Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.03.2005 року по 08.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 16.02.2010 року і по теперішній час відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку із чим утворилась заборгованість по аліментам, від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям сина, не приймає участі у його вихованні, навчанні, не піклується про моральний та фізичний розвиток, не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Дитина знаходиться на повному її утриманні. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], пояснивши,що дійсно протягом 3-4 років він не приймає участі у вихованні дитини та не цікавиться її розвитком. Перешкод у спілкуванні з сином йому не чинили, він добровільно відмовився від спілкуванням із сином. Представник третьої особи - служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської Ради, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], а також надала висновок Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської Ради, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила що просить винести рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] його батьківських прав відносно неповнолітнього сина підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2005 року по 08 липня 2010 року. (а.с. 10,15). 04 травня 2007 року в них народився син [PERSON]. (а.с. 13). Дитина проживає з позивачкою у [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 12). Малолітній [PERSON] навчається у «Маріупольській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 66» з 2014 року та характеризується, як охайна, доглянута та неконфліктна дитина, яка має здібності з математики та інформатики. Крім того, відвідує КЗ «Комплексну дитячу-юнацьку спортивну школу № 5» з секції плавання(а.с.19-19). Згідно характеристики [PERSON] відвідує Маріупольську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів з 2014 року. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна, має здібності з математики, інформатики. Полюбляє читати додаткову літературу, словниковий запас значний, постійно прагне поглибити свої знання. Завжди бере участь у різноманітних заходах,є учасником різноманітних шкільних олімпіадах та конкурсів, відвідує вокальний гурток, займається плаванням. Згідно характеристики за місцем навчання дитина проживає з матір'ю, яка достатньо приділяє уваги вихованню та контролює навчання сина. Батько дитини не приймає участі у вихованні сина та не цікавиться його поведінкою та навчанням. (а.с. 18). Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області, на підставі якого 25 березня 2010 року був виданий виконавчий лист, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 травня 2016 року загальний розмір заборгованості по аліментам становить 47796,32 грн. (а.с. 14,17). Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Лівобережної районної адміністрації від 20 червня 2017 року № 44.2-39099-44.1, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним висновком. Відповідно до ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається, життям дитини не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про сина, про його розвиток. Таким чином, з урахуванням переконливих доказів, наданих позивачкою, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved