Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача по його користь суму грошових коштів у розмірі 17169 грн. 64 коп. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1600 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 18.05.2016 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №155882, згідно умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 10000 грн 00 коп., а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом позивачу відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Як зазначає позивач, кредит було надано у готівковій формі у національній валюті України на строк 38 тижнів зі сплатою 253 % річних за користування кредитом. Сукупна вартість кредиту становила 22126 грн 64 коп. Так, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання, за кредитним договором утворилась заборгованість, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 23.04.2018 до суду надійшла заява про слухання прави без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 57). Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 53, 54). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18.05.2016 відповідач звернувся до позивача із заявою на видачу кредиту (а.с. 15). 18.05.2016 між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №155882, згідно умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 10000 грн 00 коп., а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом позивачу відповідно до умов, зазначених у даному кредитному договорі (а.с. 17-19). Так, отримання відповідачем суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером №190 від 18.05.2016 на суму 10000 грн 00 коп. (а.с. 23) Згідно розрахунку вимог банку у зв'язку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості станом на 15.05.2017 утворилася заборгованість у розмірі 17169 грн 00 коп. (а.с. 24). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених у вказаному Договорі, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved