Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У травні 2015 року позивачем [PERSON] подано вище вказану позовну заяву до відповідача Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю в 1 (один) місяць. Позов мотивується тим, що 22.10.2008 року померла мати позивача [PERSON]. Виходячи зі змісту її заповіту від 03.12.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, позивач є спадкоємцем майна померлої. До складу спадщини входить 65/100 ідеальних частин житлового будинку за №10 по провулку Войкова в м. Бердичеві Житомирської області. 15.05.2015 року державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Позивач у своєму позові стверджує, що він як громадянин РФ не був обізнаний в особливостях законодавства України, а саме в необхідності прийняти спадщину, враховуючи наявність вище зазначеного заповіту. Вважав, що він прийняв спадщину після смерті матері оскільки фактично вступив у її володіння та управління. У звязку з вище викладеним, позивач просить суду визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини з поважних причин. В судове засідання позивач та його представник на підстав договору про надання правової допомоги від 15.06.2015 року [PERSON] не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовну вимогу підтримали, просили суд її задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідач за довіреністю від 05.01.2015 року [PERSON] в судове засідання зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні на підставі наданого письмового заперечення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим визначити позивачу додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved