Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з 15 травня 2011 року до 27 травня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано. За час шлюбу подружжя набуло майно: земельну ділянку площею 0,1 [PERSON], призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Артилеристів, 6 у м. Ізяслав Хмельницької області; земельну ділянку площею 0,0525 [PERSON], призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Громадянській, 4 у м. Ізяслав Хмельницької області; житловий будинок по вул. Громадянській, 4 у м. Ізяслав Хмельницької області. Позивач зазначає, що у період часу з 15 травня 2011 року по 30 вересня 2012 року відповідач не працював та не дбав про матеріальне забезпечення сімї, у періоди часу з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року та з 06 квітня 2015 року і до розірвання шлюбу сімю утримувала в основному позивач. Крім того, малолітній син сторін [PERSON] після розірвання шлюбу проживає із нею, аліменти на утримання дитини вона не отримує. Посилаючись на положення ст.ст. 60, 70 ч. 2, 70 ч. 3 СК України, [PERSON] просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, виділити їй у власність земельну ділянку та житловий будинок, розташовані по вул. Громадянській, 4 у м. Ізяслав Хмельницької області, та виділити у власність відповідачу земельну ділянку, розташовану по вул. Артилеристів, 6 у м. Ізяслав Хмельницької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вказав, що протягом всього часу перебування у шлюбі брав участь в утриманні сімї. На даний час він також проживає із малолітнім сином сторін, а тому законні підстави для відступлення від засади рівності часток при поділі майна подружжя відсутні. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом установлено, що 15 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, 27 травня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження дитини, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2016 року та не заперечується сторонами. Як убачається з договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 серпня 2014 року, посвідчених державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори [PERSON], за час шлюбу [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться у м. Ізяслав по вул. Громадянській, 4 Хмельницької області. Зазначені домоволодіння та земельна ділянка зареєстровані за відповідачем на праві приватної власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 серпня 2014 року №№ 25682335, 25682601. Також відповідачу на підставі рішення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 24 квітня 2013 року № 14/I-20 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1 [PERSON], розташована у м. Ізяслав по вул. Артилеристів, 6 Хмельницької області. За положеннями ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 57 цього кодексу земельна ділянка, набута дружиною, чоловіком за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України, є їх особистою приватною власністю. Отже, до майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності відноситься домоволодіння по вул. Громадянській, 4 у м. Ізяслав Хмельницької області та земельна ділянка, призначена для його будівництва і обслуговування. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частини друга та третя ст. 70 СК України встановлюють підстави для відступу від принципу рівності часток за рішенням суду. По-перше, це можливо якщо суд встановить обставини, які мають істотне значення. Приклади таких обставин, наведені у ч. 2 ст. 70 СК, переконують, що в основу відповідного судового рішення можуть бути покладені випадки, коли один з подружжя, зокрема, не вносив достатньої кількості матеріальних коштів до сімейного бюджету або не бажав працювати незважаючи на те, що мав можливість для цього, витрачав майно подружжя для задоволення виключно або переважно своїх особистих потреб, укладав від імені подружжя матеріально обтяжливі зобов'язання, знищив чи пошкодив спільне майно зі своєї вини тощо. По-друге, суд може присудити більшу частку одному з подружжя за умов, що: 1) з нею, ним проживають діти, повнолітні син, дочка, які є непрацездатними; 2) дана особа не отримує аліментів або їхній розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, повнолітніх сина, дочки або другого з подружжя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON], звертаючись до суду з вищевказаним позовом про поділ майна подружжя, зазначила, що у даній справі наявні підстави для відступу від принципу рівності часток, визначені ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження викладених нею обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення своєї сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї тощо. Натомість з довідок Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 серпня 2016 року № 39 та від 11 серпня 2016 року № 42/10-15-1767/2016, які [PERSON] надав на підтвердження своїх заперечень проти позову, встановлено, що останній з 01 жовтня 2012 року та по даний час працює провідним спеціалістом відділу ведення Державного реєстру виборців Ізяславської районної державної адміністрації та його заробітна плата з часу початку роботи по 31 липня 2016 року становить 98\~478 грн. 80 коп. Крім того, при придбанні спірного домоволодіння відповідач позичив частину коштів на його купівлю у сумі 1500 доларів США у своїх батьків, що не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. Зазначені обставини спростовують доводи позивача та підтверджують те, що [PERSON] дбав про матеріальне забезпечення своєї сімї. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Житлосервіс» Ізяславської міської ради Хмельницької області від 02 вересня 2015 року № 6651, відповідач зареєстрований у житловому будинку, що по вул. Громадянській, 4 у м. Ізяслав Хмельницької області, разом із сином [PERSON]. Відтак, оскільки дитина сторін фактично проживає з обома батьками, суд не знаходить також законних підстав для застосування у даній справі передбачених ч. 3 ст. 70 СК України підстав для відступу від принципу рівності часток при поділі майна подружжя. Крім того, слід зазначити, що норми сімейного законодавства України наділяють суд правом при вирішенні спору про поділ майна подружжя відступити від засади рівності часток за обставин, що мають істотне значення. Водночас суд не має повноважень передати все майно подружжя одному із них, а тому задоволення позову в межах заявлених позивачем вимог призведе до порушення майнових прав відповідача. За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed