Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Ірміно Луганської області. Заява мотивована тим, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки документи, які посвідчують даний факт видані органами влади на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті необхідне їй для проведення реєстрації даного факту та прийняття спадщини. Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17). Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.11-12). Суд, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.18). Судом встановлено, що [INFO] року в м. Ірміно Луганської області померла [PERSON], [INFO]. Документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] є: копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 31 травня 2016 року Відділом запису актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Луганської Народної Республіки (а.с.6); копія довідки про причину смерті (до форми № 106/ у № 26), виданої 08 травня 2016 року (а.с.5). Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, про що винесено відмову у проведення державної реєстрації смерті від 25.05.2018 року №803/14.2-04-09 (а.с.7). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1, 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Згідно п.п.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видані органами на території м. Ірміно Луганської області, свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті (до форми № 106/ у № 26), не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянки [PERSON], що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про смерть останньої. Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту смерті останньої є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia ), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захишеність та території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним конторолем іншої Договірної Сторони, необхідності уникати вакууму в системі захисту прав людини. Зазначений вийняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовувана до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до положень п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Як вказала заявник, встановлення даного факту їй необхідно для проведення реєстрації факту смерті її матері та реалізації свого права на прийняття спадщини після її смерті. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт смерті [INFO] року [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території України в м. Ірміно Луганської області, на підставі доказів, що достовірно свідчать про її смерть, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved