Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

у червні 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про припинення права власності на частку у праві спільної власності та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 19.08.2011р. Іншими співвласниками зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1996 р. в рівних частинах по 1/5 частини є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 26 грудня 1995 року Печерським відділом ЗАГС м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З 1995 року позивач [PERSON] разом з чоловіком постійно проживають у спірній квартирі. [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] добровільно покинули спірне приміщення в січні 1995 року та з цього часу не проживають в ньому. [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстраційного обліку з спірної квартири, а [PERSON] лише зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично проживає за іншою адресою. Позивач зазначає, що вона разом з чоловіком [PERSON] несуть усі витрати по утриманню спірного приміщення. Частина будинку [ADDRESS] , а саме квартира № 1 знаходиться в аварійному стані, потребує ремонту та значних капіталовкладень, однак відповідачі та їх матір [PERSON] відмовляються приймати будь-яку участь у цьому та вкладати будь-які кошти в спірне житло. За таких підстав, просив суд ухвалити рішення, яким: - припинити право власності [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , - припинити право власності [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/5 частину квартири [ADDRESS] в розмірі 123 279 грн. 80 коп., - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/5 частину квартири [ADDRESS] в розмірі 123 279 грн. 80 коп. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 57) Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. В судове засіданні представник позивача не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: - 1/5 частина [PERSON] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2011 року, (а.с. 14) -1/5 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 червня 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району, - 1/5 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 червня 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району, - 1/5 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 червня 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району, - 1/5 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 червня 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району. (а.с. 13) Спірна квартира розташована на 2, 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат, житловою площею 42,7 кв.метрів, у тому числі 1-ша кімната 18,2 кв. метрів, 2-га кімната 8,6 кв.метрів та 3-тя кімната 15,9 кв.метрів, кухні, площею 5,6 кв.метрів, вбиральні 1,0 кв.мерів, коридору 7,9 кв.метрів та веранди 9,9 кв.метрів. Загальна площа квартири становить 67,1 кв.метр, що підтверджується даними технічного паспорту. (а.с. 16) У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таким чином, законодавцем передбачено можливість припинення права власності особи на частку у спільному майні . Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Звертаючись у суд з позовом, [PERSON] зазначає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 26 грудня 1995 року Печерським відділом ЗАГС м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З 1995 р. позивач [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] постійно проживають у спірній квартирі. Колишня дружина [PERSON] та її двоє синів [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) добровільно покинули спірне приміщення в січні 1995 р. та з вказаного часу не проживають в ньому. [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, а [PERSON] залишається бути зареєстрованим у спірній квартирі, однак фактично проживає за іншою адресою. На підтвердження факту непроживання [PERSON] та двох її синів [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі позивач надає акти від 02.09.2010 р., 03.06.2011 р., 31.10.2012 р., 01.06.2013 р. та 12.10.2018 р. Крім того, позивач надає відповідь Голосіївського УП ГУНП в м. Києві від 12.04.2019 р., з якого вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з заявами та повідомленнями щодо перешкоджання їм у користуванні вказаною квартирою не звертались. (а.с. 23-31, 33) Оцінюючи надані [PERSON] докази щодо неможливості спільного володіння та користування спірною квартирою, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виникли неприязні стосунки та існує конфліктна ситуація щодо володіння та користування спільним майном, яке є неподільним, унаслідок чого спільне його володіння та користування позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] неможливе. Згідно інформаційної довідки 158588834 від 05.03.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хіоніною Н.М., на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, загальною площею 56,3 кв.метри,житловою площею 29,5 кв.метрів, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 40) У власності відповідача [PERSON] знаходиться однокімнатна квартира, загальною площею 35,12 кв.метрів, житловою площею 17,80 кв.метрів, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 158588834 від 05.03.2019 р. (а.с. 38) На думку суду, наявність на праві власності іншого житла, свідчить про те, що припинення права власності 1/5 частки належній кожному з відповідачів у спірному майні, яким належить на праві власності інше нерухоме майно, не завдасть істотної шкоди їх інтересам. Будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, зважаючи на принцип справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про можливість припинити право [PERSON] та [PERSON] на 1/5 частку кожного у спільному майні зі сплатою їм вартості вказаної частки у сумі по 123 279,80 грн., яка знаходиться на рахунку суду та визнанням за [PERSON] права власності на вказані частки. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача 2 495,6 грн. судового збору в рівних частинах.

Outcome: approved