Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Солом'янський РВ ГУ ДМС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником ? квартири [ADDRESS], а інша ? частина даної квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 15 грудня 2005 року. У спірній квартирі зареєстровано три особи: вона, [PERSON] та відповідач - [PERSON] Відповідач у квартирі не проживає, витрати на комунальні послуги не сплачує, а тому втратив право користування цим житлом. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 від 13 червня 2016 року № 4109 (а.с. 7). Власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до статті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше двох років, позивач посилається на свої пояснення, покази свідків та письмові докази. Позивач пояснила суду, що відповідач у цій квартирі не проживає з червня 2014 року року, будь-яких перешкод у користуванні житлом йому не чиниться. [PERSON] не оплачує плату за користування квартирою і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті. Також відповідач не вживає жодних заходів для зняття себе з реєстраційного обліку за місцезнаходженням квартири, тому позивач змушена сплачувати комунальні послуги за нього. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона проживає в одному будинку та є сусідкою позивача. Також позивач є її подругою. Вона мешкає у будинку більше двох років. В гостях у позивача буває десь 1 раз на тиждень. У квартирі особистих речей відповідача немає. З квартири він виїхав добровільно, скандалів з приводу користування квартирою не було між сторонами. З акту від 13 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше двох років (а.с. 9). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше 1 року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 551 гривня 20 копійок судового збору

Outcome: approved