Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі-Управління), [PERSON] , Відділу Державної реєстрації Виконавчого комітету Ніжинської міської ради про визнання незаконними та скасування наказів Управління про надання [PERSON] дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] даної земельної ділянки; скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Перемозької сільської ради; скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Ніжинської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо даної земельної ділянки від 25 жовтня 2017 року, індексний номер 37759351; зобов`язання державного реєстратора внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав та обтяжень щодо вказаної земельної ділянки; скасування у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію стосовно даної земельної ділянки. Позов обгрунтований тим, що позивач 22 березня 2017 року звернулась до Управління із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради. Листом Управління від 20 квітня 2017 року позивача повідомлено, що Перемозька сільська рада не надає інформації щодо своєї позиції стосовно відведення позивачу у власність земельної ділянки, у зв`язку з чим Управління не має можливості розглянути заяву по суті. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року визнано протиправною відмову Управління у наданні дозволу позивачу згідно заяви від 22 березня 2017 року на розроблення документації із землеустрою та зобов`язано повторно розглянути по суті заяву. Позивач, вчиняючи всі необхідні та визначені законом дії, 22 березня 2017 року звернулась із заявою до Управління щодо проекту землеустрою та передачу у власність зазначеної земельної ділянки, та до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Наказом Управління від 20 листопада 2018 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позивачу надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації на території Перемозької сільської ради. Проте, відповідно до відповіді ФОП « [PERSON] »-згідно викопіювань з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради з вказаним бажаним місцем розташування земельних ділянок, що додаються до наказів Управління, вже зареєстровані земельна ділянка площею по 2 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013. Згідно відповіді Управління на адвокатський запит від 19 лютого 2020 року право приватної власності на земельну ділянку, з приводу якої зверталась позивач, зареєстроване за [PERSON] .. Управлінню було відомо про розгляд Чернігівським окружним адміністративним судом справи щодо протиправної бездіяльності за позовом позивача на предмет відмови у наданні дозволу через наявність формальних обставин, які не передбачені чинним законодавством, було відомо про факт звернення [PERSON] з клопотанням про надання йому безоплатно у власність вищевказаної земельної ділянки на місяць пізніше від позивача. Управлінням порушено принцип забезпечення гарантій прав на землю. На підставі оспорюваного наказу Управління державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Представник позивача адвокат Зубицька Л.М. просить позов задовольнити. У відзиві на позовну заяву від 31 серпня 2020 року начальник ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області Старченко О. просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що 22 березня 2017 року до Управління із заявами про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою звернулись позивач, [PERSON] та [PERSON] із доданими графічними матеріалами з бажаним місцем розташування земельних ділянок на території Перемозької сільської ради в межах норм безоплатної приватизації. 26 квітня 2017 року до Управління надійшла заява [PERSON] про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з доданими графічними матеріалами із бажаним місцем розташування земельної ділянки на території Перемозької сільської ради в межах норм безоплатної приватизації. Відповідно до графічних матеріалів [PERSON] та [PERSON] звернулись щодо отримання дозволів на одну і туж земельну ділянку. 12 лютого 2018 року та 20 листопада 2018 року [PERSON] було відмовлено в наданні дозволу з підстав того, що вказана земельна ділянка перебуває у власності іншої особи. На графічних матеріалах позивача земельна ділянка, яку вона бажала отримати у власність, знаходилась суміжною із земельною ділянкою [PERSON] , а відповідно і [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу 20 листопада 2018 року наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Провадження в адміністративній справі Чернігівського окружного адміністративного суду за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкрито 10 жовтня 2017 року, відповідна ухвала отримана Управлінням 12 жовтня 2017 року. Наказ щодо затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність стосовно [PERSON] прийнятий 22 вересня 2017 року, при цьому останньому наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою на вільну земельну ділянку, що ніяким чином не порушує прав позивача. Накази щодо [PERSON] реалізовані, останній є власником земельної ділянки. Позивачем не обгрунтовано, що вона претендувала на земельну ділянку, яка була передана у власність саме [PERSON] .. Кадастровий номер земельної ділянки скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відомості про речові права, які внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В додаткових поясненнях від 28 січня 2021 року представник позивача адвокат Сабєтов Д.В. зазначає про фактичне створення Управлінням штучних умов, які унеможливили реалізацію позивачем права на землю, через відмову у розгляді клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, що підтверджено судовим рішенням, що свідчить про недобросовісність дій Управління, що в свою чергу порушує щодо позивача принцип законного сподівання та легітимного очікування. Управлінням безпідставно та невмотивовано надано пріоритетність в отриманні земельної ділянки у власність [PERSON] .. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сабєтов Д.В., участь якого забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, позов підтримав, пояснивши, що Управлінням при зверненні позивача порушено доброчесність, вчинене умисне затягування, позивач звернулась значно раніше за [PERSON] .. Управлінням не подані докази щодо віднесення [PERSON] до учасників АТО, накладення земельних ділянок. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області Бойко Т.М., участь якої в судовому засіданні забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, позов не визнала, пояснивши, що приорітетність Управління до [PERSON] відсутня, останній отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою після відмови позивачу. [PERSON] та [PERSON] звернулись щодо отримання дозволів на одну і туж земельну ділянку. На графічних матеріалах позивача земельна ділянка, яку вона бажала отримати у власність, знаходилась суміжною із земельною ділянкою [PERSON] .. Даний масив був відведений для учасників АТО, Управління виконувало розпорядження КМ України. Після рішення суду та отримання дозволу позивач своє право на землю не реалізовувала. [PERSON] отримав дозвіл на вільну земельну ділянку поза межами населеного пункту. Права позивача не порушені. Додаткові пояснення представника позивача Управлінням не отримувались. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Ніжинської міської ради в судове засідання повторно не з`явились без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні, відзив чи заперечення у встановленому порядку не подані. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. 22 березня 2017 року [PERSON] звернулаь до Управління із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перемозької сільської ради (штрих код К-6678/0/5-17 від 22.03.2017). До заяви додане викопіювання з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради. Аналогічні заяви з доданими викопіюваннями 22 березня 2017 року до Управління подані також [PERSON] та [PERSON] .. На дану заяву Управлінням у повідомленнях від 20 квітня 2017 року, 22 червня 2017 року на адресу позивача зазначено про відсутність можливості розгляду заяви по суті та прийняття відповідного рішення з посиланням на те, що Перемозька сільська рада не надала своєї позиції стосовно виділення позивачу у власність зазначеної земельної ділянки. Також зазначено про численні звернення сільських рад щодо призупинення надання земельних ділянок без їх погодження у власність з метою уникнення соціальної напруги в селі. У копії повідомлення №К 6678/0-406/0/94-18 (на вх.№К-6678/0/5-17 від 22.03.2017) Управлінням на адресу позивача зазначено, що земельна ділянка щодо її звернення включена в межі земельного масиву, який на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками передбачається для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході країни. Правові підстави для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відсутні. Відповідно до копії заяви від 25 квітня 2017 року [PERSON] на адресу Управління просить надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перемозької сільської ради (штрих код Ж-10036/0/5-17 від 26.04.2017), в заяві наявна позначка «…АТО…». До заяви додане викопіювання з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради. Наказом Управління від 13 травня 2017 року наданий дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Перемозької сільської ради. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, дата формування 28 серпня 2017 року, державна реєстрація земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, для ведення особистого селянського господарства, проведена 28 серпня 2017 року. Наказом Управління від 22 вересня 2017 року стосовно [PERSON] затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованій на території Перемозької сільської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…, час формування 09 червня 2020 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013 наявна інформація-площа 2 га; дата державної реєстрації земельної ділянки-28 серпня 2017 року; цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства; адреса-Ніжинський район, Перемозька сільська рада; державна реєстрація права власності проведена 20 жовтня 2017 року за [PERSON] , підстава для державної реєстрації права власності-наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 22 вересня 2017 року серія та номер 25-14832/14-17-сг, підстава внесення запису-рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 жовтня 2017 року, індексний номер: 37759351, виконавчий комітет Ніжинської міської ради. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволів Штерцел Я.А., [PERSON] , [PERSON] на розроблення проектів землеустрою, викладену у листах від 12 лютого 2018 року, та зобов`язано повторно розглянути заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустроїв згідно ст.118 ЗК України щодо відведення кожному земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі у власність для ведення оосбистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду. Судом встановлено відсутність належного оформлення рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, Управлінням порушено вимоги ст.ст.118, 122 ЗК України. Провадження по даній справі відкрито 10 жовтня 2017 року. Повістка про виклик в судове засідання на 18 жовтня 2017 року отримана Управлінням 12 жовтня 2017 року (штрих код 9-13555/0/1-17 від 12.10.2017). Згідно копії наказу Управління від 20 листопада 2018 року (на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року) наданий дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Перемозької сільської ради, орієнтовною площею 2 га. У копії повідомлення від 19 лютого 2020 року Управлінням (у зв`язку з наданням правової допомоги [PERSON] ) на адресу адвоката Зубицької Л. зазначено, що право приватної власності на земельну ділянку, з приводу якої зверталась [PERSON] і якій на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року наказом Управління від 20 листопада 2018 року наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою, зареєстровано за [PERSON] .. У копії повідомлення ФОП « [PERSON] » (на №1-10-02/20 від 10.02.2020 року, вих.№1/03 від 02.03.2020 року) на адресу адвоката [PERSON] щодо звернення про унеможливлення розроблення проектів землеустрою [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що при зверненні даних громадян було перевірено наявність вільних земель на Публічній Кадастровій карті України і встановлено, що відповідно до викопіювань з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради з вказаним бажаним місцем розташування земельних ділянок, що додаються до наказів Головного управління Держгеокадастру, вже зареєстровані дві земельні ділянки площею по 2 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013, 7423387400:07:001:0015. У повідомленні від 12 лютого 2018 року Управлінням на адресу [PERSON] зазначено про відсутність правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з підстав перебування земельної ділянки, щодо якої було звернення останнього, у власності іншої особи згідно даних Державного земельного кадастру, що також зазначено у наказі Управління від 20 листопада 2018 року. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу безоплатного одержання у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства. Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється ст.ст.118, 186-1 ЗК України. Частиною 6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову в надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови. Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України Про державний земельний кадастр Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2012 року №1051 затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру, згідно з п.107 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п.п.49-54 цього Порядку. Згідно змісту ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У ч.1 ст.50 Закону України Про землеустрій визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20) зазначено, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (ст.50 Закону України Про землеустрій); обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду. Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи . У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження №14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] та двома іншими особами ( [PERSON] та [PERSON] ) 22 березня 2017 року подані заяви на розроблення проекту землеустрою щодо земельних ділянок одного масиву, який на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками передбачений для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході країни, у зв`язку з чим Управлінням у повідомленнях від 20 квітня 2017 року та 22 червня 2017 року відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, при цьому відповідач [PERSON] на свою заяву від 25 квітня 2017 року отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою 13 травня 2017 року, тобто після відмови позивачу у наданні дозволу. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності на земельну ділянку, вказаний дозвіл не є правовстановлюючим актом та не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права на конкретну, індивідуально визначену земельну ділянку. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року зобов`язано повторно розглянути заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустроїв через неналежне оформлення рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відповідний дозвіл позивачу на виконання даного рішення суду наданий 20 листопада 2018 року. Також судом враховується, що проект землеустрою щодо [PERSON] затверджений 22 вересня 2017 року до відкриття провадження у вищезазначеній адміністративній справі 10 жовтня 2017 року, при цьому державна реєстрація земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013 для ведення особистого селянського господарства проведена 28 серпня 2017 року, а державна реєстрація права власності за останнім проведена 20 жовтня 2017 року, тобто наявний погоджений та затверджений проект землеустрою щодо відведення первинно сформованої земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] , яким вчинені юридично значущі дії щодо вирішення питання про отримання права власності на земельну ділянку-отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, розробив такий проект, за його заявою сформовано земельну ділянку, у зв`язку із чим, він мав законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки, яка залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Під час судового розгляду суду не подані докази щодо раніше сформованого проекту землеустрою іншої особи, зокрема позивача, на земельну ділянку, яка виділена у власність відповідачу [PERSON] , накладення графічних матеріалів щодо земельної ділянки при зверненні позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дій позивача щодо розроблення проекту землеустрою, його погодження та затвердження після отримання дозволу 20 листопада 2018 року. За таких обставин поведінка Управління, із урахуванням всіх обставин у справі, не може вважатись недобросовісною та неправомірною, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю. Щодо додаткових пояснень представника позивача від 28 січня 2021 року,-вони подані після завершення підготовчого провадження, відповідні процесуальні дії суду в порядку ч.5 ст.174 ЦПК України (суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне) щодо дозволу позивачу подати додаткові пояснення під час судового розгляду відсутні, при цьому вказані додаткові пояснення не надіслані іншим сторонам, що унеможливило останніх надати свої аргументи.

Outcome: dismissed