Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У червні 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування квартирою № 1 в будинку № 52 по вул. Новокримській у м. Дніпропетровську, шляхом скасування її реєстрації. В обґрунтування позову вказала, що згідно ордеру № 13 від 02.12.1999 року «СМТ № 17» їй було видано ордер № 13 на право зайняти квартиру [ADDRESS]. Вона була зареєстрована в зазначеній квартирі. Зазначена квартира складається з двох кімнат загальною площею 22,0 кв.м. та з 1996 року вона стала проживати в квартирі. Згідно довідки № 16034 від 12.06.2015 року виданої Єдиним абонентським відділом «Міські комунальні платежі» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована вона та з 08.12.1987 року відповідачка. Але з моменту її заселення в спірну квартиру, тобто 12.09.1996 року відповідачка у квартирі не проживала. Особисті речей та меблі відповідачки в квартирі відсутні. У всіх розрахункових документах на квартирну плату, а саме: газ, водопостачання, теплопостачання вона зареєстрована одна. У звязку з тим, що відповідачка в квартирі не проживає тривалий час, просить суд втратити її право користування квартирою. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вони з позивачкою є сусідами. [PERSON] проживала раніше у квартирі, розташованій за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новокримська, б. 52, кв. 1. Родина складалася з чотирьох чоловік, відповідача, її чоловіка та двох дітей. В 1996 році [PERSON] виїхали з зазначеної квартири. Після того вони там не проживали. Де вони знаходяться зараз нікому не відомо. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого спеціалістами КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.01.2004 року будинок № 52 по вул. Новокримській у м. Дніпропетровську належить Територіальній громаді Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради (а.с. 13-18). 02.12.1999 року ТОВ «СМТ № 17», на підставі спільного рішення адміністрації та профспілок, видав [PERSON] ордер № 13 на право заняття з сімєю із 1 чоловіка кімнату № 1 у будинку № 52 по вул. Новокримській у м. Дніпропетровську, жилою площею 39,27 кв.м., загальною площею 46,37 кв.м. (а.с. 19). Рішенням Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради за № 236 від 22.10.2004 року була упорядкована нумерація квартир та житлової і загальної площі у будинку коридорного типу № 52 по вул. Новокримській у м. Дніпропетровську, згідно якого кімната № 1 рахувати квартиру № 2 з житловою площею 22,0 кв.м, загальною 41,6 кв.м. (а.с. 21). Відповідно до довідки ЖЕК № 13 від 03.08.2010 року, у квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованою лише [PERSON] (а.с. 11). Проте, згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації за № 16034 від 12.06.2015 року, виданою КП «Міські комунальні платежі» у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованою з 08.12.1987 року [PERSON] та позивач по справі, [PERSON] (а.с.20). Згідно повідомлень, розрахункових квитанцій, розрахункових книжок на оплату за теплопостачання, водопостачання, газопостачання та оплату за квартиру [ADDRESS] зазначена одна особа [PERSON] (5-12). Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У судовому засіданні встановлено та підтверджено свідками факт того, що позивач заселилася у спірну квартиру 12.09.1996 року і на цей час відповідач у спірній квартирі не проживала, особистих речей в квартирі не має. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~ Оскільки відповідач не зверталася до Виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради та \~ТОВ «СМТ № 17»\~з приводу своєї відсутності з жодними заявами, про причини відсутності в квартирі не повідомляє, тому наявні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житлом. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], в частині скасування реєстрації відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 107, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 58, 71, 72 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~та

Outcome: partial