Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що її донька [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З 2010 року батьки дитини самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку із чим [PERSON] почала проживати разом із бабусею, з того часу позивач займається її вихованням. [INFO] батько дівчинки [PERSON] помер, після його смерті [PERSON] знову уклала шлюб та виїхала з чоловіком до Російської Федерації. При цьому перед своїм виїздом відповідач подарувала належну їй частку квартири [ADDRESS] донці та позивачу, а також зареєструвала дитину у цій квартирі. Однак, після виїзду до Росії відповідач припинила будь-які стосунки з дитиною, не вітає її зі святами, не цікавиться її шкільним життям, що негативно вплинуло на психологічний стан [PERSON]. Смерть батька та від'їзд матері послугували виникненню у дитини низки захворювань, але лікуванням дівчинки займається лише [PERSON] Наприкінці 2015 року позивач зв'язалась із [PERSON] та попросила надати матеріальну допомогу на утримання [PERSON]. Так, відповідач перерахувала 10000 російських рублів, однак, наступного дня почала вимагати повернути ці гроші. У той момент позивач вже встигла витратити частину цих грошей, а тому не змогла повернути повністю цю суму. Після цього [PERSON] грошові кошти на утримання доньки не надавала та взагалі припинила спілкування з матір'ю і дитиною. Відповідач не телефонує [PERSON], на зв'язок у соціальних мережах не виходить, будь-які її засоби зв'язку позивачу не відомі. Вважала, що така поведінка [PERSON] свідчить про її небажання виконувати свої батьківські обов'язки, а тому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 16.01.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 56. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається із довідки № 76 від 11.04.2018 року, виданої головою КСН «Машинобудівельник», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із онукою [PERSON], [INFO], що також підтверджується Також відповідно до акту № 74 від 11.04.2018 р., складеного головою КСН «Машинобудівельник», [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] більше двох років. Згідно педагогічної характеристики, складеної директором Маріупольської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 42, [PERSON], 2007 року народження, навчається у вказаному навчальному закладі з 1 класу, батько дитини помер, а мати виїхала до Російської Федерації, на контакт з родиною виходить дуже рідко, останні два роки з дівчинкою не спілкується, матеріальну та моральну підтримку не надає. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.09.2018 року було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], 2007 року народження. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачем було надано суду достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] життям та здоров'ям своєї доньки не цікавиться, з нею тривалий час не бачиться, будь-якої участі в її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, тобто належним чином не виконує свої батьківські обов'язки. У свою чергу відповідач будь-яких відомостей щодо свого ставлення до позовних вимог не надав. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про її небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітньої доньки [PERSON], а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини.

Outcome: approved