Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У травні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач ) звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 06.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і станом на 31.03.2016 року має заборгованість в розмірі 54720,80 грн., із яких сума заборгованості за кредитом 14515,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~\~37023,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн. А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов: \~500,00 грн. - фіксована частина, 2581,94 грн. процентна складова. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, в прохальній частині позовної заяви просив, в разі неявки, розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у звязку з реєстрацією місця проживання в [INFO] і неможливості відправлення поштової кореспонденції, повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №104 від 03.06.2016 року, проте до суду не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 06.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Позичальник взяв на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, що підтверджується копією анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання однієї сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним\~\~чином\~\~відповідно\~\~до\~\~умов\~\~договору,\~\~закону\~\~тощо.\~\~ Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п..1.1.3.1.9. Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором ( п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг). На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.03.2016 року має заборгованість в розмірі 54720,80 грн., із яких сума заборгованості за кредитом 14515,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~\~37023,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн. А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов: \~500,00 грн. - фіксована частина, 2581,94 грн. процентна складова У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Однак, на переконання суду, вимоги щодо стягнення пені та штрафів не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Місце проживання відповідача згідно паспортних даних зареєстроване в Шахтарському районі с.Петропавлівка Донецької області Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. № 1053-р вказаний населений пункт входить до переліку населених пунктів, на території якого здійснюється антитерористична операція. Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014р., на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором та договорами позики з 14 квітня 2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселились у період з 14 квітня 2014р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 5 ЦК України помякшує цивільну відповідальність особи, а отже має зворотну дію в часі. Суд приймає до уваги те, що гідно з наказом банку СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року «Про внесення змін в тарифи по картам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» з 01.11.2013 року було внесено зміни до Тарифів, згідно яких штраф за прострочку кредитів протягом одного місяця становив 50 грн., другий місяць підряд - 100 грн. Оскільки повідомлення про незгоду з такими змінами протягом 7 днів від відповідача відповідно до положень п. 1.1.3.2.3 Умов не надходили, то за прострочку виконання зобов'язань йому нараховувалась пеня саме за вказаним розрахунком. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування пені відповідачу проведене з 01.06.2014р. в розмірі 50,00 грн. за порушення виконання зобовязань за договором, розмір якої за вирахуванням сплаченої та списаної суми склав станом на 31.03.2016р. 100,00 грн. Отже, пеня нарахована відповідачу після 14.04.2014р., а тому за вимогами статті 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не може бути стягнута з позичальника. Щодо стосується штрафів, то судом встановлено наступне. \~ \~Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Як видно з розрахунку заборгованості, прострочення за кредитом виникло з травня 2014 року, у звязку з чим було нараховано пеню та нарахуванню підлягав штраф у фіксованій частині 500 грн. за порушення зобовязання за кредитним договором на строк більше 30 днів. \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що з червня 2014р. відповідачу за кожне з порушень: несвоєчасну сплату процентів, тіла кредиту вже почала нараховуватись пеня, то невизначеність банку в позовній заяві щодо того порушення, за яке позичальнику нараховано в 2014 році р. штраф, дає підстави вважати, що в даному випадку має місце подвійна відповідальність. Враховуючи зміст пунктів кредитного договору, що регулюють нарахування пені та штрафів, суд вважає, що в даному випадку штраф у вигляді фіксованої частини і пеня, нараховані в один і той же період є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування. \~\~\~Штраф у вигляді процентної складової є штрафною санкцією, яка нараховується на основну суму заборгованості при зверненні Банку до суду з позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, враховуючи, що до суду з цим позовом Банк звернувся 23.05.2016р., тобто після 14.04.2014р., коли ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вже було встановлено заборону на нарахування неустойки позичальникам, що мешкають в зоні АТО, то штраф у вигляді процентної складової також не може бути стягнутий з відповідача.\~\~ Більш того, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~\~Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно також відмовити з зазначених вище підстав. Отже, аналізуючи викладені обставини справи\~\~та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 51538,86 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 14515,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~\~- 37023,62 грн., в решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (94%): на оплату судового збору в сумі 1295,32 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial