Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 липня 1999 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб виконкомом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, як вважає позивач через те, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя. В результаті чого, між ними зникли взаємопорозуміння , взаємоповага та спільні життєві інтереси. У зв'язку з чим сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та просить його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких обставин у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач проти такого порядку вирішення спору не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 24 липня 1999 року, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 липня 1999 року виконкомом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 4 (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого виконкомом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 06 вересня 2000 року та [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого виконкомом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 09 червня 2004 року (а.с.5). За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено з матеріалів справи, сторони не підтримують подружніх стосунків та спільного господарства не ведуть. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв'язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. За змістом ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved