодексу України). Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Враховуючи, що діти проживають з батьком, мати їх не забезпечує, матеріальної допомоги не надає, суд вважає, що стягнення аліментів, що сплачуються позивачем на користь відповідача слід припинити. Відповідно до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, враховуючи, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей суттєво змінились обставини, діти понад два роки фактично проживають з батьком та перебувають на його утриманні, не бажають проживати з матірю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved