Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У травні 2018 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про застосування наслідків недійсності договору фінансового лізингу, в якому просило застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме, стягнути з відповідача на користь позивача різницю вартості повернутого позивачу об`єкту лізингу авто «Сеат Ібіца», 1.4 МРІ, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , 2013 року випуску, д.н.з [NUMBER] у порівнянні з визначеною його вартістю на момент укладення договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27.08.2013 року в сумі 267 262,60 грн., який судом визнано нікчемним. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4008,94 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] укладено договір про фінансовий лізинг № 00008400 та додатки до нього. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало відповідачу у користування об`єкт лізингу, вартість якого становить 144 024,90 грн., що еквівалентно 17 700,00 дол. США, а саме: транспортний засіб «Сеат Ібіца» 1.4 МРІ, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , 2013 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно графіку покриття витрат та виплатити лізингові платежі. Оскільки відповідач перестав виконувати свої грошові зобов`язання по договору, ТОВ «Порше Лізинг Україна» 15.02.2016 року направило відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Також, ТОВ «Порше Лізинг Україна» у зв`язку із наявною за відповідачем заборгованістю звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та збитків відповідно до договору. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/13708/17 від 23.04.2018 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27.08.2013 року відмовлено у зв`язку із визнанням вказаного договору нікчемним. 24 січня 2017 року державним виконавцем Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Головащенком А.М. при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 12 виданого 13.01.2017 року приватним нотаріусом КМНО Доценко І.П. був складений акт опису і арешту майна автомобіля марки «Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER] та передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Порше Лізинг Україна». Таким чином ТОВ «Порше Лізинг Україна» фактично було повернуто передане ним за договором майно. Згідно звіту № 127 про оцінку транспортного засобу від 13.03.2017 року ринкова вартість автомобіля «Сеат Ібіца» 1.4 МРІ, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , 2013 року випуску, д.н.з [NUMBER] на дату оцінки складає 200 936,34 грн., що еквівалентно 7 494,78 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 13.03.2017 року. Згідно укладеного договору вартість об`єкту лізингу становить 144 024,90 грн., що еквівалентно 17 700,00 дол. США. Позивач вказує, що вартість повернутого об`єкту лізингу в порівнянні з визначеною його вартістю на момент укладення договору зменшилася на 10 205,22 дол. США, що еквівалентно станом на 18.05.2018 року 267 262,60 грн., а тому вказану суму необхідно стягнути з відповідача, як наслідок застосування нікчемного правочину. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 87-87 зв.). 06 грудня 2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства (а.с. 108-110). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 229-230). 22.12.2018 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій він підтвердив доводи, на які посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, виходячи із доводів, якими обгрунтовується позовні вимоги. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні, виходячи із доводів, викладених у відзиві. Відповідач підтвердив, що з 2017 року транспортний засіб Сеат Ібіца» д.н.з. [NUMBER] було передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Порше Лізинг Україна». Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг № 00008400. Відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало [PERSON] у користування об`єкт лізингу, вартість якого становить 17 700,00 дол. США, що еквівалентно 144 024,90 грн. а саме, транспортний засіб «Сеат Ібіца» 1.4 МРІ, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , 2013 року випуску. А відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до умов договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину договору (а.с. 18-19, 20-23). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 208 року у цивільній справі № 755/13708/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг встановлено, що Договір фінансового лізингу № 00008400 від 27.08.2013 року був укладений сторонами в простій письмовій формі, та в супереч вимог статті 799 ЦК України, не був нотаріально посвідченим, що згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України тягне за собою його нікчемність, яка встановлена законом. (а.с. 10-15). Означене рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Посилаючись на нікчемність договору про фінансовий лізинг, позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину передбачені ст. 216 ЦК України та стягнути з [PERSON] 267 262,60 грн. різницю вартості повернутого позивачу об`єкту лізингу - автомобіля «Сеат Ібіца», д.н.з [NUMBER] в порівнянні з визначеною його вартістю на момент укладення договору про фінансовий лізинг. При цьому позивач не враховує кошти, що були сплачені відповідачем позивачу - ТОВ «Порше Лізинг Україна» за вказаним договором про фінансовий лізинг та не може повідомити суду чи перебуває автомобіль «Сеат Ібіца», д.н.з [NUMBER] у ТОВ «Порше Лізинг Україна». Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з наступного. Як убачається із матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 208 року у цивільній справі № 755/13708/17 встановлено, що 13.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12, про повернення одержувачем - [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу - автомобіль марки «SEAT», модель - IBIZA 1.4 І, тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску 2013, колір - сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] , вартістю 230 371,23 грн., що був переданий в користування на підставі Договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27.08.2013 року, та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі в період з 16.12.2015 року по 15.02.2016 року, заборгованість станом на 15.02.2016 року в розмірі 21 974,57 грн. 19.01.2017 року постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва відкрито виконавче провадження № 53250656 щодо примусового виконання виконавчого напису № 12, виданого 13.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. 20.01.2017р. постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва оголошено в розшук автомобіль марки «SEAT», модель - IBIZA 1.4 І, тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] . 24.01.2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва складено Акт, згідно якого, при примусовому виконанні виконавчого напису № 12, виданого 13.01.2017 року приватним нотаріусом КМНО Доценко І.П., автомобіль марки «SEAT», модель - IBIZA 1.4 І, тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] , вартістю 230 371,23 грн. переданий боржником представнику стягувача ТОВ «Порше Лізинг Україна» за дорученням - [PERSON] . Виконавчий документ виконаний фактично в повному обсязі. Ключі від автомобіля та технічний паспорт боржником повернуто.(а.с.11-13). 24 січня 2017 року державним виконавцем Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Головащенком А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53250656 з примусового виконання виконавчого напису № 12 виданого 13.01.2017 року приватним нотаріусом КМНО Доценко І.П. про повернення [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу - автомобіля марки «SEAT IBIZA», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 66). Також у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, державним виконавцем було складено відповідний акт державного виконавця від 24.01.2017 року, зі змісту якого убачається, що автомобіль «SEAT IBIZA», д.н.з. [NUMBER] передано представнику стягувача, а виконавчий документ виконано в повному обсязі (а.с. 57). 17.08.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто справу № 755/2240/17 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та вилучення транспортного засобу, який є предметом лізингу, та постановлено рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.01.2017 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Доценко І.П., зареєстрований в реєстрі за № 12, про повернення об`єкту лізингу, вилучено його та передано [PERSON] . Рішення набрало законної сили 19.12.2017 року В процесі розгляду справи № 755/2240/17 судом було встановлено, що у [PERSON] відсутня поточна заборгованість по лізинговим платежам за період, за який ТОВ «Порше лізинг Україна» виставлено заборгованість, яка відображена у виконавчому написі нотаріуса. Згідно статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Отже договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 5 ЦК України. Статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду, судом встановлено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» одержало об`єкт лізингу автомобіль SEAT, модель - IBIZA 1.4 І, тип - Універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] , доказів на спростування даної обставини позивачем не надано. Тобто, відповідач повернув позивачу в натурі автомобіль, що він одержав на виконання нікчемного правочину - Договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27.08.2013 року. Крім того, рішенням суду у цивільній справі № 755/2240/17 було встановлено, що [PERSON] не має поточної заборгованості по лізинговим платежам за період, за який ТОВ «Порше Лізинг Україна» виставлено заборгованість, яка відображена у виконавчому написі нотаріуса. Оскільки позивач отримав від відповідача автомобіль, а також і грошові кошти сплачені відповідачем за даний об`єкт лізингу, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав у розумінні положень ст. 216 ЦК України про відшкодування позивачеві різниці у вартості автомобіля. З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed