Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом від 18 лютого 2017 року, яке є правовстановлюючим документом на вказану квартиру, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 березня 2017 року. 26 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем за власними зобов'язаннями), [PERSON] (майновим поручителем [PERSON].), [PERSON] (майновим поручителем [PERSON].) було укладено іпотечний договір № 0193-І на забезпечення виконання [PERSON] повернення іпотекодержателю кредитних коштів в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США з кінцевим терміном повернення 24 серпня 2018 року. Предметом іпотеки було нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала Іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідно до п. 2.1.6. указаного договору не існувало малолітніх та неповнолітніх користувачів квартирою. Згідно із п. 3.1.12. договору іпотекодавці зобов'язані не реєструвати в житловому приміщенні, що становить предмет іпотеки, інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя. 21 вересня 2016 року між акціонерним комерційним банком «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія Некстженфінанс» було укладено договір про відступлення прав за вказаним вище іпотечним договором. 26 вересня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія Некстженфінанс» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав за вказаним вище іпотечним договором. 13 січня 2017 року від [PERSON] як нового кредитора та іпотекодержателя на адресу боржника [PERSON], майнових поручителів [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-вимогу про усунення порушень. 18 лютого 2017 року [PERSON] було отримано свідоцтво, яке є правовстановлюючим документом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 06 березня 2017 року спірна квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В період переоформлення прав на вказану квартиру, всупереч п. 3.1.12. договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці зобов'язані не реєструвати в житловому приміщенні, що становить предмет іпотеки, інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя, в квартирі були зареєстровані інші особи, а саме: [PERSON] та неповнолітній [PERSON]. Реєстрація відповідачів у належній їй квартирі була обумовлена тим, що вони були попередніми власниками житла. Однак така реєстрація відповідачів здійснена всупереч п. 3.1.12. договору іпотеки без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя. Реєстрація та проживання відповідачів у належній їй квартирі порушує її права як власника, оскільки вона не має змоги проживати в цій квартирі, відповідачі своїм проживанням і реєстрацією перешкоджають в реалізації її права вільного розпорядження власністю, у тому числі права передачі квартири в іпотеку для отримання грошей у борг або банківського кредиту. Все це створює для неї як для власника майна перешкоди, які обмежують її права вільного володіння та розпорядження майном. На її заяву щодо зняття з реєстрації місця проживання громадян [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради надана відмова із посиланням на факт реєстрації в спірній квартирі дитини, яка не досягла 14 років, і рекомендовано звернутись до суду з питання визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням шляхом зняття їх з реєстрації. Відповідно до довідки № 1133 від 19 травня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON], [INFO], знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 1134 від 19 травня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON], [INFO], знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Отже, оскільки неможливо вирішити питання зняття з реєстраційного обліку відповідачів у добровільному порядку, то вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою, та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради Матвієнко В.А. не заперечувала проти задоволення позову. Представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому, проти задоволення позову не заперечує та просить ухвалити законне рішення. Заслухавши пояснення позивача, її представника [PERSON] та представника третьої особи Матвієнко В.А., дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом від 18 лютого 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 березня 2017 року. 26 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем за власними зобов'язаннями), [PERSON] (майновим поручителем [PERSON].), [PERSON] (майновим поручителем [PERSON].) було укладено іпотечний договір № 0193-І на забезпечення виконання [PERSON] повернення іпотекодержателю кредитних коштів в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США з кінцевим терміном повернення 24 серпня 2018 року. Предметом іпотеки було нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала Іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідно до п. 2.1.6. указаного договору не існувало малолітніх та неповнолітніх користувачів квартирою. Згідно із п. 3.1.12. договору іпотекодавці зобов'язані не реєструвати в житловому приміщенні, що становить предмет іпотеки, інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя. 21 вересня 2016 року між акціонерним комерційним банком «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія Некстженфінанс» було укладено договір про відступлення прав за вказаним вище іпотечним договором. 26 вересня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія Некстженфінанс» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав за вказаним вище іпотечним договором. 13 січня 2017 року від [PERSON] як нового кредитора та іпотекодержателя на адресу боржника [PERSON], майнових поручителів [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-вимогу про усунення порушень. 18 лютого 2017 року [PERSON] було отримано свідоцтво, яке є правовстановлюючим документом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 06 березня 2017 року спірна квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В період переоформлення прав на вказану квартиру, всупереч п. 3.1.12. договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці зобов'язані не реєструвати в житловому приміщенні, що становить предмет іпотеки, інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя, в квартирі були зареєстровані інші особи, а саме: [PERSON] та неповнолітній [PERSON]. Реєстрація відповідачів у належній позивачеві квартирі порушує її права як власника, оскільки таким чином відповідачі перешкоджають в реалізації її права вільного розпорядження власністю. На заяву позивача щодо зняття з реєстрації місця проживання громадян [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради надана відмова із посиланням на факт реєстрації в спірній квартирі дитини, яка не досягла 14 років, і рекомендовано звернутись до суду з питання визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням шляхом зняття їх з реєстрації. Відповідно до довідки № 1133 від 19 травня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON], [INFO], знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 1134 від 19 травня 2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON], [INFO], знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно із актом обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 07 червня 2017 року, підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] та затверджений директором ТОВ «Дивобуд», у спірній квартирі, власником якої є позивач, відповідачі не проживають. Отже, оскільки неможливо вирішити питання зняття з реєстраційного обліку відповідачів у добровільному порядку, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Права власника житлового будинку (приміщення) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, вказаною спеціальною нормою Закону передбачено наявність судового рішення саме про позбавлення права користування житловим приміщенням, що відповідає такому способу захисту цивільних прав та інтересів як припинення правовідношення, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття їх з реєстрації є законним і обґрунтованим, тому його необхідно задовольнити. При цьому судом враховано, що відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись про розгляд справи згідно з положеннями цивільно-процесуального законодавства, та відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не скористались наданими їм законом правом і не довели суду правомірність своїх дій. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved