Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

у червні 2014 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду з указаним позовом, просив вилучити та передати в заклад банку предмет застави - автомобіль ЗАЗ, модель 110307, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (технічний паспорт), що належать на праві власності відповідачу, та звернути стягнення на предмет застави - зазначений автомобіль, шляхом його продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, a також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Свої вимоги мотивував тим, що 08 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № KGNUAU00880043, згідно з яким позичальнику було надано кредит у розмірі 35455,14 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2011 року. Того ж дня між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна - автомобіля ЗАЗ, модель 110307, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок належного не виконання зобов'язання за кредитним договором заборгованість позичальника станом на 10 квітня 2014 року становить 18699,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № KGNUAU00880043, згідно з яким позичальнику було надано кредит у розмірі 35455,14 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2011 року (а.с. 10-11). 08 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна - автомобіля ЗАЗ, модель 110307, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 14-16). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що боржник порушив свої зобов'язання за кредитним договором, повернувши частину кредитних коштів, за закінченням терміну дії договору кредит у повному обсязі не повернув. 10.03.2014 року на адресу відповідача було направлено повідомлення щодо досудового врегулювання спору та повідомлено про існуючу заборгованість перед банком (а.с. 8). На підтвердження суми заборгованості відповідача, позивач надав до суду розрахунок суми заборгованості, згідно якого заборгованість станом на 10 квітня 2014 року становить 18699,82 грн., яка складається із: 4782,31 грн. - заборгованість за кредитом; 7187,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 46,38 грн. - заборгованість по комісій за користування кредитом; 6683,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто до 07 грудня 2011 року. Згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ч. 4 ст. 590 ЦК України у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦK України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя. Пунктом 17.10 договору застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або зобов'язань за цим договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідач, не сплативши у вказаний у договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За таких обставин та враховуючи, що боржник не виконав свої зобов'язання перед позивачем, суд вважає, що заборгованість відповідача підлягає стягненню на користь позивача шляхом звернення стягнення на предмет застави, з урахуванням особливостей предмету застави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved