Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з її поки що офіційно чоловіка [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -- сина [PERSON],, [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України, а також посилаючись на статті 118, 119, 120 ЦПК України. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що з відповідачем [PERSON] вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року і поки що продовжує знаходитися офіційно в шлюбі. Від проживання з відповідачем у шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Але подружні стосунки з відповідачем припинені остаточно з листопада 2015 року, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів з батька дитини, тобто відповідача по справі, на неповнолітнього сина в розмірі /4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду з'явився, позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та пояснив, що дійсно він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 22 грудня 1995 року. Але в листопаді 2015 року їх шлюбні відносини були припинені остаточно. Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і в основному знаходиться на її утриманні.. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина він надає, але певно не в тому розмірі, в якому б бажала отримувати аліменти позивачка по справі. Тому він згоден платити аліменти за рішенням суду, до повноліття дитини. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони по справі знаходились і поки що знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від цього шлюбу сторони мають сина, який знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітнього сина відповідач, згідно діючого законодавства, зобовязаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог [PERSON] і не вказав суду джерела таких доказів. Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 551 (пятсот пятдесят одна) гривна 20 копійок.

Outcome: approved