Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] та витребування вказаної квартири на користь позивача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. При цьому, позивачем разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову в якій [PERSON] просить суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Більше того, зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. З долучених до позову матеріалів вбачається, що спірна квартира [ADDRESS] перебувала в іпотеці і належала на праві власності [PERSON] При цьому, за твердженням останньої, вказане помешкання незаконно вибуло із її володіння і, на даний час, зареєстровано на праві власності за [PERSON] Таким чином, [PERSON] може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити [PERSON] , є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved