Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У травні 2013 р. Банк пред'явив позов, уточнивши його (а.с.77), просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 07 червня 2011 р. в сумі 102140,11 грн., посилаючись на прострочення відповідачкою узятих на себе зобов'язань за договором. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, надалі надала заяву про підтримку позову та письмові пояснення. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надалі в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 07 червня 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір за №СМ-SME407/002/2011, за умовами якого [PERSON] отримувала кредит у 99037 грн. зі сплатою плаваючих процентів річних в розмірі суми фіксованого відсотку (5,24% річних) + процентної ставки, яка є тотожна ставці по строковим депозитам фізичних осіб в такій самі валюті, що розміщені на строк 366 днів зі сплатою процентів після закінчення строку дії договору (так звана FIDR), які підлягали корегуванню після спливу 12 місяців починаючи з дати укладання договору (п.п.2,3, п. 1.4.1.1.1. - а.с.6,8). Остаточне поверненні визначено 07 червня 2021 р. (п. 2 - а.с.6) Кредит з процентами сплачується рівними частинами строком дії кредитного договору з нарахуванням процентів на залишок заборгованості (п.4). Графік платежів із зазначеною в ньому періодичністю та розміром сплати платежів на користь Банку є невід'ємною частиною договору (п.5). Забезпечення виконань позичальника за договором забезпечуються переданням квартири [ADDRESS] в іпотеку банку (п.5 - а.с.7). Пунктом. 1.9.1. кредитного договору передбачено що у разі невиконання боржником боргових зобов'язань понад 30 календарних днів, Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про дострокове виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та отримав вимогу Банку. Пунктом 4.1.1 кредитного договору встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначений цим договором строк, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно копії кредитної заяву [PERSON] про перерахування суми кредитних коштів у сумі 99037 грн. на її поточний рахунок 26209701497652 (п.2 кредитного договору), її виконано 07 червня 2011 р. (а.с.14). 18 травня 2013 р. Банком на ім'я відповідачки була оформлена вимога та направлена на відоме йому місце її проживання про повернення тіла кредиту 85832,04 грн., 9684,14 грн. несплачених процентів за користування позикою, штрафних санкцій 6623,93 грн. (а.с.16,17). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.78), виписки з поточного рахунку відповідачки [NUMBER] (а.с.118-126) вбачається, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 85832,04 грн., за процентами за період з 07 жовтня 2012 р. по 21 квітня 2013 р. становить 9684,14 грн., а за штрафними санкціями (пенею) становить 6623,93 грн. При цьому розмір плаваючої процентної ставки у 21,24% річних є сумою фіксованого відсотку 5,24% річних і процентної ставки у 16% річних в гривні для фізичних осіб за депозитними продуктами Банку, що вступають в силу з 28 березня 2012 р. (а.с.148). Сума пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань обрахована за кожен день прострочки за період з 08 липня 2012 р. по 20 січня 2013 р., надалі з 21 січня 2013 р. по 21 квітня 2013 р. пеня обраховувалася в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 15% річних згідно рішення правління Банку від 29 грудня 2012 р. за №403 (а.с.89, 89) Детальний рух коштів з розподілу платежів внесених відповідачкою на погашення кредиту зазначений у письмових поясненнях представника банку від 15 липня 2014 р., які не спростовані відповідачкою. Згідно пояснень різниця між погашеними коштами тіла кредиту, у т.ч. внесених після пред'явлення позову у липні і вересні 2013 р. та сумою кредиту, становить 14855,58 грн. Отже залишок за тілом кредиту становить 84181,42 грн.(99037 грн. - 14855,58 грн.) Сума процентів у 9684,14 грн. розрахована виходячи за найменшої за період з 07 жовтня 2012 р. по 21 квітня 2013 р. суми заборгованості за тілом кредиту, тобто із 85832,04 грн. (а.с.78) Пеня обрахована арифметично правильно, зменшення Банком в односторонньому порядку річного проценту договірної пені, не порушило прав відповідачки, тому суд виходить з правомірності таких дій позивача. Тому позов слід задовольнити частково на суму 84181,42 грн. тіла кредиту, 9684,14 процентів, пені 6623,93 грн. Посилання представника відповідача про нібито можливість подвійного стягнення суми боргу з відповідачки за даним кредитним договором через наявність звернення стягнення на предмет іпотеки за даним договором неспроможні. Дійсно, 17 жовтня 2013 р. оформлено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на квартиру, що належить відповідачці [ADDRESS] на погашення заборгованості в сумі 100366,70 грн. (85832,04 грн. тіло кредиту, 9684,14 грн. проценти, 4850,52 пеня з 07 липня по 22 квітня 2013 р.) за кредитним договором від 07 червня 2011 р. за №СМ-SME407/002/2011 (а.с.97). Втім, відповідно до письмових пояснень представника позивача від 23 липня 2014 р. цього виконавчого напису фактично не виконано. Крім того, заборона одночасного стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки якщо іпотекодавцем та позичальником є одна й та сама особа, розповсюджується на розгляд таких вимог лише в одній судовій справі. (п. 42 постанови ПВССУ від 30 березня 2012 № 5). Пропорційно частині задоволених позовних вимог на загальну суму 100489,49 грн. (98,38%) на користь Банку з відповідачки слід стягнути судовий збір 1010,47 грн.

Outcome: partial