Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] , в якому просив суд усунути йому перешкоди у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення способів участі позивача у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, а саме просив встановити систематичні побачення з дитиною за місцем його проживання кожні перші та треті вихідні щомісяця з 10.00 години суботи до 15.00 години неділі без обов`язкової присутності матері, з правом позивача самостійно забирати дочку з місця її проживання або перебування, та відвідування протягом цього часу разом з дочкою культурно-масових, освітніх, розважальних, оздоровчих заходів та інших місць в межах Дніпропетровської області, за умови попередження відповідача про місцеперебування дитини. Позов обґрунтований тим, що 12.07.2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Через погіршення стосунків між подружжям, [PERSON] почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, не давала можливості взагалі бачитися з нею, виганяла його з будинку, де вони проживали однією сім`єю. Позивач зазначає, що звернувся до служби у справах дітей, останні 07.04.2017 року видала розпорядження, яким визначили способи участі батька у вихованні дитини, а саме надали можливість періодичних побачень з дитиною в першу-третю неділю місяця, з 9 години до 13 години (присутності матері та за попередньою домовленістю з нею). Не дивлячись на прийняте розпорядження, відповідач продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач звернувся до суд з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою після першого звернення позивача з позовом до суду, [PERSON] пішла йому назустріч, стала надавати можливість бачитися йому та його батькам з [PERSON] , її поведінка різко змінилася. Між ними було досягнуто домовленості про те, що матір дитини не буде чинити перешкод у спілкування дитиною, а він відмовиться від позову про визначення порядку спілкування з дитиною та надасть свою згоду на розірвання шлюбу. Всі домовленості зі своєї сторони [PERSON] виконав, однак [PERSON] , отримавши рішення суду про розірвання шлюбу, знову почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, влаштовує скандали при дитині. Крім того, позивач наполягає на тому, що дитина проживає в аварійному будинку, матір дитини не привчила її до нормального харчування, дитина часто хворіє, не буває на вулиці, дитина може висловлюватися брудною лайкою, як і її матір. Всі ці обставини призвели до того, що батько дитини, наполягає на визначенні такого порядку зустрічей з дитино, при яких би була відсутня матір, оскільки він сам в змозі надати набагато кращі умови для її виховання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цивільній справі за позовом [PERSON] , визначено суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, - [PERSON] (а.с. 9). Ухвалою від 04 червня 2018 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 12-13). Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи було залучено службу у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 20 червня 2019 року в якості третьої особи залучено органи опіки та піклування за місцем проживання позивача та відповідача, а саме орган опіки та піклування Піщанської сільської ради та орган опіки та піклування Гвардійської селищної ради (а.с. 57-58). Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 102-103). В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення щодо обставин, викладених у позові, а також надав пояснення про те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, склалися неприязні відносини, які жодним чином, на його думку, не можуть впливати на його права та обов`язки щодо дитини. В будь-якому випадку, він хоче приймати участь у вихованні дочки, хоче з нею відвідувати різного роду дитячі заклади, розважальні заходи, вона залюбки з ним залишається, але матір дитини при їх зустрічах лише провокує скандали, дозволяє собі в присутності дитини підвищувати голос, лаятись тощо, тому позивач наполягав на тому, щоб зустрічі були без присутності матері дитини. В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти того, що батько має право на участь у вихованні дитини, однак при цьому відповідач пояснила, що сам батько довів ситуацію до того, що дитина його боїться. Внаслідок неправомірнихз дій позивача, який вдерся одного разу вночі до їх будинку, дитина почала боятися криків, темноти, будь-яких гучних звуків, вночі стала погано спати. Вона була змушена звернутися до спеціалістів, психологів, психіатрів. За своїм віком дитина не може сама перебувати з батьком навіть на періодичних побаченнях, оскільки той проявляє агресію, дитина його боїться. На думку, відповідача батькові слід би було налагодити стосунки з дитиною, увійти спокійно до її довіри. Також матір дитини наполягала на тому, що дитина тільки з нею відчуває себе захищеною. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також надали відповідні висновки щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною (а.с. 52, 78, 80. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Встановлені в судовому засіданні обставини. У відповідності до свідоцтва про шлюб сторони 12 липня 2014 року зареєстрували шлюб , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться сторони по справі, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 67). Суду надано розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 07.04.2014 року, у відповідності до якого [PERSON] визначено наступний порядок у часті у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: першу-третю неділю місяця, з 09.00 години до 13.00 години (в присутності матері та при попередній домовленості з нею). Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що матір дитини не виконувала прийняте розпорядження головою РДА, відповідач наполягала на тому, що вік дитини та її стан здоров`я, прив`язаність до матері на момент прийняття розпорядження головою РДА, не були враховані, як і не була врахована поведінка самого батька в присутності дитини, його агресивне ставлення до матері та оточуючих його людей. Про наявність неприязних відносин між колишнім подружжям свідчать висновки Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за численними зверненнями [PERSON] , у яких вона повідомляла про неправомірну, агресивну поведінку її колишнього чоловіка (а.