Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 березня 2017 року за ним було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 117,8 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м. за адресою Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Пирогова, 36. та земельну ділянку кадастровий номер 5622610100:00:001:0277, площею 0,0668 га, що розташована за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Пирогова, 36. Він являється законним власником зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Його житловим будинком, без його дозволу та відома, користуються громадяни [PERSON] та [PERSON]. Зазначені громадяни мають ключі від будинку, обмежили йому доступ до його майна, шляхом зачинення зовнішніх та внутрішніх дверей будинку, утримання домашніх тварин собак, які перешкоджають доступу до житлового будинку, здійснюють постійне користування будинком та розміщують у ньому свої речі, без його дозволу, що спричиняє постійне зношення житлового будинку. Своїми діями відповідачі [PERSON] та [PERSON] спричиняють перешкоди у вільному та на його власний розсуд користуванні та розпорядженні житловим будинком, порушують та обмежують його право власності на зазначений житловий будинок. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі до суду не подавали, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2017 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 117,8 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м. за адресою Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Пирогова, 36 та земельна ділянка кадастровий номер 5622610100:00:001:0277, площею 0,0668 га, за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Пирогова, 36 належать позивачу [PERSON] Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319\~ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 5. ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,386,391 ЦК України. Статтею 391 ЦК України\~визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статей 379 - 382 ЦК України\~об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира. Права власника житла - квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. За змістом ст. 156 ЖК України право користування жилим будинком (квартирою) належить членам сім'ї власника житлового будинку (квартири). Відповідачі не є членом сім'ї позивача, між сторонами договір найму не укладався. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, земельної ділянки, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Отже, враховуючи ту обставини що відповідачі проживають в спірному домоволодінні та порушують права позивача як власника, який позбавлений можливості володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд суд, приходить до висновку, що позов слід задовольнити та усунути перешкоди позивачу у користуванні належному йому на праві власності домоволодіння шляхом виселення відповідача із домоволодіння Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Пирогова, 36. Згідно ч. 3. ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved