Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 140000,00 грн. за укладеним 11 грудня 2014 року договором строком на 7 календарних днів, забезпечених порукою [PERSON] за договором від 11 грудня 2014 року на суму в розмірі 1000,00 грн., з підстав прострочення зобовязання, оскільки на письмову вимогу від 18 грудня 2014 року кошти не повернуті ні боржником, ні її поручителем, тому позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму позики з урахування індексу інфляції за період з 18 грудня 2014 року по 21 липня 2015 року в розмірі 202902,00 грн., три відсотки річних за цей же період в розмірі 2473,97 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача 1000,00 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладений договір безвідсоткової позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 140000,00 грн. на придбання автомобіля марки «Ніссан» строком повернення протягом семи календарних днів з дня отримання коштів, що підтверджується письмовою розпискою від 11 грудня 2014 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні та копія якої залучена до матеріалів справи (а.с.4). За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що свої зобовязання за договором від 11 грудня 2014 року відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст.526, 1049 ЦК України не виконала і грошові кошти в належній сумі 140000,00 грн., не повернула ні в установлений договором строк до 18 грудня 2014 року, ні на письмову вимогу позивача, яку отримала 26 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою останньої (а.с.9), ні на час звернення позивача до суду, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобовязань на цю суму, у звязку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на її користь, в межах заявлених позовних вимог, основного боргу в розмірі 140000,00 грн. Одночасно, згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) боржника за неправомірне користування утримуваними нею грошовими коштами за перевіреними у судовому засіданні розрахунками позивача (а.с.4), які відповідачем відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України не спростовані, становитимуть за час прострочення в період з 19 грудня 2014 року по 21 липня 2015 року 62902,00 грн. індекс інфляції та 2473,97 грн. три відсотки річних, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того, належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу за позикою було забезпечене порукою співвідповідача [PERSON] за договором від 11 грудня 2014 року (а.с.10), укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами якого, співвідповідач зобовязався відповідати за зобовязаннями боржника за договором позики від 11 грудня 2014 року в межах суми в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, встановивши за розгляду справи, що вимогу про повернення суми в розмірі 1000,00 грн. за сплату якої згідно договору позики від 11 грудня 2014 року [PERSON] поручився солідарно з [PERSON] станом на день розгляду справи не виконано, суд приходить до висновку про наявність підстав за ст. 554 ЦК України для стягнення з відповідачів в солідарному порядку вказаної суми на підставі договору поруки від 11 грудня 2014 року. Разом з тим, за вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених вимог, тому зважаючи на те, що вимоги позивачем заявлені про стягнення з поручителя суми за договором поруки від 11 грудня 2014 року в загальному, а не солідарному порядку, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в заявлених межах та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 1000,00 грн. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідачів пропорційно заявленим вимогам окремо з кожного.

Outcome: approved