с. 27-33), однак жодного разу [PERSON] не був притягнутий до відповідальності, оскільки спростовував у телефонному режимі викладені у заявах [PERSON] обставини, а свідків конфліктів не було встановлено. З огляду на позиції сторін в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх\~\~малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 151 СК України\~передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно зі\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2\~ст.155 СК України). Статтею 159 СК України\~визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості вільного, безперешкодного спілкування та виховання\~\~малолітнього сина, а тому просив суд\~\~зобов`язати відповідача не перешкоджати\~\~йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ним. Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька.\~\~ Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини. Згідно з частинами другою та третьою\~статті 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга\~статті 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі\~\~ батька у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Не дивлячись на неприязні відносини між батьками дитини, суд бере до уваги, що за місце проживання позивача в смт.Гвардійске, представниками органу опіки та піклування було проведено перевірку житлових умов проживання позивача та встановлено, що позивач проживає разом з батьками, які теж хочуть бачити свою онуку, в квартирі є все необхідне для виховання дитини (а.с. 93). Орган опіки та піклування за місце проживання батька дитини підтримує запропонований позивачем порядок зустрічей з дитино та не бачить перешкод у визначенні такого порядку зустрічей з дитиною. В свою чергу, орган опіки та піклування за місцем проживання матері та дитини надав суду висновок про те, що побачення з дитиною можливе лише за бажанням дитини та в присутності матері до налагодження довірливих відносин батька з дочкою. При цьому на засіданні органу опіки та піклування були присутні, як батько, так і матір дитини, а сама дитина висловила своє небажання зустрічатися з батьком, оскільки той ображає її матір та проявляє агресію (а.с. 117). Інших доказів, які б свідчили про небайдуже ставлення позивача до виховання дитини суду не подано. Жодних доказів про те, що батько приділяє увагу дитини чи проявляє турботу про неї суду не подано, як і не подано жодного доказу щодо матеріальної підтримки дитини. Суду не надано жодних характеризуючи даних на позивача, внаслідок чого у суду відсутні виключні обставини, які б перешкоджали позивачеві приймати участь у вихованні дочки. В свою чергу, подані органом опіки та піклування акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини (а.с. 95) та сам висновок органу опіки та піклування за місцем проживання дитини і матері, не дають суду сумнівів у тому, що матір дитини сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків та забезпечує умови для гармонійного виховання дитини. Відповідно до частин першої та другої\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Крім того, слід врахувати стан здоров`я дитини. Так, суду надано виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 3184, у відповідності до якої в період з 18.10.2018 року по 05.11.2018 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому психіатричному відділенні Дніпропетровської дитячої міської клінічної лікарні № 5 ДОР, де їй було встановлено діагноз, пов`язаний з тривожним розладом психіки дитячого віку (а.с. 42). Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частин четвертої, п`ятої\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У даній конкретній справі, належний орган опіки та піклування Піщанської сільської ради, на виконання Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надав суду висновок, у якому вважає за доцільне рекомендувати батькові звернутися до психолога для отримання консультації щодо розв`язання конфлікту між батьками та психічного стану дитини, також йому було рекомендовано приділяти дитину увагу, турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Таке рішення було прийняте з урахуванням віку дитини, її фізіологічних та психологічних потреб, а також з урахуванням думки дитини, висловленої при обох батьках. Встановлюючи порядок спілкування батька\~\~з сином,\~\~суд відступає від порядку, запропонованого позивачем та органом опіки та піклування Гвардійської селищної ради, та вважає за необхідне звернути увагу, що такий порядок не враховує бажання самої дитини на побачення з батьком без присутності матері. За звичай, заради своєї дитини сторонам у справі (батькам) варто було б порозумітися та без емоцій домовитись про те,\~\~як батько буде спілкуватися з дитиною, оскільки дитина проживає з матір`ю, та слід було усвідомити, що стосунки батька і доньки відіграють життєво важливу роль у становленні особистості майбутньої жінки та матері. На жаль, сторони після протягом тривалого часу не змогли вирішити питання спілкування та виховання малолітньої дитини мирним шляхом, що і призвело до судового спору, як і не змогли вирішити спір в суді шляхом укладення мирової угоди. З урахуванням віку дитини, суд позбавлений можливості з`ясувати її думку щодо порядку зустрічей з батьком. При цьому, суд не повинен покладати на малолітню дитину відповідальність щодо вирішення спору\~\~та встановлення такого порядку спілкування, як «за домовленістю чи особистим бажанням дитини», оскільки\~\~фактично спір між сторонами не вирішений, а дитина в даних правовідносинах між батьками залишається їх заручником. Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону,\~\~ суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог, відповідача слід зобов`язати\~\~ не чинити перешкоди\~\~позивачеві\~\~у спілкуванні з дочкою та її вихованні. При цьому суд вважає за необхідне визначити батькові наступний графік побачень з дочкою: -до досягнення дитиною десятирічного віку побачення з дитиною, в присутності матері дитини [PERSON] , кожної першої та третьої суботи з 10.00 години до 15.00 години, за попереднім погодженням з матір`ю дитини; -після досягнення дитиною десятирічного віку побачення з дитиною кожної суботи з 10.00 години до 15.00 години, за попереднім узгодженням з дитиною. Саме такий спосіб участі батька у вихованні\~\~малолітньої дочки та спілкуванні з нею у достатній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання доньки. При цьому, також слід враховувати обставини, які склалися між самими батьками щодо принципового вирішення спору шляхом постановлення відповідного рішення суду, та\~\~вік дитини.

Outcome: partial