overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 листопада 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 245. Від спільного проживання вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні погляди на шлюб та сім'ю, через що часто виникали сварки та непорозуміння. Вони не змогли побудувати сімейні відносини на взаємних почуттях кохання, поваги, взаємодопомоги та спільного господарства. У 2011 році вони стали проживати окремо, припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства та сімейного бюджету. Кожен із них веде самостійне життя, незалежно один від одного. [PERSON] зазначав, що намірів відновити сім'ю він не має, на примирення не погоджується, їхня сім'я розпалася і відновленню не підлягає. Їх шлюб носить формальний характер та його необхідно розірвати. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06 листопада 1999 року відділом реєстрацій актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 245. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 06 листопада 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Подружнє життя між ними не склалося, як зазначав позивач [PERSON], у позивача та відповідача різні погляди на шлюб та сім'ю, через що часто виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, з 18 березня 2011 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю позивач зберегти не бажає, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 жовтня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох місяців їхнє сімейне життя погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні погляди на шлюб та сім'ю. [PERSON] зазначав, що [PERSON] не розуміє сутності проблем, які виникають, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сім'ї та не піклується про побудову сімейних відносин. Їхня сім'я розпалася, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, тому [PERSON] вважає, шо збереження сімейних відносин є недоцільним. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 07 жовтня 2011 року Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 28. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 07 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом одного року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 вересня 2004 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 200. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Основною причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння, що продовжувалося протягом тривалого часу. Їхня сім'я розпалася, більше шести місяців вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини, тому позивач [PERSON] вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, оскілки кожен із них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 11 вересня 2004 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, з вересня 2013 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 липня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Вишневе міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 125. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], що проживає з матір'ю. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали сварки та непорозуміння. Сімейні відносини між ними припинилися з жовтня 2010 року. На примирення [PERSON] не згоден. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25 липня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Вишневе, міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 125. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25 липня 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом 4 років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 вересня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 420. Від шлюбу вони мають двох синів - повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні погляди на подружнє життя, взаємні права та обов'язки подружжя, через що в сім'ї виникали непорозуміння, які призвели до її розпаду. З жовтня 2012 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, тому [PERSON] вважає, що їхній шлюб існує формально. Кошти на утримання дітей [PERSON] надає добровільно, сплачує навчання сина в Національному медичному університеті ім.. Богомольця. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин примирення між ними не відбулося, і [PERSON] вважає неможливим збереження сім'ї. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 05 вересня 2001 року, актовий запис № 420. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, більше року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, шлюб зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 серпня 2007 року виконавчим комітетом Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 321. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на спільному утриманні подружжя. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше року вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, тому [PERSON] вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, оскільки кожен із них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25 серпня 2007 року виконавчим комітетом Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 321. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, півроку вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначав у поданій суду заяві позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №170. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Сімейне життя не склалося , оскільки протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршувались, тепер у відносинах відсутнє порозуміння та повага, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з ініціативи позивачки постійно виникали сварки, на даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №170. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Як встановлено в судовому засіданні та було підтверджено обома сторонами, ні один з подружжя не вчиняв протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого подружжя або дитини. Тому у відповідності до ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 01 травня 1992 року у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 92. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 травня 1992 року у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 01 травня 1992 року. Від спільного проживання сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17 серпня 2005 року у виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 7. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2005 року у виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 17 серпня 2005 року. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved