Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

у травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 67 878 грн. 45 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та судових витрат. У судове засідання позивач не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір оренди автомобіля. Згідно договору оренди автомобіля позивач передав відповідачу в строкове платне користування належний йому автомобіль марки SКОDА, модель FАВІА, реєстраційний номер [NUMBER] . 03 січня 2021 року, о 14 год. 10 хв. в м. Чернігові, по вул. Захисників України, 11, [PERSON] потрапив у ДТП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2021 року у справі № 750/72/21 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. З постанови суду від 19 січня 2021 року вбачається, що в судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнав повністю, погодившись з протоколом про адміністративне правопорушення. Згідно п.2.3 договору оренди при пошкодженні автомобіля з вини орендатора ремонт проводиться за рахунок орендатора. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення автомобіля на підставі п. 5.1 Договору в повній комплектації, в технічно справному та придатному для експлуатації стані, за відсутності будь-яких пошкоджень. Після розірвання договору та повернення автомобіля у пошкодженому стані відповідач надав розписку, в якій підтвердив свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та повідомив, що він зобов`язується повернути кошти позивачу за ремонт повного відновлення пошкодженого автомобіля. Відповідно до звіту про оцінку №21/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21 січня 2021 року матеріальний збиток завданий власнику КТЗ - легкового автомобіля SКОDА FАВІА, vin [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , склав: 67 878,45 грн. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч.1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснюється про те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.6 вказаної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. За нормою ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн., судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved