Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив стягнути з неї на свою користь аліменти на тримання спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що рішенням суду з нього стягувались аліменти на користь відповідачки, однак починаючи з січня 2021 року син почав проживати разом із ним, сам піклується про нього і забезпечує, а його мати припинила утримання своєї дитини, хоча є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу своєму сину. Ухвалою від 30.06.2021 провадження у справі було зупинено до розгляду іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, рішення по якій було винесено Новоград-Волинським судом 07.09.2021 (далі за текстом - рішення суду №285/3481/21), задоволено позовні вимоги та з січня 2021 року припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Від позивача надійшла заява про слухання справи без його участі. Відповідачка до суду не прибула. У відзиві від 22.06.2021 просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що продовжує утримувати свого сина, який не змігши наладити стосунки з її новим чоловіком, почав частіше бувати у свого батька. В заяві до суду від 10.11.2021 відповідачка просила розглядати справу без її участі, при цьому позовні вимоги підтримала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/2240/19 (далі за текстом - рішення суду №285/2240/19) від 31.11.2019 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягували аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів, що стягувались відповідно до рішення суду №285/2240/19. Рішенням суду №285/3481/21 від 07.09.2021, яке набрало законної сили 08.10.2021, позовні вимоги були задоволені повністю та припинено з 01 січня 2021 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , що стягувалися на підставі рішення суду №285/2240/19. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму (з 01.12.2021) для дітей віком від 6 до 18 років - 2 618 грн. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. У позовній заяві позивач зазначив, що фактично мати проживає окремо від сина. Відповідачка є здоровою, молодою особою 36 років; працездатна; не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітньої дитини та не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя; доказів того, що на її утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, суду не надала; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання нею матеріальної допомоги сину, на момент розгляду справи не існує, відтак вона спроможна сплачувати аліменти. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного батька. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітнього сина; враховуючи визначений законодавством мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дітей, розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (яка згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за І квартал 2021 року становить 10 331 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідачки, яка зобов`язана брати участь у забезпеченні благополуччя своєї дитини, - суд приходить до висновку, що вона спроможна сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах: 1/4 частка від усіх видів її заробітку щомісячно. Такий розмір аліментів є реальним, не поставить відповідачку у матеріальне становище значно гірше від положення дитини і позивача, відповідатиме, як інтересам [PERSON] , так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідачка не надала жодних відомостей щодо її заробітку і матеріального становища. Також нею не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають йому можливість самотужки забезпечити п`ятнадцятирічному підлітку належний життєвий рівень. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідачки в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved