Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У травні 2012р. до Шевченківського районного суду м.Києва звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») страхове відшкодування в розмірі 185.000,00 грн. та судовий збір 1850,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 16.05.2011р. уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія АМ №018143, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 16.06.2011р. в застрахованому транспортному засобі виникла пожежа. Вогнем автомобіль було повністю знищено. 17.06.2011р. на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивач подав заяву про страховий випадок №ТГА2011061600024 з передбаченими договором додатками. У зв'язку з тим, що відшкодування відповідач не здійснив, 12.03.2012р. позивач направив повторну заяву про надання інформації щодо розгляду заяви про страховий випадок від 17.06.2011р. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого зобов'язання по договору страхування, а саме, не здійснив виплату страхового відшкодування належного позивачеві, як страхувальнику, внаслідок настання страхового випадку, це зумовило звернення до суду з позовом. Відповідач у письмовому запереченні позов не визнає, просить у задоволенні позову відмовити мотивуючи тим, що за умовами укладеного між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] договору страхування одним із перелічених в цьому договорі страхових випадків є пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу та/або його додаткового обладнання внаслідок раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух), а також самозаймання внаслідок помилок товаровиробника транспортного засобу. Водночас, оскільки позивач (страхувальник) не надав доказів настання страхового випадку та розрахунку суми страхового відшкодування, проведеною експертизою також не підтверджено настання саме страхового випадку, тому право на отримання страхового відшкодування не підтверджено. Третя особа ТОВ «Ніссан Мотор Україна» у письмовому поясненні заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів виконання вимог п.п.9.2.8. п.9.2. Договору страхування про виконання обов'язку щодо дотримання належних умов експлуатації, зберігання і обслуговування застрахованого майна; не надав розрахунку та доказів на його обґрунтування розміру страхового відшкодування в сумі 185.000,00 грн.; не надав доказів самозаймання автомобіля. Справа неодноразово переглядалась судовими інстанціями. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р. було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового судового розгляду справи в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстав, вказаних у письмовому запереченні на позов. Представники третьої особи ТОВ «Ніссан Мотор Україна» в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, так як позивач не надав суду доказів виконання обов'язку щодо дотримання належних умов експлуатації, зберігання і обслуговування застрахованого майна, не надав розрахунку та доказів на його обґрунтування розміру страхового відшкодування в сумі 185.000,00 грн., не надав доказів самозаймання автомобіля. Представник третьої особи ТОВ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Судом встановлено, що 16.05.2011р. між сторонами укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія АМ №018143, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 16.06.2011р. в застрахованому транспортному засобі виникла пожежа. Вогнем автомобіль було повністю знищено. 17.06.2011р. на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивач подав заяву про страховий випадок №ТГА2011061600024 з передбаченими договором додатками. 27.12.2011р. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направило лист [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» про те, що передбачених законом та договором підстав для виплати страхового відшкодування немає. 12.03.2012р. позивач направив повторну заяву про надання інформації щодо розгляду заяви про страховий випадок від 17.06.2011р.. Достовірність наведених вище обставин підтверджується поясненнями представників сторін, наданими у справу сторонами та їх представниками копіями договору страхування, акту про пожежу, технічного висновку щодо ймовірної причини виникнення пожежі, висновку комплексного пожежно-технічного, авто-технічного та електротехнічного дослідження, листів та заяв. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з вимогами ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.525 ЦК України). Суд касаційної інстанції направляючи справу на новий розгляд вказав на те, що суди при первісному розгляді справи не врахували, що підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування передбачені ст.991 ЦК України та розділом XIII договору судом не встановлено, позивач не наділений а ні правом, а ні обов'язком з'ясовувати причини страхового випадку, при цьому, неможливість встановити причини пожежі страховиком не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення судом касаційної інстанції є обов'язковими для суду при новому розгляду справи. В ході нового розгляду справи суду не представлено інших, ніж були надані під час первісного вирішення справи, підтверджень правомірності відмови страхової компанії у виплаті страхувальнику страхового відшкодування. В той же час, позивач в позові ставить питання про стягнення з відповідача на його користь, згідно з пунктом 6 договору страхування, страхового відшкодування в сумі 185.000,00 грн. Однак, підпунктами договору страхування 7.7.1., 10.6.2., 10.6.5. передбачено необхідність урахування при визначенні розміру страхового відшкодування ринкової вартості автомобіля на час настання страхового випадку, віднімання франшизи. На пропозицію суду надати розрахунок розміру страхового відшкодування з урахуванням ринкової вартості автомобіля, франшизи, доказів ринкової вартості автомобіля на час настання страхового випадку, сторони та треті особі такого розрахунку та доказів не надали. При чому, представник позивача вказував на те, що договором страхування не передбачено обов'язку саме страхувальника здійснювати розрахунок страхової виплати. Представник відповідача зазначав, що оскільки випадок, що стався з автомобілем позивача, страховою компанією не визнається, як страховий, то в розрахунку потреби не виникало. Між тим, відповідно до приписів ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь 185.000,00 грн. страхового відшкодування не є доведеними, оскільки не підтверджені відповідним розрахунком, здійсненим на підставі умов укладеного договору страхування, тому задоволенню не підлягають. З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України із-за відмови у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача і судові витрати.

Outcome: dismissed