Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами за час шлюбу була придбана квартира, за кошти, отримані відповідно кредитного договору, строком до 23.06.2018 року. Після розірвання шлюбу та по теперішній час, позивач у квартирі не проживає та був змушений самостійно сплатити платежі за кредитом на суму 77795, 82 грн. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 77795, 82 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з тих підстав, що право вимоги виникає після повного погашення кредиту, а на даний час кредит позивачем ще не погашено. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в задоволенні позовних необхідно відмовити в повному обсязі виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 12.12.2003 року по 29.06.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України). 23.06.2008 року позивач придбав квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу (а.с.14). Зазначена квартира була придбана за кредитні кошти, отримані відповідно до кредитного договору №ML-003/156/2008 від 23.06.2008 року в розмірі 30000,00 доларів США, укладеного між позивачем та третьою особою, зі строком дії до 23.06.2018 року (а.с.71-74). Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України). Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року, яке набрало законної сили[ADDRESS] була визнана об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за позивачем і відповідачем було визнано право власності по ? частині спірної квартири. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання в рівних долях обов'язку за правочином було відмовлено та зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором ML-003/156/2008, укладеним в інтересах сім'ї, виходячи із положень статті 544 ЦК України, після остаточного повернення кредиту, останній має право подати позов до [PERSON] про зворотну вимогу (регрес) у рівній частці від виконаного солідарного обов'язку. (а.с.29-35). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на даний час у квартирі він не проживає, однак, з 06.12.2012 року по 22.04.2014 року був змушений самостійно сплатити кошти за кредитним договором в сумі 77795, 82 грн., що підтверджується квитанціями. Як вбачається із довідки від 21.08.2014 року, наданої третьою особою, заборгованість за кредитним договором станом на 21.08.2014 року становить 9999,19 доларів США, а остаточний строк погашення кредиту по кредитному договору до 23.06.2018 року Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України). Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.2 ст. 543 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором остаточно не погашена, строк виконання зобов'язань за кредитним договором спливає 23.06.2018 року, суд вважає, що, на даний час, у позивача не виникло право зворотної вимоги до відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed