Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON], з позовом про визначення місця проживання дитини, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 06 липня 2012 р., який розірвали у суді 29 квітня 2015 р. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживала з нею, але на початку червня 2015 р. відповідач забрав дочку до себе і не повертає її. Враховуючи те, що відповідач позбавив дитину материнської уваги та догляду, а добровільно вони не можуть вирішити питання про місце проживання дочки, вона вимушена з зазначеним позовом звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять суд визначити місце проживання малолітньої дитини з позивачкою. Відповідач [PERSON] позов визнав, але наполягає на тому, щоб позивачка не перешкоджала йому в спілкуванні з дочкою. Представник 3-ї особи - служби у справах дітей Куп»янської міської ради позовні вимоги [PERSON] також підтримала, пояснивши, що в інтересах дитини доцільно визначити її місце проживання з матір»ю. Суд, заслухавши позивачку, її представника, відповідача, представника 3-ї особи, допитавши свідка та дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що сторони перебували в шлюбі з 06 липня 2012 р., який було розірвано за рішенням суду від 29 квітня 2015 р. (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батька мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязнені стосунки, вони припинили спільне життя та проживають окремо один від одного, а саме: відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], а позивачка - за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 16). На початку червня 2015 р. відповідач забрав дочку до себе, внаслідок чого дитини перестала відвідувати дитячий дошкільний заклад, що підтверджується довідкою Куп»янського навчально-виховного комплексу № 2 (а.с. 8). З 19 травня 2000 р. позивачка [PERSON] працює в Куп»янському дошкільному навчальному закладі № 4 на посаді вихователя, має постійний заробіток, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, відповідно до акту обстеження умов проживання від 07 серпня 2015 р., складеного головним спеціалістом служби у справах дітей, позивачкою створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 6, 7, 11, 34). Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що позивачка, його сестра, після розлучення проживає в житловому будинку по [ADDRESS], де зроблено ремонт, є всі зручності та створені всі умови для проживання малолітньої дитини. Але відповідач часто вчиняє сварки, насильно забирає дитину, чим травмує її. Сестра працює вихователькою у дошкільному закладі, веде нормальний спосіб життя та належним чином виховує дочку. Відповідач [PERSON] не працює, на має постійного заробітку, у серпні 2014 р. притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення насильства в сім»ї (а.с. 32). Як убачається із висновку Служби у справах дітей Куп»янської міської ради № 676 від 14 серпня 2015 р., за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] - з її матір»ю. З урахуванням досліджених доказів, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини сторін саме з позивачкою, а тому її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved