Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 209 520 грн., витрати по сплату судового збору в розмірі 3142,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] 03 грудня 2019 року було укладено Договір № 046.1547431.201 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] . 07 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] , яким керував відповідач. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Страхувальник пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно звіту №58378 про оцінку колісного транспортного засобу, встановлена вартість відновлювального ремонту в сумі 435 262,14 грн. Позивачем було складено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № 0018.206.20.01 на суму 307 5202 грн., яка була виплачена на користь вигодо набувача, тобто [PERSON] Страховою компанією ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, позивачу було виплачено 98 000 грн. Різниця між виплаченою позивачем сумою та розміром покритої полісом ЕР/182673680 частини шкоди складає 209 520 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в регресному порядку. Ухвалою судді від 18 січня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання. 01 березня 2021 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи була повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 21 травня 2021 року. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). 03 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір № 046.1547431.201 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] . Строк дії договору з 04 грудня 2019 року до 03 грудня 2020 року (а.с. 5). 07 січня 2020 року о 13:55 год у м.Дніпрі вул.Володимира Антоновича, буд. 69, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , по вул. Надії Алексєєнко, при виїзді на перехрестя з вул. Володимира Антоновича не надав перевагу в русі автомобілю Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим водій [PERSON] порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказана обставина встановлена постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню (а.с.6). 08 січня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.7). Згідно звіту №58378 про оцінку колісного транспортного засобу від 05 лютого 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику автомобіля Hyundai Elantra, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження на дату оцінки складає 435 262,14 грн. (а.с. 11-23). 20 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт №0018.206.20.01 яким визначена сума страхового відшкодування завданих власнику пошкодженням автомобіля з урахуванням франшизи у розмірі 307 520 грн. /а.с.31/, яка була виплачена вигодонабувачу 10 квітня 2020 року, про що свідчить копія платіжного доручення № 13591 (а.с.32). Згідно Полісу ЕР/182673680 цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ліміт за шкоду майну встановлено у розмірі 100 000 грн. (а.с.33). З виписки з особистого рахунку позивача з 19 травня 2020 року вбачається, що ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувала ПрАТ «СК «Альфа Страхування» шкоду згідно страхового акту № 200000304529 від 15 травня 2020 року 98 000 грн. (а.с.34), отже різниця між розміром витрат позивача на виплату страхового відшкодування та розміром відшкодованої шкоди за полісом ЕР/182673680 складає 209 520 грн. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на норми ст.1191 ЦПК України, а саме відшкодування шкоди в порядку регресу. Суд не погоджується з даними обґрунтуваннями з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. У відповідності до ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки Разом з тим ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12,81 ЦПК України цей факт не спростовано. Таким чином, до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 209 520 грн., перейшло право вимоги до відповідача по справі. За таких обставин, сума страхового відшкодування в розмірі 209 520 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ввідповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 142,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved