Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-03 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами, [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позову вказує, що вона з 28.08.1999 року по 17.05.202 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2012 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з нею (позивачкою). Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач - [PERSON] не приймає участі у вихованні сина та практично не спілкується ним. Вона (позивачка) матеріально утримую та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також вказує, що відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для навчання, відпочинку та оздоровлення останнього. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача - батька неповнолітнього [PERSON] , шкодить інтересам їх сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Також вказує що 19.07.2019 року між нею (позивачкою) та [PERSON] , який є громадянином Фінляндської Республік був укладений шлюб. Її чоловік - [PERSON] має постійне місце проживання у [ADDRESS] . Її син - [PERSON] добре знайомий з її новим чоловіком, має з ним добрі стосунки, неодноразово проводив з ним час, як у період тимчасового перебування у Фінляндії, так і під час перебування [PERSON] в Україні. Відповідно до довідки виданої школою Калевала, міста Куопіо її сину - [PERSON] ( [INFO] ) надана можливість та він зарахований на навчання в школу Калевала , міста Куопіо, Фінляндія з серпня 2020 року. Висновком служби у справах дітей Черкаської міської ради № 1465/30-03-03 було підтверджено місце проживання малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , разом з нею (позивачкою) - [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 486 від 07.05.2019 року затверджено висновок про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] для тимчасового виїзду за кордон. Так як вона зареєструвала шлюб із громадянином Фінляндії тому вона отримала право проживання в цій державі, а також отримала можливість допомогти своїй дитині отримати кращу безкоштовну освіту в країні Євросоюзу. Вважає, що якнайкращому забезпеченню інтересів її сина буде навчання у Фінляндії за фінською системою освіти. Крім того, сприятливий клімат і природа Фінляндії роблять її оптимальним місцем для відновлення сил. На березі озера Каллавеси щорічно проходять курс реабілітації тисячі пацієнтів різного віку, для яких розроблені індивідуальні та групові програми, а також спеціальні програми для трудових колективів, літніх людей і важких інвалідів, а також для часто хворіючих дітей. Для мешканців Фінляндії такі програми є безкоштовними. Вказує, що вона зверталася до відповідача з письмовим проханням, щоб він надав дозвіл на виїзд їх сина до Фінляндської Республіки, однак останній письмової відповіді не надав. Вважає, що відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. А тому, просить: надати їй [PERSON] дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів, сину - [PERSON] , [INFO] без згоди батька - [PERSON] до повноліття дитини; надати дозвіл на виїзд за межі України - [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері - [PERSON] , без згоди батька - [PERSON] на постійне місце проживання до Фінляндської Республіки. 19.03.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Юрченком В.О. подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому останній вказує, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон так, як вважає, що це не буде відповідати інтересам самої дитини. А тому, просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2020 року закрито підготовче судове засідання по справі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Антонюк І.А. позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Юрченко В.О. не заперечував проти задоволення позову. Також просив врахувати, що його довіритель змінив свою думку та на даний час не заперечує проти виїзду дитини за кордон. В судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради - Сень Н.П. не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Антонюк І.А., представника відповідача [PERSON] - адвоката Юрченка В.О., пояснення третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради - Сень Н.П., дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1999 року по 17.05.2012 року. Даний шлюб розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1480 (а.с. 11). Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року батькові [PERSON] - [PERSON] встановлений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме два рази на місяць по суботам з 09.00 год. до 19.00 год. за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Також в судовому засіданні встановлено, що 19.07.2019 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з громадянином Фінляндії - [PERSON] . Висновком служби у справах дітей Черкаської міської ради № 1465/30-03-03 було підтверджено місце проживання малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , разом з позивачкою - [PERSON] (а.с. 53). Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 486 від 07.05.2019 року затверджено висновок про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] для тимчасового виїзду за кордон (а.с. 54). Як вбачається з довідки про зарахування, виданої школою Калевала, міста Куопіо, [PERSON] ([INFO]) розпочинає навчання з 12.08.2020 року у школі Калевала міста Куопію, Фінляндія (а.с. 52). Також в судовому засіданні встановлено, що батько дитини - [PERSON] 13.06.2020 року надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на виїзд неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на постійне місце проживання до Фінляндської Республіки разом з його матір`ю - [PERSON] , а також нотаріально посвідчену заяву про те, що він визнає позовні вимоги про надання [PERSON] дозволу на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів сину - [PERSON] , [INFO] , без згоди батька - [PERSON] до повноліття дитини, надання дозволу на виїзд за межі України [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері - [PERSON] , без згоди батька - [PERSON] , на постійне місце проживання до Фінляндської Республіки - визнає в повному обсязі (а.с. 150-154). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року, вказує, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Пунктами 3, 4, 5 постанови КМ України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3, 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 року у справі № 6-15цс17 за аналогічним спором зробив висновок про те, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил). Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] на даний час разом з матір`ю - [PERSON] та вітчимом проживає в Фінляндії, де навчається в школі Калевала, міста Куопіо, та знаходиться на утриманні матері та вітчима. Таким чином суд вважає, що існують правові підстави для надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] на постійне місце проживання до Фінляндської Республіки, оскільки це є доцільним для розвитку дитини і повністю відповідає її інтересам. Крім того, відповідач - [PERSON] (батько дитини) не заперечував проти цього, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява. А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо надання дозволу на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів, сину [PERSON] без згоди батька - [PERSON] до повноліття дитини та надання дозволу на виїзд дитини за межі України у супроводі матері без згоди батька підлягають до задоволення.

Outcome: approved