Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] /далі- позивач/звернулася до суду з позовом до [PERSON]/далі відповідач/ про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], [INFO],у розмірі 2000 грн. щомісяця. В обґрунтування вимог посилалася на те, що син досяг повноліття і продовжує навчання у вищому навчальному закладі денної форми навчання на контрактній основі, самостійного доходу не має, в звязку з чим потребує утримання з боку батьків. Відповідач офіційно працює та має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Викладені обставини змусили її звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити. Звернула увагу суду, що її місячний розмір витрат на навчання дитини становить близько 4000 грн, у тому числі вартість навчання - 865 грн; проживання у гуртожитку - 440 грн, проїзд по місту Суми, додому у напрямку Суми Краснопілля та у зворотному напрямку - 560 грн., харчування у їдальні - 500 грн. Також син має хронічне захворювання очей, яке вимагає постійного нагляду у лікаря, заміну окулярів раз у два роки. Відповідач позов визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на період навчання повнолітнього сина у розмірі 700 грн на місяць. Суду пояснив, що він розуміє свій обовязок сплачувати аліменти на повнолітнього сина і не має наміру від нього ухилятися. Працює на постійній основі, має на утриманні ще двох дітей, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і отримує відповідну допомогу. Звернув увагу суду на обставини, що батьки мають права і обовязки щодо дитини, у тому числі і щодо її утримання. Йому відомо, що позивач крім заробітної плати має інший дохід від проведення корпоративних свят, тому уважає, що буде справедливим розмір аліментів у розмірі 700 грн. Третя особа в особі [PERSON] підтримав позов, погодився з позицією позивача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис за № 63 /копія ас 10/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія 1-БП № 347874 від 25.05.1999 /копія ас 11/. [PERSON] є студентом першого курсу навчально наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту імені [PERSON] денного відділення Сум ДУ на умовах повної оплати вартості навчання за освітньо кваліфікаційним рівнем «бакалавр»; термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020, що підтверджується довідкою № 185 від 04.05.2017 та договором № 7511 від 01.09.2017 / ас 12-13/. Відповідно до договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою від 1.09.2016 № 7511, вартість навчання [PERSON]у вищевказаному університеті навчальний рік 2016/2017становить 9000 грн, навчальний рік 2017/2018 - 10350 грн , навчальний рік 2018/2019 - 13000 грн, навчальний рік 2019/2020 - 15000 грн / копія ас 13/. Згідно з довідкою про доходи за основним місцем роботи позивача [PERSON] у Краснопільській ЦРЛ на посаді старшої сестри медичної її загальна сума доходу за період з січня по червень 2017 року становить 26974,85 грн / ас 63/, протягом навчального року 2016/2017 здійснила витрати на навчання повнолітнього сина: 5000 грн на оплату навчання, 3300 грн - за проживання в гуртожитку /ас 2-3/. Відповідач [PERSON] одружений з 26.07.2013, є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; остання має хворобливий стан здоровя та потребує догляду матері вдома на один рік до 06.12.2017. У складі сімї має дружину, доньку та сина дружини [PERSON], який є студентом 2 курсу денного відділення Сумського будівельного коледжу І-П рівня акредитації; рідний батько [PERSON] [PERSON], за рішенням суду від 27.08.2015 позбавлений батьківських прав /копії ас 27-35, 38-39, ас 40/. Згідно з довідкою про доходи за основним місцем роботи відповідача [PERSON] у Публічному акціонерному товаристві «Сумиобленерго» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж 111 групи його загальна сума доходу з урахуванням аліментів за період з січня по червень 2017 року становить 41376,00 грн. /ас 51/. Дохід дружини відповідача [PERSON] від одержання щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини за період з січня по червень 2017 року становить 6450,00 грн /ас 69/. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 141 Сімейного Кодексу України /далі - СК України/ батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Згідно з частиною першою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В силу частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Таким чином, ураховуючи, що оскільки утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов'язком батьків і нормами права не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, що заробітна плата відповідача відповідає прожитковому мінімуму, суд уважає що [PERSON] спроможний нести витрати на його повнолітню дитину на період навчання, і останній не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він через свій майновий стан не має можливості нести такі витрати. У даному випадку позивач має право на звернення із зазначеними вимогами, але нею не надані належні та допустимі докази про наявність у відповідача інших доходів та заробітку, за рахунок яких він мав би змогу надавати допомогу синові на період навчання у учбовому закладі у розмірі 2000 грн. щомісяця. Згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі статтею 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При визначені розміру аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] суд враховує те, що син сторін потребує в утриманні на період навчання (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, відповідач по справі може нести витрати у вигляді аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 700 грн щомісяця, починаючи стягнення з 12 червня 2017 року і на весь період навчання до 30 червня 2020 року або припинення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Визначений судом розмір аліментів суд вважає достатнім, справедливим та розумним, таким, що відповідає інтересам позивача та повнолітньої дитини на період навчання, і при цьому не порушує прав відповідача. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 224 грн 00 коп /35% від 640 грн/ в дохід Державного бюджету України.

Outcome: partial