Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], РС Полтавського МУЮ, ГУ Держземагенства у Полтавській області, ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності, визнання права власності на частину земельної ділянки, припинення права власності на частину земельної ділянки, скасування державної реєстрації та поділ земельної ділянки повернуто для ухвалення додаткового рішення - про стягнення з позивача в повному обсязі судових витрат за всі позовні вимоги у розмірі передбаченому законодавством, яке діяло на момент винесення рішення, та їх розподіл між сторонами. В судовому засіданні позивач при ухваленні додаткового рішення поклався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON], за дорученням [PERSON] при ухваленні додаткового рішення поклався на розсуд суду. Інші учасники процесу до суду не з'явились. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2015 року у справі №554/6604/15-ц позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], РС Полтавського МУЮ, ГУ Держземагенства у Полтавській області, ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності, визнання права власності на частину земельної ділянки, припинення права власності на частину земельної ділянки, скасування державної реєстрації та поділ земельної ділянки - задоволено частково. Визначено розмір часток у праві спільної часткової власності на будинковолодіння [ADDRESS] між співвласниками : [PERSON]- 11/25 часток; [PERSON] - 14/25 часток. Визнано за [PERSON] право власності на 2/25 часток земельної ділянки за адресою [ADDRESS].Припинено право власності [PERSON] на 2/25 часток земельної ділянки за адресою [ADDRESS], що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15 квітня 1999 року. Скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на 2/25 часток земельної ділянки, за адресою [ADDRESS], що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15 квітня 1999 року. Виділено [PERSON] в особисте користування земельну ділянку площею 181 кв.м за адресою [ADDRESS]. Стягнуто з кожного : [PERSON], [PERSON], судовий збір по 236 гривень 50 копійок (т.3 а.с.75-79). 19 лютого 2016 року ухвалою суду заяву [PERSON] про виправлення описок та арифметичних помилок в заочному рішенні Октябрського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2015 року у справі №554/6604/15-ц - задоволено частково. Виправлено описки в рішенні суду від 21 жовтня 2015 року, а саме виправлено: в описовій частині заочного рішення суду стор. 2 тринадцятий рядок тексту від верху неправильно вказане … згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №186 від 28 жовтня «2015 року», на правильне -«2013 року»; стор.3 четвертий абзац від низу неправильно вказане …. «станом на 28 жовтня 2015 року» на правильне «станом на 28 жовтня 2013 року». стор.4 перший абзац від верху неправильно вказане «Державного акту спільної власності» на правильне «Державного акту на право приватної власності»; стор.4 третій абзац тексту від верху неправильно вказане «складеного НТВ «Інтерагроцентр» на правильне НВТ «Інтерагроцентр», в мотивувальній частині рішення стор.4 абзац 6 зверху неправильно зазначену суму судових витрат сплачених позивачем при подачі позову «473 грн.» на правильну «458 грн. 80 коп.»; в сьомому абзаці резолютивної частини рішення суду не правильно зазначену суму судового збору по «236,50 грн.» на правильну по «229 грн. 40 коп.»; в сьомому абзаці резолютивної частини рішення суду зазначити «на користь громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця м. Полтава, зареєстрованого [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]». В іншій частині заяви відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, що при подачі позову до суду позивачем [PERSON] заявлялося чотири позовних вимог немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, за які було сплачено судовий збір у розмірі 114,70 грн., 114, 70 грн. та 229, 40 грн. Так, відповідно до наданих позивачем квитанцій встановлено, що їх оплата з невідомих причин була проведена у жовтні 2013 року, а позов було подано у травні 2014 року. Згідно ЗУ «Про державний бюджет» який діяв на 2013 рік, мінімальна заробітна плата складала 1147 грн., а ставка сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру була 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (п. 1.1.) - 229, 40 грн., за позовну вимогу немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (п.1.2.) - 114, 70 грн. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» який діяв на 2014 рік, мінімальна заробітна плата, складала 1218 грн., а тому судовий збір повинен був сплачуватися за ставками, які діяли у 2014 році. Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено розмір ставок - за позовну вимогу майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (п. 1.1.) - 243,60 грн., за позовну вимогу немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (п.1.2.) - 243,60 грн. Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до п.13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Таким чином, при подачі позову до суду 13 травня 2014 року позивач [PERSON] повинен був сплатити за чотири позовні вимоги немайнового характеру 974,40 (243,60х 4), а сплатив судовий збір у розмірі 114,70 грн., 114, 70 грн., 229, 40 грн.(призначення платежу судовий збір п.1.2), тобто за чотири вимоги немайнового характеру по ставкам судового збору встановлених на 2013 рік всього 458 грн. 80 коп. Недоплата за чотири позовні вимоги немайнового характеру становить 515 грн. 60 коп. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що позивачем [PERSON] заявлялася одна вимога майнового характеру, за яку позивачем судовий збір не сплачувався. Згідно додаткового експертного земельно-технічного дослідження було встановлено ринкову вартість земельної ділянки 298/1000 частин для обслуговування жилого будинку у розмірі 85726 грн. Таким чином [PERSON] за позовну вимогу майнового характеру повинен був сплатити 1 відсоток ціни позову 857 грн. 26 коп. Всього [PERSON] повинен був сплатити за чотири позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру 1 831 грн. 66 коп. (974,40+857,26). Недоплата за чотири позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру становить 1 372 грн. 86 коп. Виходячи з викладенного при подачі позову до суду позивачем не було в повному обсязі досплачено та судом не достягнуто судовий збір, який діяв на момент подачі позову, тобто станом на 2014 рік. Відповідно до п.16 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюєтся судом із наступним стягненням недоплаченного або з поверненням передплаченого судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення суду, приходжу до висновку стягнути з [PERSON] на користь держави недоплачений ним судовий збір за позовну вимогу майнового характеру 857 грн. 26 коп. та стягнути з кожного : [PERSON], [PERSON] на користь держави недоплачений судовий збір [PERSON] за позовні вимоги немайнового характеру по (515,60 грн./2) 257 гривень 60 копійок.

Outcome: approved