Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У травні 2020 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позов, вказує, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг (кредиту), у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.11.2018 року та отримав кредит. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з тим, що [PERSON] порушує зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів належним чином, у нього утворилася заборгованість станом на 16.04.2020 року в розмірі 12041 грн. 87 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати на свою користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. (а.с.85-86). Представник позивача до суду не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 20.08.2020 року.(а.с.96), причину неявки не повідомив. Відзив на позов до суду не надходив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, дослідивши надані позивачем докази, відсутність заперечень відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 09.11.2018 року (а.с.17), [PERSON] своїм підписом підтвердив згоду про те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] з 05.12.2018 року банком були здійсненні операції щодо збільшення та зменшення кредитного ліміту. (а.с.15). Позивач свої обов`язки за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту та здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. В порушення договірних зобов`язань відповідач не повертає своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.11.2018 року, станом на 16.04.2020 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 12041 грн. 87 коп., яка складається з наступного: 8306 грн. 88 коп. - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками відсутня, 1508 грн. 78 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 1176 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України, заборгованість за пенею та комісією відсутня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 549 грн. 61 коп. - штраф (процента складова), яку позивач заявив до стягнення.(а.с.10-12). За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено, що відповідач ознайомився та згоден з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України, згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» не повернуті, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8306 грн. 88 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов Договору при порушені позичальником строку платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Враховуючи, що відповідач не виконує зобов`язань за договором кредиту, заборгованість не погашено, а тому, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1508 грн. 78 коп. та штрафів в сумі 1049 грн. 61 коп., оскільки відповідач був ознайомлений з інформацією щодо річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, з порядком повернення кредиту, та наслідками прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Стосовно стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, для покладення на боржника відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідним є прострочення виконання останнім взятого на себе зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, можливість нараховувати передбачені ч.2 ст.625 ЦК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором починається лише після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Однак матеріали справи не містять інформації про закінчення строку дії укладеного між сторонами кредитного договору та вимоги позивача до відповідача повернути кредит достроково, що свідчить про недоведеність закінчення дії договору та прострочення відповідачем зобов`язання. Позивачем не надано суду доказів про підпис та ознайомлення відповідача (надання згоди) з умовами договору щодо нарахування відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме зі зміненою редакцією «Умов та правил надання банківських послуг», що почали діяти з 01.03.2019 року, на які посилається позивач, як на підставу заявленої вимоги. Обов`язок позивача з доказування наявності та розміру належних до стягнення з відповідача суми відсотків на підставі ст. 625 ЦК України, залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, під час розгляду справи підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1176 грн. 60 коп. відсутні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 09.11.2018 року в розмірі 10865 грн. 27 коп., яка складається із наступного: 8306 грн. 88 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 1508 грн. 78 коп. - заборгованість за простроченими відсотками та штрафи в сумі 1049 грн. 61 коп., водночас у задоволенні позовної вимоги, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1896 грн. 64 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial