Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Березівського районного суду Одеської області (Дєтков О.Я.) від 20.06.2017 року відкрито провадження у справі. Внаслідок відводів та самовідводів суддів Березівського районного суду Одеської області 18.12.2017 року справу повторно розподілено судді Горобець В.Л. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області (Горобець В.Л.) від 22.12.2017 року матеріали прийнято до свого провадження та повторно відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено проведення підготовчого судового засідання. Дана обставина хоча і не передбачена процесуальним законом, проте вирішального значення не має, і не впливає на можливість розгляду справи. 21.06.2018 року за розпорядженням голови Миколаївського районного суду Одеської області справа у зв`язку із неможливістю утворити склад суду передана до Комінтернівського районного суду Одеської області. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від 06.07.2018 року справу прийнято до свого провадження, а позовну заяву залишено без руху, і позивачу надано строк на усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від 02.10.2018 року продовжено розгляд справи. Як встановлено у підготовчому засіданні, [INFO] [PERSON] померла. В підготовчому засіданні оголошено перерву для визначення правонаступника. [PERSON] просила здійснити процесуальне правонаступництво по даній справі. Представник Головного територіального управління юстиції в Одеській області не заперечував проти цього. Представники Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби в Одеській області в підготовче засідання не з`явились, сповіщені належним чином., їх неявка не перешкоджає проведенню підготовчого засідання. За матеріалами спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] , її спадкоємцем є [PERSON] . Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь- якій стадії судового процесу. Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є відшкодування позивачу, серед іншого, завданої моральної шкоди. Згідно із статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року вказано, що процесуальне правонаступництво у справах за позовами про відшкодування моральної шкоди не допускається. Отже, вирішуючи питання заміни вибулого в зв`язку із смертю позивача- [PERSON] на правонаступника [PERSON] суд вважав, що процесуальне правонаступництво можливо лише в частині стягнення завданих матеріальних збитків та витрат. В частині моральної шкоди правонаступництво процесуальним та матеріальним законом не допускається, оскільки ці вимоги тісно пов`язані із особою первісного позивача. Відповідно до положення пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, що була однією з сторін у справі, якщо спірні відносини не допускають правонаступництво. Таким чином суд своєю ухвалою від 31.07.2019 року в порядку процесуального правонаступництва здійснив заміну первісного позивача - [PERSON] на правонаступника [PERSON] в частині позовних вимог до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби в Одеській області, про відшкодування матеріальної шкоди, судових витрат. В даній частині позову продовжено підготовче засідання в зв`язку із необхідністю правонаступнику часу для надання відповіді на відзив на позовну заяву. Роз`яснено [PERSON] , що всі дії вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього та само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Закрито провадження у справі за позовними вимогами [PERSON] до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди. Роз`яснено, що повторне звернення з тим самим позовом, між тими самим сторонами про той самий предмет спору не допускається. У жовтні 2019 року та у квітні 2020 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, і в остаточній редакції свого позову просила суд стягнути з Березівського міжрайонного відділу ДВС ГТ УЮ в Одеській області (правонаступник- Березівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), на користь [PERSON] спричинену матеріальну шкоду в сумі 288 гривень, та моральну шкоду в сумі 1\~000\~000 грн., стягнути судові витрати пов`язані із розглядом справи, з прибуттям до суду, та вирішити питання судового збору. На обгрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] наводить те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року визнано неправомірними рішення державного виконавця Березівського міжрайонного ВДВС, рішення скасовані, стягнуто з Управління ДВС ГТ УЮ в Одеській області на користь [PERSON] 1000 грн. спричиненої моральної шкоди. На підставі цього рішення було видано виконавчий лист № 1522/22057/12 від 04.07.2013 року про стягнення з ГУ ДВС ГТ УЮ в Одеській області на користь [PERSON] 1000 грн. спричиненої моральної шкоди. Як стверджує [PERSON] , даний виконавчий лист не був виконаний аж до серпня 2018 року. Як стверджує [PERSON] , виконавці не тільки не виконували рішення суду, яке набуло статусу остаточного, а і продовжували переслідувати та знущатися над [PERSON] . Як стверджує [PERSON] , її мати змушена була нести витрати зі своєї маленької пенсії, та оскаржувати у судах неправомірні дії та бездіяльність виконавців, захищати свої права. Внаслідок чого [PERSON] страждала, нервувала, отже зазнала моральної шкоди, що відобразилося на її здоров`ї, та у підсумку утворило загрозу її життю і призвело до смерті. 25.01.2017 року за твердженням [PERSON] ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволена скарга [PERSON] на дії виконавця [PERSON] по винесенню постанови про накладення стягнення на пенсію [PERSON] , постанову скасовано, а дії виконавця визнано неправомірними. Як стверджує [PERSON] її матір [PERSON] у 2016 році перенесла два інсульти, мала захворювання серцево- судинної системи, та внаслідок неправомірних дій відповідача у неї підвищувався артеріальний тиск, і, за твердженням позивачки, саме це і призвело до інсультів. Через дані обставини, вона, [PERSON] переживала за свою маму- [PERSON] , її здоров`я, допомагала у судах відстоювати свої законні права та інтереси, несла затрати на утримання матері та її лікування, допомагала грошовими коштами. [INFO] [PERSON] внаслідок третього інсульту померла. Моральну шкоду яку [PERSON] оцінила у 1000000 грн. вона пов`язує саме зі смертю матері, і вважає, що смерть матері перебуває у причинному зв`язку з діями виконавців. Спричинену матеріальну шкоду у сумі 288 грн. [PERSON] пов`язує з витратою у сумі 120 грн. на виготовлення довіреності від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , а також транспортні витрати в сумі 108 грн., що пов`язані із поданням скарги до Приморського районного суду м. Одеси та прибуттям у м. Одеса на судові засідання. В підготовчому засіданні [PERSON] зняла з розгляду подане нею клопотання про призначення судово- медичної експертизи, просила це клопотання їй повернути без розгляду. В підготовчому засіданні вирішено питання участі правонаступників відповідачів- Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (правонаступник- Березівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), Головного територіального управління юстиції в Одеській області (правонаступник -Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). При цьому суд, протокольно, виходив з того, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». \~ \~ \~ \~Аналогічна позиція висловлена у постанові від \~25 березня 2019 року\~у справі №191/81/17\~Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду. Представник Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) у своєму відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог, і зазначив, що державний виконавець Кулініч Д.Ю. діяв у межах наданих йому законом повноважень, і позивачем не доведено завдання їй як моральної, так і матеріальної шкоди. Вважав, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на доведення матеріальних збитків, і шкода моральна на яку посилається позивач не має причинно- наслідкового зв`язку із діями відповідача. Аналогічна правова позиція висловлена у відзиві на позов представником Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Представник Головного Державного казначейства України в Одеській області як в підготовчому так і в судовому засіданні питання позовних вимог залишила на розсуду суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.05.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов до наступного висновку: Судом за змісту ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року встановлено, що згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року по справі за адміністративним позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Управління пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій, скасування постанови державного виконавця, стягнення моральної шкоди та індексації було частково задоволено позов та було стягнуто на користь [PERSON] з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області моральну шкоду в сумі 1000 гривень. 22.04.2016 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист по справі № 1522/22057/12-ц по справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Управління пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій, скасування постанови державного виконавця, стягнення моральної шкоди, стягнення індексації. Згідно вказаного виконавчого листа з [PERSON] стягнуто на користь Головного управління юстиції в Одеській області грошові кошти у розмірі 1000 гривень. 16.05.2016 року та 02.07.2016 року державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято дві постанови про відкриття виконавчого провадження за № 51550831 про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ГУЮ в Одеській області в сумі 1000 гривень. Згідно вказаних постанов виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 1522/822057/12-ц виданого 27.10.2015 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь Головного управління юстиції в Одеській області боргу в розмірі 1000 гривень та встановлено боржнику строк добровільного виконання вимог виконавчого листа до 23.05.2016 року. Згідно листа Приморського районного суду м.Одеси від 20.09.2016 року за обліково статистичними номерами № 1522/22057/12-ц, № 1522/822057/12-ц судом не зареєстровано жодної цивільної справи. В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа № 1522/22057/12 (№ 2-а/1522/1685/12) за адміністративним позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Управління пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій, скасування постанови державного виконавця, стягнення моральної шкоди, стягнення індексації. Як вбачається з листів Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 23.08.2016 р. на адресу Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Відділу ПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області на виконанні у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області знаходиться виконавчий лист Приморського районного суду м.Одеси від 27.07.2016 року по справі № 1522/22057/12, щодо стягнення на користь [PERSON] з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Просять в найкоротші терміни надати інформацію з приводу вжиття заходів щодо виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року по справі № 1522/22057/12. За результатами розгляду скарги [PERSON] ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року скаргу задоволено, визнано неправомірними дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з прийняття до виконання виконавчого листа № 1522/22057/12-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 27.10.2015 р. та з прийняття постанов від 16.05.2016 р. та 02.07.2016 р. про відкриття виконавчого провадження за № 51550831; визнано незаконними та необґрунтованими постанови державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.05.2016 р. та 02.07.2016 р. про відкриття виконавчого провадження за № 51550831 та скасовано їх; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по не розгляду питання щодо повернення виконавчого листа за № 1522/22057/12-ц стягувачу. \~ \~ \~ \~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Крім того, дана обставина не заперечувалась сторонами у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Як вже зазначалось вище, судом у підготовчому засіданні, на стадії визначення правонаступника позивача, було вирішено і питання можливості розгляду позовних вимог (первинних) в частині стягнення моральної шкоди, яку зазнала сама [PERSON] . Судом закрито\~провадження у\~цій частині\~позовних вимог\~про стягнення\~моральної шкоди,\~яка завдана\~самій [PERSON] ,\~оскільки правонаступництво в цих правовідносинах ані процесуальним ані матеріальним законом не допускається, оскільки ці вимоги тісно пов`язані із особою первісного позивача. \~ \~ \~ \~Разом із тим, [PERSON] , уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути матеріальну шкоду за первісними позовними вимогами, а моральну шкоду просила стягнути вже як таку, що зазнала саме вона внаслідок смерті своєї матері, яка, як вважає [PERSON] , настала внаслідок неправомірних дій відповідачів. \~ \~ \~ \~У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ст. 55 ЦПК України). \~ \~ \~ \~До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ч. 3 ст. 49 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Аналіз даних правил процесуального закону дозволяє суду дійти до висновку, що [PERSON] як правонаступник вибулого позивача наділена повноваженнями зміни правової підстави позову або його предмету. \~ \~ \~ \~Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5\~ст. 12 ЦПК України). Судом неодноразово в ході підготовчого засідання зверталась увага на те, що суд сприяє сторонам у здійсненні їх процесуальних прав та обов`язків, сторони самостійно визначають склад відповідачів, суд самостійно не вправі вирішувати питання залучення належного відповідача у справі, співвідповідача, вирішувати питання зміни предмету чи правової підстави позову. Суд звертає увагу, що позивач неодноразово змінював (уточнював) позовні вимоги. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом, самостійного визначення судом належного відповідача, розпорядження предметом, правовою підставою позову, чи обрання способу захисту. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, так само, законом покладено право позивача визначати відповідача, співвідповідача, розпорядження предметом, правовою підставою позову, обрання способу захисту. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, і вирішує спір в межах заявленого предмету, правової підстави позову. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Отже суд вважає змінений позов прийнятним. Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. ст. 76-80 ЦПК України). Жодного належного та допустимого доказу на доведення матеріальних збитків позивачем суду не надано. Отже позовні вимоги в частині матеріальних збитків відхиляються судом за недоведеністю. Вирішуючи питання можливості стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного: Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Згідно з\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог\~статті 1174 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей\~1167,\~1174 ЦК України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] обгрунтовуючи отриману саме нею моральну шкоду, пов`язала її зі смертю матері внаслідок неправомірних дій відповідача. \~ \~ \~ \~Суд нагадує, що відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Суд повторює,\~що необхідною\~умовою відповідальності\~за заподіяння\~шкоди,\~є причинний\~зв`язок\~між дією\~(бездіяльністю)\~заподіювача шкоди\~і майновою\~або моральною\~шкодою,\~що виникла\~у потерпілої\~особи. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили. Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди. Суд вважає недоведеним причинний зв`язок між смертю [PERSON] та діями державного виконавця. Навпаки наявна у справі медична документація свідчить про протилежну причину смерті [PERSON] (т.1 а.с. 247-248). \~ \~ \~ \~Отже, моральна шкода, яка отримана [PERSON] внаслідок смерті [PERSON] також не перебуває у причинному зв`язку із неправомірними діями відповідачів. Відтак не має і складу цивільного правопорушення. \~ \~ \~ \~Таким чином і у цій частині позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Судовий збір відноситься на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed