Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому посилаючись на норми статей 180, 183 Сімейного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітню доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі у 2010 році уклали шлюб, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON], у теперішній час проживає з матір'ю, позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, проживає окремо, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання доньки не надає. Позивач в судове засідання не прибула, від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності /ас. 26/. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлений належним чином відповідно до статей 76-77 ЦПК України /ас. 23-24, 30-31/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який 24 квітня 2010 року зареєстрований виконавчим комітетом Малорибицької сільської ради Краснопільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 01. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], і батьком дитини записаний відповідач [PERSON] / копії ас. 3, 7/. Зі змісту довідки з місця проживання позивача № 103 від 22 травня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Малорибицької сільської ради Краснопільського району Сумської області, дитина сторін [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні /ас. 8/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 1032 гривень. На думку суду, позивачем надані належні докази на підтвердження своєї позиції по справі. Отже, оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний батьком малолітньої доньки, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця. При цьому, останнім не надано суду доказів щодо його стану здоров'я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 26 травня 2014 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача 243 грн. 60 коп. в доход Державного бюджету України.

Outcome: approved