Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2017 року була прийнята до свого провадження цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності. В своїх позовних вимогах позивач просить: в рахунок виконання основного зобов»язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 220 318 грн. 17 коп. за Договором про надання кредиту № 2402/0508/02-022 звернути стягнення на предмет іпотеки № б/н від 22.05.2008 року з [PERSON], а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: 14000 [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі продажу квартири, посвідченого 23.03.2005 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації 19.04.2005 року за реєстровим № 1834 та має загальну площу 60,4 кв. м, житлову площу 34,7 кв. м, і складається з трьох кімнат в придатному для житла стані, - шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк»; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на: квартиру під номером 72, яка знаходиться у м. Чернігові по вул. Заньковецької, буд. 28, загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 34,7 кв. м, і складається з трьох кімнат в придатному для житла стані; стягнення судових витрат. Обґрунтовуючи вимоги наступним: 22.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2402/0508/02-022, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 50000 дол. США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 22.05.2008 року по 21.05.2018 рік включно. Додатковими договорами сторони внесли зміни та доповнення до основного кредитного договору, а саме в частині внесення змін до графіку погашення заборгованості та, в подальшому, шляхом внесення змін до п. 3.1.1. договору, сторони, починаючи з 10.11.2009 року, погодили здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів (ануїтетний платіж) у розмірі 699,60 дол. США, у чітко встановлений договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 17.09.2009 року Договором про внесення змін та доповнень № 5 до кредитного договору сторони врегулювали строк користування кредитною лінією до 21.05.2023 року включно та починаючи з 10.10.2010 року, шляхом внесення змін до п. 3.1.1. договору, встановили ануїтетний платіж в розмірі 576,22 дол. США у чітко встановлений договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 30.07.2010 року у сторони додатковою угодою № 7 до кредитного договору врегулювали наступний порядок нарахування розмір процентів за користування кредитом, а саме: 7% річних за користування кредитом за період з 31.07.2010 р. по 09.12.2010 p.; 10% річних за період користування кредитом з 10.12.2010 р. по 09.12.2011 p.; 13,71 % річних за період користування кредитом з 10.12.2011 р. по 21.05.2023 р. та шляхом внесення змін до п. 3.1.1. договору (додаткова угода № 7, 12 до кредитного договору), встановили починаючи з 10.02.2010 року ануїтетний платіж в розмірі 456,30 дол. США у чітко встановлений договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця, а починаючи з 10.01.2011 р. ануїтетний платіж встановлено в розмірі 532,90 дол. США, з 10.01.2012 року - 629,41 дол. США, з 10.07.2012 р. - 507,14 дол. США, з 10.05.2013 p.- 507,14 дол. США, з 10.05.2014 р. - 561,11 дол. США, з 10.05.2015 р. - 649,80 дол. США. Зазначає, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] за договором іпотеки від 22.05.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: 14000, [ADDRESS]. Пояснює, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та AT «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Стверджує, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 31.07.2015 рік за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 1220318,17 грн., з яких: тіло кредиту - 45 322,74 дол. США, що в еквіваленті складає 979504,86 грн.; відсотки - 8914,95 дол. США, що в еквіваленті складає 192667,89 грн.; пеня - 45 749,84 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 185,01 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 2210,57 грн.; з них прострочена заборгованість по кредиту складає: тіло кредиту - 774,91 дол. США, що в еквіваленті складає 16 747,18 грн.; відсотки - 8358,1 дол. США, що в еквіваленті складає 180 633,38 грн. Звертаючись до суду позивач просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 1220318,17 гривень за Договором про надання кредиту № 2402/0508/02-022 звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № б/н від 22.05.2008 року, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: 14000, [ADDRESS]; визнати за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру під номером 72, яка знаходиться у місті Чернігів по вулиці Заньковецької, буд. 28, загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., і складається з трьох кімнат в придатному для житла стані. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення. (а.с. 4-11 Том 3). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи № 751/8371/15-ц Том 1, 2, 3, матеріали цивільної справи № 2-646/11, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 2402/0508/02-02 від 22 травня 2008 року (далі - кредитний договір) [PERSON] отримав від ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» кредит у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 травня 2018 року (а.с. 7-15, т. 1). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір від 22 травня 2008 року (далі - іпотечний договір), за умовами якого іпотекодавець ([PERSON]В.) передав в іпотеку нерухоме майно, належне йому на праві власності: квартиру №72, яка знаходиться у м. Чернігові по вул.. М. Заньковецької, 28 (а.с. 52-55, т. 1). 22 квітня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 22 травня 2008 року за реєстровим № 4948 (а.с. 58-59, т. 1). Згідно звіту про оцінку майна від 28 вересня 2015 року ринкова вартість квартири №72, яка знаходиться у м. Чернігові по вул.. М. Заньковецької, 28, станом на день проведення оцінки складає 341641 грн. (а.с.139-185, т.1). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, в тому числі і за зобов'язаннями відповідача (а.с.128-137,191-192, т.1). Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.80-84, т.1). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Станом на 31 липня 2015 року у позичальника [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 1231928 грн. 03 коп. ( з яких, з метою уникнення подвійного стягнення з боржника, 49408,94 дол. США та 2997 грн. 70 коп. вже стягнуто за заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2011 року, яке не зверталося до виконання (а.с.71-72, матеріали цивільної справи № 2-646/11 та а.с.1, т.3)), що складається з тіла кредиту 45322,74 дол. США, відсотків 9454,01 дол. США, пені 45742 грн. 81 коп., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 182 грн. 45 коп., суми за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 2179 грн. 97 коп. (а.с.148-151, т.2). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до умов іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодвець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним) (підпункт 10.3 та пункт 11 іпотечного договору). Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у пункті 12.3 підпунктах 12.3.1., 12.3.2 іпотечного договору тощо (пункт 12 іпотечного договору). Положенням договору іпотеки (п. 12), передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (п. 12.1), у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п. 12.2), згідно із задоволенням вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1 та п. 12.3.2 цього пункту договору (п. 12.3), а також (п.12.4). При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» відноситься до позасудового врегулювання спору між сторонами. Договором про внесення змін та доповнень № 2 до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 22 травня 2008 року за реєстровим № 4948, укладеним 22 квітня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с. 58-59, т. 1) було внесено зміни зокрема у п. 12.3 іпотечного договору. Як вбачається з вказано Договору іпотеки (в новій редакції п.п.12.3.1 п.12.3), сторони домовились, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки здійснюється згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі наступного застереження: задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Сторони цього договору дійшли згоди, що правовою підставою реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є зазначене в цьому договорі застереження, яке за своїми правовими наслідками передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за невиконання основного зобов'язання. Предмет набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовились, що суб'єкт оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. Більш того, сторони, з розумінням змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі вищезгаданого є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця. Крім того, у разі застосування іпотекодержателем п.12.3 цього договору іптекодавець у встановлені строки зобов»язаний передати іпотекодержателю на його вимогу технічну та іншу документацію на предмет іпотеки, необхідну для реєстрації за іпотекодержателем права власності (п.12.5). За таких обставин, враховуючи передбачений договором іпотеки позасудовий спосіб врегулювання спору, зумовлений виключним правом позивача прийняття одностороннього рішення (тобто, без згоди відповідача) про перехід права власності на предмет іпотеки до нього і здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки виключно на підставі застереження, наявного в діючому договорі іпотеки, суд не знаходить правових підстав для задоволення заявлених вимог позивача. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30 березня 2016 року по справі за №6-1851цс15. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed