Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особи: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора та Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно та визнання недійсним договору дарування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті, двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу до майна [PERSON] за № 476/2013. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем після його смерті є його син [PERSON] - позивач по справі. На момент відкриття спадщини [PERSON] належало: на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом державного майна Мінського району м. Києва від 11.05.1994 року, згідно розпорядження (наказу) № 9138 від 11.05.1994 року та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 27.05.1994 року за №1002, належало право на ? частину квартири [ADDRESS]; на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Хотянівською сільською радою Вишгородського району Київської області згідно рішення виконавчого комітету Хотянівської сільської ради 29.12.1997 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], земельну ділянку розміром 0,058 га, розташовану на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS]; на праві приватної власності, на підставі рішення виконавчого комітету Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 28 від 28.05.2009 року зареєстрованого в КП Київської обласної ради «Вишгородське БТІ» 19.06.2009 року в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 486 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № [NUMBER], садовий будиночок з надвірними будівлями розташований на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS]. Однак, 31.07.2014 року [PERSON] було видано постанову Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 2667/02-31, якою було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом щодо земельної ділянки розміром 0,058 га розташовану на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS] і садовий будиночок з надвірними будівлями розташований на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS] та лист від 03.07.2014 року за вих. № 2375/02-14/476-2013, яким відмовлено позивачу на право спадкування за законом на ? частини [ADDRESS], оскільки відповідачем [PERSON] 08.04.2014 року в реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано право власності на ? частину вказаної квартири, яка до 08.04.2014 року належала спадкодавцю. Вважає, що момент його вступу є 02.03.2014 року, а тому вчинення державної реєстрації [PERSON] 08.04.2014 року на майно спадкодавця не має правового наслідку у формі відмови в видачі свідоцтва на право власності на майно за спадкоємцем. Також, державним нотаріусом було зазначено, що вказана земельна ділянка разом з садовим будинком з надвірними будівлями вибули із права власності спадкодавця на підставі договорів дарування від 23.05.2009 року за № 3157 та № 3164 укладених між спадкодавцем та [PERSON], які були посвідчені приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON], а в подальшому від [PERSON] на підставі договорів купівлі - продажу від 20.12.2013 року укладених між [PERSON] та [PERSON], які були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстрованих за кадастровим номером № 1829 та № 183, які були передані [PERSON] Крім того, позивач також вказав, що спадкодавець в момент вчинення правочину, а саме: договору дарування № 3157 укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23.06.2009 року не усвідомлював наслідків своїх дій та не міг керувати ними, оскільки померлий страждав хронічними захворюваннями головного мозку з 2006 року. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право власності на ? частину [ADDRESS], земельну ділянку розміром 0,058 га розташовану на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS], садовий будиночок з надвірними будівлями розташований на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області в межах садового товариства [ADDRESS] та визнати недійсним договір дарування № 3157 укладений між [PERSON] та [PERSON] 23.06.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] та позивач уточнену позовну заяву повністю підтримали та просили суд її задовольнити, надали пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги повністю не визнали, надали заперечення на уточнену позовну заяву та пояснення аналогічні тим, що містяться в їх запереченні, просили суд відмовити у задоволенні уточненої позовної заяви у повному обсязі. Представник третьої Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, розгляд справи залишили на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представників, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 14349 (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] видно, що померлий [PERSON] є його батьком (а.с. 17, 118). 23.09.2013 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 476/2013 після смерті [PERSON] (а.с. 11). 31.07.2014 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: державним нотаріусом були вивчені документи, подані [PERSON] та заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого [INFO] року [PERSON] При встановлені кола спадкоємців згідно Довідки за Формою № 3 виданої КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва ЖЕК № 0504 від 21.09.2013 року № 300 було встановлено, що спадкоємицею, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини є дружина померлого - [PERSON] 20.06.2014 року за вих. № 2262/02-14/476-2013 державним нотаріусом був направлений лист до [PERSON] про необхідність звернутися до нотаріальної контори з оригіналами документів необхідних для оформлення спадщини (а.с. 122-123). 01.07.2014 року [PERSON] особисто з'явилась до нотаріальної контори з заявою вх. № 801/02-14/476-2013 та документами на квартиру [ADDRESS], а саме: свідоцтво про право власності на житло від 11.05.1994 року та Договором дарування від 15.04.2008 року, з яких державним нотаріусом було встановлено, що зазначена квартира на час відкриття спадщини померлому [PERSON] не належала. Також, з інформаційної довідки Управління Держземаганства у Вишгородському районі Київської області земельна ділянка, що знаходиться в СТ «Лелека» на території Хотянівської сільської ради, Вишгородського району Київської області була відчужена згідно договору дарування земельної ділянки від 23.06.2009 року. Отже, у зв'язку з наведеними обставинами та нормами законодавства України, державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідній частці на квартиру [ADDRESS], та на земельну ділянку що знаходиться в СТ «Лелека» на території Хотянівської сільської ради, Вишгородського району Київської області, оскільки вони не входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] і не можуть вважатися частиною спадкового майна, оскільки на момент відкриття спадщини померлому не належали (а.с.14-15, 128-129). 03.07.2014 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори було направлено на адресу [PERSON] повідомлення про те, що квартиру [ADDRESS] не входить доскладу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] і не може вважатись частиною спадкового майна (а.с. 16). Відповідно до відповіді КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 895 від 03.10.2016 року видно, що за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року право власності зареєстровано за [PERSON] згідно договору дарування № 3157 від 23.06.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 105). Відповідно до договору дарування від 23.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 3158, видно, що померлий [PERSON] передав у власність [PERSON] безоплатно садовий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 106). З витягу КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» видно, що за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року право власності зареєстровано за [PERSON] згідно договору дарування № 3157 від 23.06.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 107). Відповідно до відповіді Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 05.10.2016 року № 1006-1010-0.4-3878/2-16, видно, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру державна реєстрація речового права на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,058 га, що знаходиться на територіїх Хотянівської сільської ради, садове товариство [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] відбулася 20.12.2013 року на ім'я [PERSON] (а.с. 109). З спадкової справи № 476-2013 до майна померлого [INFO] року [PERSON], заведеної Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою, видно, що 23.09.2013 року до державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого батька (а.с. 113). Відповідно до довідки № 300 від 21.069.2013 року виданої КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва ЖЕК № 0504 видно, що померлий [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] по день смерті (а.с. 114 зворотна сторона). Відповідно до довідки № 300 від 21.069.2013 року виданої КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва ЖЕК № 0504 видно, що дійсно [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом з померлим [PERSON] по день його смерті (а.с. 115). Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 03.10.2013 року за № 32800 згідно даними бюро [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] та [PERSON] (частки не визначені) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 11.05.1994 року (а.с. 121 зворотна сторона). Відповідно до інформаційного повідомлення Управління Держземаганства у Вишгородському районі Київської області земельна ділянка, що знаходиться в СТ «Лелека» на території Хотянівської сільської ради, Вишгородського району Київської області була відчужена [PERSON] в 2009 році згідно договору дарування земельної ділянки від 23.06.2009 року (а.с. 122). 01.07.2014 року [PERSON] надала заяву до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори вх. № 801/02-14/476-2013 про те, що майно, яке раніше належало померлому [PERSON], на час написання нею заяву належить їй на праві власності, оскільки було подаровано їй померлим за час його життя (а.с. 123 зворотна сторона). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого [INFO] року у с. Гореничи Києво - Святошинського району Київської області видно, що [INFO] року померлий [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], та після укладення шлюбу їм присвоєно прізвище [PERSON], тобто відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 124). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1994 року виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] та [PERSON] (частки не визначені) в рівних долях (а.с. 125-126). Відповідно до договору дарування ? частини квартири від 15.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. зареєстрованого в реєстрі за № 3665, видно, що померлий [PERSON] подарував та передав у власність [PERSON] безоплатно належну йому ? частину [ADDRESS] (а.с. 126-127). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.04.2014 року видно, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], а саме: ? частка вказаної квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1994 року виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва та ? частка на підставі договору дарування ? частини квартири від 15.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. зареєстрованого в реєстрі за № 3665 (а.с. 127-128). 31.07.2014 року [PERSON] знову звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] у відповідній часці, а саме: ? частки квартири [ADDRESS] та земельної ділянки в СТ «Лелека» на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 129 зворотна сторона). 31.07.2014 року державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідній частці на квартиру [ADDRESS], та на земельну ділянку що знаходиться в СТ «Лелека» на території Хотянівської сільської ради, Вишгородського району Київської області, оскільки вони не входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] і не можуть вважатися частиною спадкового майна, оскільки на момент відкриття спадщини померлому не належали (а.с.14-15, 130). Крім того, з копії спадкової справи також видно, що 14.11.2014 року Оболонський районний суд м. Києва витребував у Двадцять першої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], оскільки в провадженні суду перебувала цивільна справа № 2/456/4454/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 121-122). Відповідно до повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 29.09.2016 року № 12653 (И-2016) видно, що згідно з даними Бюро [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] та [PERSON] (частки не визначені) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 11.05.1994 року (а.с. 146-147,167-168). Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 20.10.2016 року видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,058 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу садового будинку серія та номер 1829, виданий 20.12.2013 року приватним нотаріусом Київського місьткого нотаріального округу м. Києва Сазовновою О.М., а власником садового будинку, загальною площею 43,9 кв.м., який розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Хотянівка, садівницьке товариство [ADDRESS] є [PERSON], на підставі договору дарування №3157 від 23.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 161-162). Згідно консультативного висновку щодо дослідження медичної інформації, яка міститься у медичній документації стосовно [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] року, встановлено, що з 2006 року по 2013 рік померлий страждав хронічними дегенеративними захворюваннями головного мозку у вигляді дисциркулярної енцефалопатії, що супроводжувалась когнітивними та емоційно - афектними порушеннями, можу кодуватись у рубриці F MKX-10 «Розлади психіки та поведінки». Зазначене захворювання має вплив на когнітивні функції, а саме: увагу, пам'ять та інтелект та емоційний стан (а.с. 173-213). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, дійсно, за життя померлий [PERSON] подарував своїй дружині [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений 15.04.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. за реєстровим № 3665. Відповідно до п. 10 вказаного договору дарування дарувальник передав обдарованій технічний паспорт на квартиру, що відчужується за цим договором, та ключі від неї при підписанні цього договору і з цього моменту до обдарованої переходить право власності на отриману в дар ? частку квартири. Договір є чинним, не розірваний та не скасований та не визнаний недійсним (т. 2 а.с. 10-11). Також, з матеріалів справи видно, що померлий [PERSON] 23.06.2009 року подарував своїй дружині [PERSON] земельну ділянку та садовий будиночок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на території [ADDRESS]. Вказані договори дарування посвідчені 23.06.2009 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим номером 3157 та 3160. Договори не розірвані, не скасовані та не визнані недійсними (т. 2 а.с. 12-13). Отже, право власності [PERSON] на вказане вище майно набуто правомірно та на законних підставах. Також, з матеріалів справи вбачається, що пізніше 20.12.2013 року [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку та садовий будиночок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на території [ADDRESS], що підтверджується договорами купівлі - продажу, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1829 та 1831 (т. 2 а.с. 14-15). Реєстрація права власності на вказане майно проведена за [PERSON] 20.12.2013 року згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 2 а.с. 16-17). Вказані договори є чинними, не скасовані, не розірвані, та не визнані недійсними. Отже, право власності [PERSON] на вказане вище майно набуто правомірно та на законних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно із ч. 1, 3 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Якщо дарунок направлено обдаровуваному без його попередньої згоди, дарунок є прийнятим, якщо обдаровуваний негайно не заявить про відмову від його прийняття. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, як вбачається з матеріалів справи та зібраних у справі доказів, спадкодавець [PERSON] за життя подарував [PERSON] належну йому ? частку квартири [ADDRESS], земельну ділянку та садовий будиночок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на території [ADDRESS], а [PERSON] в свою чергу такі дарунки прийняла, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами дарування, а тому таке майно не можу входити до складу спадщини, що є підставою для відмови у задоволенні уточненого позову у частині визнання права власності за [PERSON] права власності в порядку спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідно до ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Стосовно вимог [PERSON] щодо визнання договору дарування № 3157 укладений між [PERSON] та [PERSON] 23.06.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] недійсним, судом зазначається наступне. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. [PERSON] не надано суду належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що договір дарування було посвідчено [PERSON] в момент, коли він не розумів значення своїх дій, тоді як відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначають, що [PERSON] вчинив правочин відповідно до його вільного волевиявлення, усвідомлюючи значення своїх дій. Консультативний висновок наданий позивачем в якості доказу, не стосується стану особи саме в момент вчинення правочину. Крім цього, такий висновок не містить даних про кваліфікацію спеціаліста, який його склав, стажу його експертної діяльності та інші обов'язкові умови на виконання такого висновку, а тому у суду виникають сумніви в об'єктивності складеного висновку та він не можу бути взятий судом до уваги як належний доказ. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в цій частині уточнених позовних вимог [PERSON] також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed