Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У червні 2015 року ТОВ «Кредекс фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, мотивуючи тим, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] 06 та 12 січня 2012 року було укладено два кредитні договори: № 1204/2199ES5DIP на суму 2259,1 грн. на строк до 06 січня 2013 року та № 1212/2199SFPR7 на суму 7919,49 грн. на строк до 12 січня 2014 року. 08 травня 2015 року між ТОВ «Кредекс фінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1/15-ФКю, згідно якого позивач набув право вимоги від відповідача коштів за кредитними договорами від 06 січня та 12 січня 2012 року № 1204/2199ES5DIP та № 1212/2199SFPR7, право на одержання яких належало первинному кредитору ПАТ «Платинум Банк», який уклав з ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» договір факторингу № 20120726-Г від 26 липня 2012 року та договір факторингу № 20120926-Г від 26 вересня 2012 року, а останній, в свою чергу, 08 жовтня 2012 року уклав договір факторингу № 2 з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач скористалася кредитними коштами, однак, обов'язки, покладені на неї згідно умов договорів, порушила, заборгувавши станом на 01 липня 2015 року за кредитним договором № 1204/2199ES5DIP 1588,8 грн., з них: 1310,1 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 56 грн. - заборгованість за відсотками, 222,7 грн. - заборгованість за пенею, а також за кредитним договором № 1212/2199SFPR7 7454,2 грн., з них: 6709,5 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 238 грн. - заборгованість за відсотками, 506,7 грн. - заборгованість за пенею. Відповідач добровільно не сплачує заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за вищевказаними кредитними договорами та судові витрати по справі. Представник позивача Яворський Р. І. у судове засідання не з'явився, у поданому до суду письмовому клопотанні просив розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 січня та 12 січня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено два кредитні договори: : № 1204/2199ES5DIP про надання останній кредиту в сумі 2259,1 грн. та № 1212/2199SFPR7 про надання кредиту в розмірі 7919,49 грн. У подальшому, первинним кредитором ПАТ «Платинум Банк» було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договорами. Так, 08 травня 2015 року між ТОВ «Кредекс фінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1/15-ФКю, згідно якого позивач набув право вимоги від відповідача коштів за кредитними договорами від 06 січня та 12 січня 2012 року № 1204/2199ES5DIP та № 1212/2199SFPR7, право на одержання яких належало первинному кредитору ПАТ «Платинум Банк». У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за зазначеними кредитними договорами на підставі договору факторингу від 08 жовтня 2012 року № 2, що був укладений з ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». При цьому, ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 1204/2199ES5DIP на підставі договору факторингу від 26 липня 2012 року № 20120726-Г та за кредитним договором № 1212/2199SFPR7 на підставі договору факторингу від 26 вересня 2012 року № 20120926-Г, що були укладені з ПАТ «Платинум банк», який являється первинним кредитором. Станом на 01 липня 2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором № 1204/2199ES5DIP 1588,8 грн., з них: 1310,1 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 56 грн. - заборгованість за відсотками, 222,7 грн. - заборгованість за пенею, а також за кредитним договором № 1212/2199SFPR7 7454,2 грн., з них: 6709,5 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 238 грн. - заборгованість за відсотками, 506,7 грн. - заборгованість за пенею. Зазначене підтверджується кредитними договорами від 06 січня та 12 січня 2012 року № 1204/2199ES5DIP та № 1212/2199SFPR7, заявами-анкетами позичальника, витягами з Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, договором факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року та іншими матеріалами справи. Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Як визначено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 610-611, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved