Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми статей 373, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 4,7532 та 0,4920 гектарів, розташованих на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області та призначених для товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька позивача [PERSON], які належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія СМ №169654, виданого Краснопільською районною державною адміністрацією 08 червня 2004 року на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 15.12.2003 №366, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010462900766. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого. Спадщину прийняв в установленому законом порядку шляхом звернення до нотаріальної контори і на частину спадкового майна отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, але отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 5,25 / 4,7532 та 0,4920 / га , розташовану на території Славгородської сільської ради Краснопільського району та призначену для товарного сільськогосподарського виробництва не має можливості, оскільки спадкодавцем за життя було втрачено правовстановлюючий документ на неї, а відділ держземагентства відмовив у видачі дублікату державного акту з причини смерті [PERSON]. Треті особи - [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, та [PERSON], який є спадкоємцем за законом, відмовилися від спадщини на користь позивача. В судовому засіданні позивач та представник позивача доводи позовних вимог підтримали. Представник третьої особи відділу держземагенства у Краснопільському районі Сумської області вказав на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас. 38/. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали завірені секретарем виконкому заяви по розгляд справи за їх відсутності, та одночасно висловилися, що не заперечують проти задоволення позовних вимог /ас. 70-71/. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 55 Конституції України закріплено право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Як убачається з матеріалів справи та підтверджується копією спадкової справи № 112/13 від 30 грудня 2013 року, заведеної державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори, [INFO] помер [PERSON], місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 20 від 19 листопада 2012 року /копія ас. 47/. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 03 вересня 2009 року виконкомом Слвагородської сільської ради Краснопільського району, і зареєстровано в реєстрі за № 58, за яким усе своє майно заповідав [PERSON], сестрі позивача /копія ас. 23/, проте [PERSON] відмовилася від спадщини на користь позивача, звернувшись із відповідною заявою до Краснопільської районної державної нотаріальної контори в межах шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] З заявою про відмову від спадщини на користь позивача звернувся і спадкоємець першої черги за законом [PERSON] /копії 43 - 44/. За інформацією завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори № 764 від 27 травня 2014 року після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 112/13 від 30 грудня 2013 року, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори / ас. 39-41, копія спадкової справи ас. 42-69/. 30 грудня 2013 року [PERSON] отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , зареєстрованих в реєстрі за №№ 2452 та 2454 на спадщину, яка складається з земельних ділянок площею 2,3769 та 0,3245 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованих на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, належних померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЕ № 387417 від 19.10.2007 /копії 9 - 10/. Право власності земельної ділянки площею 5,25 /4.7532 та 0.4920 / га цільового призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області виникло у спадкодавця [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ №169654, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації № 366 від 15.12.2003 р. та зареєстрованого 08 червня 2004 р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010462900766, однак даний правовстановлюючий документ за життя ним був втрачений, про що зроблено оголошення у Краснопільській районній газеті Сумської області «Перемога» № 88 від 02.11.2013 року, і видати його дублікат не представляється можливим / копії ас.11, 21-22; ас. 14/. Постановою державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 13 листопада 2013 року спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 5,25 га розташовану на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 12/. Згідно витягу з технічної документації по грошовій оцінці земель № 702 від 12.05.2014 р., виданого відділом Держземагенства у Краснопільському району Сумської області, власником (землекористувачем) земельної ділянки площею 5,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Славгород Краснопільського району нормативною грошовою оцінкою 105435 грн., значиться [PERSON] /ас. 13/. Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельні ділянки площею 4,7532 гектарів кадастровий номер 5922386400:05:001:0058, та 0,4920 гектарів кадастровий номер 5922386400:04:002:0163, розташованих на території Славгородської сільської ради та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 червня 2004 р. серія СМ № 169654 /копії ас.15-20/. Правовідносини, що склалися між сторонами, виникли із спадкових правовідносин і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності на земельну ділянку та стаття 16 ЦК України, яка визначає визнання права як способу захисту цивільних прав та інтересів. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 25 ЦК України органи виконавчої влади не мають права оформляти право власності, тому що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] отримавши за життя правовстановлюючий документ на право приватної власності на землю помер вказаний документ вважається втраченим, який повторно не можливо видати у зв`язку зі смертю власника, проте таке право, яке належало йому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, який є спадкоємцем померлого. Враховуючи, що згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, позивач як спадкоємець першої черги за законом має право на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом, оскільки право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України. Оскільки позивач успадкував право на земельні ділянки, належні спадкодавцю, та у встановленому порядку не може одержати державний акт на право власності, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло. Таким чином, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved