Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 19.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №300937/5648/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США (далі - договір) на суму 2000,00 доларів США, строком до 19.04.2015 року, з виплатою відсотків згідно умов договору. Після закінчення строку дії договору, відповідач належні позивачу кошти не повернув. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу з відсотками в розмірі 2035,35 доларів США. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Також суду пояснив, що позивачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, про що позивач повідомляла відповідача письмовою заявою від 22.05.2015 року. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно договору №300937/5648/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 19.01.2015 року, позивач розмістила вклад в сумі 2000,00 доларів США, на строк з 19.01.2015 року по 19.04.2015 року, з нарахуванням відсотків згідно п. 1.2 договору. Факт розміщення позивачем грошових коштів та суми заборгованості за вкладом підтверджується випискою по особовому рахунку станом 27.07.2015 року, згідно якої вихідний залишок становить 2035,35 доларів США. 21.04.2015 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, про що позивач повідомляла відповідача письмовою заявою від 22.05.2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч.1,2 ст. 1066 ЦК України). 29.05.2015 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про видачу коштів, проте, відповідач вкладені кошти позивачу не повернув. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 ЦК України). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Офіційний курс НБУ гривні до долару США, станом на 04.08.2015 року, становить 21.717484, а тому сума заборгованості за договором (2035,35 доларів США) у гривневому еквіваленті складає 44202,68 грн. Зважаючи на викладене та надані пояснення, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів за договором вкладу в розмірі 2035,35 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 440,66 грн.

Outcome: approved