Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 23498,15 гривень заборгованості за поставлений товар, 1607,23 гривень інфляційних втрат, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 797,65 гривень та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 26.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу товарів № 685/10. Уклавши даний договір, сторони дійшли взаємної згоди, що вартість товару, який є предметом договору, становить 23498,15 гривень. Згідно з умовами договору покупець зобов'язаний прийняти товар і розрахуватися за нього протягом семи календарних днів з моменту отримання товару. 26.03.2013 року позивач передав товар покупцю, проте відповідач не сплатив обумовлену договором грошову суму, внаслідок чого, починаючи з 03.04.2013 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 23498,15 грн. Інфляційні втрати за період прострочення зобов'язання з 03.04.2013р. до 20.05.2014р. становлять 1607,23 грн., а сума 3% річних за вказаний період складає 797,65 грн. Загальна сума заборгованості складає 25903,03 гривні, які позивач просить стягнути в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, стягнувши з відповідача на користь позивача 25903,03 гривень заборгованості та 259,03 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу товарів № 685/10. Відповідно до п.1.1 вказаного договору ТОВ СП НІБУЛОН (продавець) зобов'язується передати у власність [PERSON] (покупцю) товар, а покупець зобов'язується його прийняти та оплатити відповідно до умов договору. Уклавши даний договір, сторони дійшли взаємної згоди, що вартість товару, який є предметом договору, становить 23498,15 гривень. Згідно з п.2.2 укладеного договору покупець зобов'язаний прийняти товар і розрахуватися за нього протягом семи календарних днів з моменту отримання товару. 26.03.2013 року позивач передав товар покупцю, що підтверджується підписами сторін на видатковій накладній № 128 від 26.03.2013 року. Таким чином, позивач виконав покладені на нього договором зобов'язання. Проте, відповідач не сплатив обумовлену грошову суму, чим порушив взяті на себе зобов'язання, визначені п.2.2 договору, в частині проведення оплати протягом семи днів. Внаслідок чого у відповідача перед позивачем, починаючи з 03.04.2013 року рахується заборгованість у розмірі 23 498,15 гривень. З метою позасудового врегулювання спору позивачем надсилалися листи відповідачу з пропозицією погашення заборгованості, однак такі листи поверталися з поштовою відміткою за закінченням строку зберігання. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає стаття 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач на день звернення до суду (20.05.2014р.) грошові зобовязання не виконав та допустив прострочення їх виконання (з 03.04.2013 р.) на 413 днів. Згідно з наданим позивачем розрахунком втрати від інфляції за весь час прострочення складають 1607,23 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягають стягненню передбачені законом три відсотки річних від простроченої суми заборгованості, що за 413 днів складає 797,65 гривень (23498,15 грн. х 3% : 365дн.х 413 дн.= 797,65 грн.) З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір у розмірі 259,03 гривень.

Outcome: approved