Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У травні 2012 року заступник прокурор Галицького району міста Львова в інтересах держави в особі Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення боргу в сумі 11284,09 грн. В жовтні 2012 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 9012,90 грн. суми заборгованості за кредитним договором, 937,34 грн. інфляційних втрат та 715,60 грн. трьох процентів річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Львівжитлокомплекс» було укладено кредитний договір про інвестування в будівництво житла, а також між позивачем та відповідачем 01.09.2009 року було укладено кредитний договір № 01-14, за умовами якого позивачем було надано кредит в сумі 171209,71 грн., наданий для будівництва житла. В подальшому, 11.01.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про розірвання кредитного договору № 01-14, а 19.02.1010 року кредитні кошти було повернуто. Проте, за період з 01.09.2009 року по 19.02.2010 року згідно п. 2.6. кредитного договору нараховані відсотки за користування кредитом [PERSON] не повернув. Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд про стягнення з відповідача 9012,90 грн. нарахованих відсотків за кредитним договором, 937,34 грн. інфляційних втрат та 715,60 грн. трьох процентів річних. Окрім того, просив суд стягнути з відповідача 250,02 грн. витрат на розміщення оголошення в пресі. Заочним рішенням Галицького районного суду міста Львова від 13.12.2012 року позов було задоволено повністю. Додатковим рішенням від 09.01.2013 року було стягнуто з відповідача 250,02 грн. витрат на розміщення оголошення в пресі. На виконання рішення було видано виконавчі листи. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 23.04.2015 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 13.12.2012 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13.05.2015 року матеріали справи було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва та 05.06.2015 року за результатами автоматизованого розподілу було передано на розгляд судді Рибаку М.А. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали та просили суд про його задоволення з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. При цьому зазначали, що частину заборгованості з відповідача уже було стягнуто у виконавчому проваджені. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні у зв'язку із тим, що на її думку, оскільки кредитні кошти за призначенням так і не були використані, а тому підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.09.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Львівжитлокомплекс» було укладено кредитний договір про інвестування в будівництво житла, предметом якого була участь Інвестора - [PERSON] у фінансуванні будівництва житла з метою отримання у власність квартири (а.с. 21-22). 01 вересня 2009 року між Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» (за договором - Фонд) та [PERSON] (за договором - Позичальник) був укладений кредитний договір № 01-14, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в сумі 171209,71 гри. строком повернення 40 (сорок) кварталів з дати укладення цього договору з оплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 14% річних суми зобов'язань за кредитом (а.с.12-19). Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що протягом строку, встановленого в п. 1.1 цього договору, Позичальник зобов'язується вносити суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (Додаток 2), а також відсотки за користування кредитом, відповідно до п.2.7. цього договору, до повного виконання зобов'язань за цим договором на рахунок Львівського РУ «ДСФУ ДФСМКБ» р/р 2650001065991 у ПЛФ ВАТ «Кредобанк». 12 січня 2010 року між Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON], на підставі заяви останнього від 11.01.2010 року (а.с. 27), був укладений договір про розірвання кредитного договору № 01-14 (а.с. 20). Відповідно до п. 7.10 Положення про порядок надання довгострокових пільгових кредитів на будівництво житла молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам, які згідно з законодавство визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, у 2009 році за рахунок коштів статутного капіталу Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з відсотковою ставкою 14% річних у разі відмови позичальника від наданого кредиту під час будівництва житла регіональне управління іпотечний центр Фонду розриває з ним кредитний договір та укладає новий договір з іншим кандидатом, який бере на себе зобов'язання щодо одноразової сплати першого внеску та коштів, що були сплачені попереднім позичальником у рахунок погашення кредиту (а.с. 11). Відповідно до п.п. 2.5. та 2.6. кредитного договору плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 14 відсотків річних суми зобов'язань за кредитом. Нарахування відсотків за користування кредитом починається з дати укладення договору. Із матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що відповідач 19.02.2010 року повернув кредитні кошти за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, матеріалами справи підтверджується те, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому позивачем в період з дня укладення договору - 01.09.2010 року і до дня повернення кредитних коштів 19.02.2010 року, а тому зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 9012,90 грн. Відповідно до звіту про здійснення нарахувань та виплат за період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року за виконавчим листом № 1304/4925/12, виданим Галицьким районним судом міста Львова, з відповідача у примусовому порядку було стягнуто на виконання заочного рішення у даній справі, яке в подальшому було скасовано, на користь позивача суму боргу в розмірі 2527,70 грн. (а.с. 173). Враховуючи ви кладене, відповідач станом на час прийняття рішення у справі зобов'язаний сплатити на користь позивача суму коштів в розмірі 6485,20 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача зазначала, що 13.01.2010 року відповідачем було отримано лист від позивача із вимогою сплатити суму процентів за договором. У зв'язку з простроченням відповідачем сплати відсотків за кредитним договором, згідно з розрахунком здійсненим судом, відповідач зобов'язаний сплатити на корить позивача 856,23 грн. інфляційних втрат та 677,82 грн. трьох процентів річних за період з 01.03.2010 року по 31.08.2012 року, а тому в цій частині позов також підлягає частковому задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 6485,20 грн. суми нарахованих відсотків за користування кредитом, 856,23 грн. інфляційних втрат та 677,82 грн. трьох процентів річних за період з 01.03.2010 року по 31.08.2012 року. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial