Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначив про те, що із 16 березня 2002 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у нього із [PERSON] не склалося через сварки між ними, які набули системного характеру та призвели до того, що спільне проживання стало неможливе. З 2009 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] має іншу жінку. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] та вказала, що судові витрати понесені ним з відповідача не стягувати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність й зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, вказала, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 березня 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві зроблено відповідний актовий запис за № 328. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з лютого 2009 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved