Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У травні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2013 року у сумі 15283,26 грн. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2013 р. відповідач отримала кредит в сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконала, у звязку із чим утворилася заборгованість: за кредитом 1081,17 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 9998,13 грн.; аборгованість за пенею та комісією 3000 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 703,96 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення його про день і час розгляду справи, шляхом надсилання за його зареєстрованим місцем проживання ухвали про відкриття провадження, копій документів повісток про виклик до суду. При цьому, відповідач не подала заяву про відкладення розгляду справи, не повідомила причини неявки, в звязку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається із анкети-заяви відповідачки від 01.04.2013 року, вона ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Своїм підписом вона погодилася, з тим, що підписана нею заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 30.04.2016 року заборгованість відповідача за цим договором становить 15283,26 грн., яка складається з наступного: 1081,17 грн. заборгованість за кредитом; 9998,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 703,96 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг (далі Умови та Правила) клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку , і дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Як регламентовано п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6. Умов і Правил сторони обумовили, що позичальник зобовязується у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Водночас власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню виникненню овердрафту (п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг). Положенням п.2.1.1.7.6 зазначених Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Також п.1.1.7.12 Умов та Правил закріплено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на той самий строк. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановлені банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Пунктом 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає, що розмір неустойки слід зменшити та встановити такий у розмірі 1100 грн., що буде співрозмірним сумі заборгованості по тілу кредиту. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: partial