Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила що з 25 лютого 2006 року перебуває із відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області за актовим записом №13. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між ними припинено з 21 жовтня 2015 року, з того часу вони разом не проживають, шлюб існує лише формально. Наміру зберігати сім'ю позивач не має, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з мотивів і підстав, викладених у заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 25 лютого 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 липня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 87. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у зв'язку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, між ними відсутнє взаєморозуміння та почуття поваги один до одного. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з 21 жовтня 2015 року, з того часу вони разом не проживають, шлюб існує лише формально Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Беручи до уваги відсутність згоди як позивача так і відповідача на примирення, згоду сторін на розірвання шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 05 травня 2017 року, тому понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110 - 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved