Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, отриманих за розпискою , посилаючись на те, що 16 липня 2011 року нею було передано відповідачу грошові кошти в сумі 600000 грн., про що відповідачем було видано розписку. Зазначена грошова сума була передана з метою забезпечення та підтвердження наміру позивача придбати у відповідача нерухоме майно - земельні ділянки. Відповідачем не було дотримано своїх зобов'язань та не було запропоновано позивачу земельні ділянки, які стали би предметом купівлі-продажу. Таким чином відповідачем порушено свої зобов'язання за договором завдатку. Зважаючи на довготривалий час, протягом якого відповідач безпідставно користувався грошовими коштами, отриманими від позивача в якості завдатку, позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача суму інфляційних нарахувань у розмірі 42300 грн. та суму 3% річних у розмірі 46454,79 грн. Посилаючись на вищевказані обставини та положення закону, позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завдатку у розмірі 600000 грн., суму 3% річних у розмірі 46454,79 грн. та суму інфляційних нарахувань у розмірі 42300 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату. час та місце розгляду справи повідомлений. За згодою позивача та її представника суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи. перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій, для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Виходячи зі змісту ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. З огляду на ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору завдатку від 16 липня 2011 року укладеного між сторонами у справі, останні домовились про передачу права власності на нерухомість. Як забезпечення своїх зобов'язань за договором покупець передає продавцю завдаток в розмірі 600000 грн. за п'ять земельних ділянок загальною площею 0.5 га, які розташовані в [ADDRESS], оформлення договору купівлі-продажу сторони обумовили до 01.11.2011 року. Про вказане вище, свідчить і розписка написана власноручно відповідачем від 16.07.2011 року. Як вбачається із договору завдатку, в даному випадку має місце попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, оскільки сторони обумовили строк укладання основного договору, який відповідно до закону має бути нотаріально посвідчений. Проте вказаний попередній договір нотаріально не посвідчений, а отже є нікчемним оскільки недотримана його форма, встановлена законом і визнання його недійсним в даному випадку судом не вимагається. Вказаний правочин є недійсним він не створює юридичних наслідків. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed