Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У червні 2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про зменшення частки у спадщині, який в ході судового розгляду справи було уточнено, в тому числі доповнено позовними вимогами про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування за заповітом (т. 2 а.с. 6870). В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] зазначала, що 01.10.2012 померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 320. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина квартири [ADDRESS], загальною площею 35,82 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993. [PERSON] за свого життя залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 29.05.2012, відповідно до якого вона все своє майно заповідала своїй доньці [PERSON] Спадкоємцем за законом, який мав право на обовязкову частку у спадщині та якому належала на праві власності ? частина вказаної квартири, був її чоловік [PERSON], який помер 20.06.2015. На день відкриття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [INFO]. Позивач у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що свідчить про те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлої матері [PERSON] 20.06.2016 помер чоловік її матері [PERSON], який залишив заповіт, посвідчений 27.10.2012 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3881, відповідно до якого все своє майно він заповів своїй доньці, відповідачу по справі [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті батька. За життя її матері [PERSON], [PERSON] та його донька від першого шлюбу [PERSON] протягом тривалого часу ображали її, влаштовували сварки з нецензурною лайкою, били її, перешкоджали відвідуванню лікаря, не давали призначені ліки, тощо. 03.11.2009 відповідач, перебуваючи у нетверезому стані у присутності та за участі батька вчинили по відношенню до [PERSON] бійку з нанесенням тілесних ушкоджень, внаслідок чого відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Через хворобу та завдані ушкодження [PERSON] почала втрачати свідомість, 03.12.2009 була доставлена на лікування швидкою медичною допомогою до міської лікарні екстреної швидкої медичної допомоги. У медичній карті [PERSON] містяться записи огляду лікаря від 22.02.2012 про наявність рани в області лівої скроні та плечево-масивний синець. Записом від 14.04.2012 лікарем зафіксовано, що під лівим оком наявний синець. З огляду на негідну поведінку спадкоємців по відношенню до спадкодавця [PERSON] позивач вважає, що їх обовязкова частка у спадщині підлягає зменшенню до 1/80 частини. Крім того, як зазначає позивач, вона позбавлена можливості оформити у нотаріальній конторі спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд зменшити частку [PERSON] в спадщині, що залишилася після померлої 02.10.2012 р. [PERSON] до 1/80 частини, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав на неї; визнати за [PERSON] право власності на 39/80 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 02 жовтня 2012 р.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2011 грн. 75 коп. Крім того, в ході судового розгляду справи у звязку із поданням відповідачем заяви про застосування строків позовної давності позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про поновлення строку позовної давності, який, за її твердженням, було пропущено з поважних причин, через її стан здоровя, а також внаслідок лікування та проживання за межами України. Відповідач [PERSON] із позовом не погодилась та звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 04.05.1979 її батько [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON]. При укладанні шлюбу [PERSON] вже мала доньку [PERSON], яка є позивачем у цій справі. Від Запорізького металургійного заводу «Запоріжсталь» [PERSON] отримала квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський[ADDRESS], загальною площею 35,82 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м. Після приватизації вказаної квартири подружжя [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло № 780 від 16.11.1993 з рівними частками у праві власності. За віком її батько [PERSON] та [PERSON] постійно хворіли і за ними останні роки доглядали сиділки. 02.10.2012 [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] були її батько [PERSON] та [PERSON] Проте, за свого життя померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїй доньці [PERSON], а у її батька, відповідно до закону, існує право на обовязкову частку у спадщині після померлої дружини, яка становить 1/8 частину від всієї квартири [ADDRESS]. Враховуючи те, що [PERSON] також був власником ? частини квартири, з урахуванням отриманого права на спадщину у виді 1/8 частини квартири, частка батька позивача становить 5/8 частин, які позивач за зустрічним позовом має право успадкувати після смерті свого батька. 13.11.2012 у встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того, він проживав разом із померлою, що свідчить про те, що він прийняв обовязкову частку у спадщині у встановленому законом порядку. 27.10.2012 [PERSON] склав заповіт, за яким все належне йому майно він заповів своїй доньці [PERSON] У період від початку відкриття спадщини після смерті дружини, її батько не отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у [PERSON] 20.06.2015 помер її батько, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить 5/8 часток квартири [ADDRESS] та інші речі домашньої обстановки та вжитку, кошти на ощадних книжках та рахунках у банківських установах. 18.12.2015 позивач за зустрічним позовом звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] на все належне йому спадкове майно. 27.07.2016 вона звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, цього ж дня отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та у звязку з не оформленням належним чином [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] При цьому нотаріус [PERSON] визначила розмір обовязкової частки спадкового майна, що належить померлій [PERSON], як 1/8 частка всієї квартири, а тому після смерті [PERSON] вона отримала спадщину у вигляді 5/8 часток квартири [ADDRESS], на яку у видачі свідоцтва їй було відмовлено. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 5/8 частин квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 20.06.2015; визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на власні вклади у банківських установах померлого [PERSON] та ? частку на депозитний вклад в порядку спадкової трансмісії на спадщину від померлої [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 15.03.2017 зустрічний позов в частині позовних вимог про визнання права власності на 5/8 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] прийнято до розгляду та обєднано з первісним позовом. У прийнятті зустрічної позовної заяви в частині позовних вимог про визнання права власності на банківські вклади у банківських установах та на ? частину депозитного вкладу в порядку спадкової трансмісії відмовлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири та 1/80 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог заперечували в повному обсязі, та посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість просили відмовити у задоволенні позову. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того в ході судового розгляду справи відповідач подала суду клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] про зменшення частки у спадщині. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частинами 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 01.10.2012 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 244195, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 320 (т. 1 а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить ? частина квартири [ADDRESS], загальною площею 35,82 кв.м, житловою площею 16,6 кв.м, що належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993 (т.1 а.с. 11). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] та чоловік [PERSON], які у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 12/2012 після померлої 02.10.2012 [PERSON] (т. 1 а.с. 31-66). Разом із тим, за життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 29.05.2012 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, вона заповіла своїй доньці [PERSON], позивачеві у справі (т. 1 а.с. 9). Відповідно до абз 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Оскільки чоловік померлої [PERSON] [PERSON] на момент смерті його дружини був непрацездатним, незалежно від наявності заповіту на імя [PERSON], він мав право на спадкування обовязкової частки у спадщині, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України складає 1/8 частину квартири [ADDRESS]. 20.06.2015 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 328319, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4457 (т.1 а.с. 90). За життя 27.10.2012 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 3881, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів своїй доньці [PERSON] (т. 1 а.с. 91). Після смерті [PERSON], 18.12.2015, тобто у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька (т. 1 а.с. 92). Згідно з матеріалами спадкової справи, до складу спадщини після померлого 20.06.2015 [PERSON], в тому числі, входить ? частина квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993 (т. 1 а.с. 95), та 1/8 частина вказаної квартири, яку померлий [PERSON] одержав у спадщину після смерті [PERSON], але за свого життя своїх спадкових прав не оформив, свідоцтво про право на спадщину на вказане майно не отримав. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру частки у спадщині з підстав, передбачених ст. 1241 ЦК України, позивач [PERSON] посилалась на обставини негідної поведінки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] по відношенню до спадкодавця [PERSON] Як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні спорів про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині (абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України) встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо. Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця. Виходячи із вказаних положень, предметом доказування за первісним позовом [PERSON] є обставини, які можуть свідчити про негідну поведінку по відношенню до спадкодавця саме особи, яка є спадкоємцем обовязкової частки у спадщині, тобто в даному випадку [PERSON], а не особи, яка є його спадкоємцем за заповітом [PERSON], оскільки остання не є безпосереднім спадкоємцем [PERSON] За таких обставин, докази, надані позивачем у справі за первісним позовом на підтвердження негідної поведінки [PERSON] по відношенню до померлої [PERSON], а саме постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 25.12.2009 у справі № 3-3694/09 та матеріали, зібрані у даній справі про адміністративне правопорушення, показання свідка [PERSON], яка пояснювала, що [PERSON] наносила тілесні ушкодження [PERSON], показання свідка [PERSON], яка пояснювала про негідну поведінку [PERSON], на підставі ст. 58 ЦПК України визнаються судом неналежними. Показання свідків [PERSON] (сестри [PERSON]П.), [PERSON] (сусідки подружжя [PERSON]), [PERSON] (сусідки подружжя [PERSON]), [PERSON], [PERSON] (сиділки, яка доглядала [PERSON]П.) про те, що [PERSON] за життя ображав, бив та принижував [PERSON], медична документація [PERSON], пояснення самої позивачки [PERSON], так само як і показання свідків з боку відповідача [PERSON], [PERSON], не можуть братися судом до уваги, оскільки у даному випадку [PERSON] на момент виникнення спору щодо зменшення його обовязкової частки у спадщині помер, за його життя до нього не було предявлено цих позовних вимог, а тому дані правовідносини припинилися, і не можуть бути предметом судового розгляду. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що до [PERSON] як до спадкоємиці [PERSON] перейшли права на обовязкову частку у спадщині не узгоджуються із приписами ст.ст. 1216, 1218, 1241 ЦК України. Як визначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що отримання [PERSON] права на обовязкову частку у спадщині відбулося за його життя, він у встановленому законом порядку набув право на цю обовязкову частку. Крім того, як було встановлено судом вище, [PERSON] прийняв обовязкову частку у спадщині, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також на момент смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав у спірній квартирі разом зі спадкодавцем, що не оспорювалось сторонами спору. Таким чином, правовідносини щодо зменшення обовязкової частки у спадщині [PERSON] припинилися внаслідок його смерті. Тому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення частки [PERSON] в спадщині, що залишилася після померлої 02.10.2012 [PERSON] до 1/80 частини, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав на неї, задоволенню не підлягають. З урахуванням положень ч.ч. 35 ст. 267 ЦК України, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення вищезазначених позовних вимог [PERSON], судом при вирішенні спору не надається оцінка обставинам щодо пропуску [PERSON] строку позовної давності за цими вимогами, та, відповідно, не застосовуються наслідки пропуску строку позовної давності у вигляді відмови у даних позовних вимогах з цих підстав. Вирішуючи позовні вимоги як [PERSON] так і [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником ? частини квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі, її право власності було зареєстровано ОП ЗМБТІ на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 02.10.2012 [PERSON], що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, і її частка у спадщині матері, з урахуванням права обовязкової частки у спадщині [PERSON], становить 3/8 частин вказаної вище квартири. Померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993, яке зареєстровано у встановленому законом порядку, також на праві власності належала ? частина квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі. Крім того, враховуючи те, що [PERSON] за свого життя вчинив всі дії спрямовані на прийняття обовязкової частки у спадщині після померлої дружини [PERSON] у виді 1/8 частини вказаної вище квартири, проте свідоцтво про право на спадщину отримати не встиг, суд приходить до висновку, що після його смерті відкрилася спадщина на 5/8 частин кварти № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі. 27.07.2016 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 20.06.2015 року [PERSON], проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 27.07.2016 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 101). Крім того, 17.06.2017 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON], проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 27.06.2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] (т. 2 а.с. 107). Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~\~\~\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 02.10.2012 [PERSON], а [PERSON] після померлого 20.06.2016 [PERSON], та прийняли спадщину у встановленому законом порядку та строк, однак правовстановлюючі документи на вказану квартиру у них відсутні, що є перешкодою у оформленні спадкоємцями свого права на спадщину. Дублікат правовстановлюючого документа на квартиру сторони позбавлені можливості отримати, оскільки власники квартири [PERSON] та [PERSON] померли. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права [PERSON] та [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем [PERSON] на 3/8 частин квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 02.10.2012, та за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] право власності на 5/8 частин цієї квартир в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 20.06.2015. З огляду на викладені обставини позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі, то з відповідача за її позовом [PERSON] на її користь підлягає стягненню сплачений нею і документально підтверджений судовий збір в сумі 1\~872 грн., який дорівнює 1% ціни позову. Виходячи з того, що позов [PERSON] задоволено частково, а саме в частині позовних вимог майнового характеру, то з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1\~123 грн. 50 коп., який обчислено виходячи із оцінки ринкової вартості спірної квартири (299\~600 грн.), який визнано обома сторонами.

Outcome: partial