Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служи Бориспільського міськрайонного управління юстиції, Святошинського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві із позовом зняття арешту з майна, яке було накладено виконавчими службами. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Представник ПАТ КБ «Надра» проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Судом встановлено, що відповідно до постанови від 18.02.2013 року державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Щербиною Р.О. по виконавчому провадженню № 36129801 накладено арешт на все майно боржника - [PERSON], в тому числі і квартиру, яка належить позивачу. 19.09.2014 року ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва було накладено арешт на вказану квартиру. 25.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ виконавчий лист №2-3187/11 від 03.12.2013 року на підставі ст.47 ч.1 п.1 Закону України «Про виконавче провадження»було повернуто відповідачеві як стягувачу за виконавчим листом. Арешт на майно позивача знято не було. Враховуючи вище зазначене, судом встановлено, що виконавче провадження з виконання судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист №2-3187/11 від 03.12.2013 року не здійснюється, є закінченим, однак арешт на майно позивача, накладений під час здійснення вказаного виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника. Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює повернення виконавчого документу стягувачу, не передбачено скасування в такому випадку накладеного на майно боржника арешту. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Обставини, за яких може бути знято арешт по незавершеному виконавчому провадженню, передбачено ст. 60 вказаного Закону. Вказана норма не передбачає можливості зняття накладеного арешту в зв'язку з поверненням виконавчого листа стягувачу. Аналіз вищезазначених норм Закону дає можливість дійти висновку про те, що вирішення питання зняття накладеного державним виконавцем арешту в разі закінчення виконавчого провадження поверненням виконавчого документу стягувачу вказаним Законом не врегульовано, тому позивач позбавлений можливості захистити своє право в іншому порядку ніж судовий. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] не є ані боржником у межах вказаних виконавчих проваджень. Враховуючи те, що власником квартири, на яку було накладено арешт виконавчою службою є позивач у даній справі, який не є боржником у вказаних виконавчих провадженнях, суд дійшов висновку про те, що право позивача на вільне розпорядження належним йому майном може бути захищено шляхом зняття накладеного державним виконавцем арешту. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved