Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.11.2015 підсудність вказаної позовної заяви визначено Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позов обґрунтований тим, що рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2008 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання вказаного рішення суду рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2010 з відповідача стягнуто на користь позивача 39002,50 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. Проте в результаті несплати відповідачем аліментів, в нього виникла заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 63879,03 грн. та неустойка у сумі 15052,05 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2008 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2008 і до досягнення дитиною повноліття. З виконання якого 25.04.2008 видано виконавчий лист № 2-929 та 07.05.2008 ВДВС Васильківського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 7345443. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 37502,5 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. Згідно з листом ВДВС Васильківського МУЮ від 31.08.2015 вих. № 3903 виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-929 від 25.04.2008 закрито на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 19.08.2011 та направлено по місцю проживання боржника до [ADDRESS]. Заборгованість станом на 01.11.2010 складає 14379,03 грн. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України в постановах від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем аліменти за рішенням суду позивачу не сплачуються, внаслідок чого згідно розрахунку останнього виникла заборгованість у розмірі 63879,03 грн. та неустойка у сумі 15052,05 грн., які підлягають стягненню в судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 789,31 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved