Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2013 року Свято-Миколаївська церква звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що 26 грудня 1996 року церква отримала державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,2501 га. Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] самовільно переставила паркан на 1,5 м протяжністю близько 60 м, чим порушила межі земельної ділянки, просила на підставі ст. 152 ЗК України зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом знесення самочинно побудованого паркану. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Настоятель Свято-Миколаївської церкви у судовому засіданні пояснив, що межа між земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, та належною [PERSON] земельною ділянкою існувала вже станом на 1991 рік, коли його, [PERSON], було призначено настоятелем Свято-Миколаївської церкви. Спочатку така межа була у вигляді штахетів, а потім було натягнуто сітку. Сітка не повністю розділяла і розділяє вказані суміжні земельні ділянки, а фактично відмежовує лише належну [PERSON] земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та відповідну частину земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви. Між належною [PERSON] земельною ділянкою, призначеною для ведення особистого селянського господарства, та земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, ніколи не було забору, була лише орієнтовна природна межа - перепад висот. [PERSON] поставила нову сітку по існуючій з 1991 року межі. Крім того, настоятель Свято-Миколаївської церкви [PERSON] пояснив, що він бажає, щоб фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви, відповідав вказаному в державному акті розміру земельної ділянки. Відповідачка та її представники у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, а також просили застосувати до вимог Свято-Миколаївської церкви позовну давність. Представник Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області проти задоволення позову не заперечував. [PERSON], [PERSON] підтримали думку відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що на підставі рішення Панфильської сільської Ради народних депутатів № 21 від 06 листопада 1996 року (т. 1 а.с. 71) Свято-Миколаївська церква отримала державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2501 га за адресою [ADDRESS]. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 53 (т. 1 а.с. 7). У зв'язку з упорядкуванням нумерації будинків по [ADDRESS]. Власниками суміжних земельних ділянок є [PERSON], якій на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,2034 га для ведення особистого селянського господарства (державні акти на право власності на земельні ділянки зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 17 лютого 2011 року) (т. 1 а.с. 33, 34), а також [PERSON], якому на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,1037 га для ведення особистого селянського господарства (державні акти на право власності на земельні ділянки зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 21 квітня 2010 року) (т. 2 а.с. 50, 51). Також установлено, що державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] виготовлялись, у зв'язку із тим, що на підставі договору дарування від 12 серпня 2008 року [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] земельну ділянку розміром 0,4535 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (згідно державного акта на ім`я [PERSON] [ADDRESS], у зв'язку з упорядкуванням нумерації будинку № 75 присвоєно № 73 (т. 2 а.с. 83)), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку - 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,2035 га (т. 2 а.с. 76). Вказана земельна ділянка розміром 0,4535 га належала [PERSON] на праві власності на підставі зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 08 червня 1998 року державного акта на право приватної власності на землю (т. 2 а.с. 77-78). Як вбачається з акта встановлення і погодження меж землекористування (т. 1 а.с. 111) в технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю (т. 1 а.с. 96-115) межі належної [PERSON] земельної ділянки погоджені настоятелем Свято-Миколаївської церкви [PERSON] і на місцевості проходять по існуючій огорожі та встановленим межовим знакам. Як вбачається з довідки ФОП [PERSON] від 04 червня 2014 року при розробці технічної документації із землеустрою за замовленням [PERSON] щодо оформлення права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] були проведені роботи по відновленню меж земельної ділянки на підставі договору дарування та копії державного акта на право приватної власності на землю попереднього власника [PERSON] Під час відновлення меж установлено, що площа та розміри земельної ділянки відповідають площі та розмірам згідно державного акта попереднього власника та проходять по існуючій огорожі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 серпня 2012 року по справі № 1028/450/12 (т. 1 а.с. 85-92) фактичні межі земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] та належить Свято-Миколаївській церкві, з межами, зазначеними в державному акті частково не співпадають. Однак оскільки на належну [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] в матеріалах справи № 1028/450/12 відсутні будь-які документи, не можливо дати відповідь на питання, чи співпадають межі земельної ділянки в натурі по [ADDRESS], із межами, позначеними на державному акті. Спільна межа між ділянками № 71 та [ADDRESS] зміщена в бік ділянки № 71: між точками 3-4 ламаною лінією з найбільшим відхиленням 0,78 м; від точки 4 починається зміщення межі в бік земельної ділянки № 71 у вигляді прямої лінії, яке в точці 5 складає відхилення на відстань 2,39 м. Відхилення межі між сусідніми ділянками № 71 та [ADDRESS] можливо усунути, звернувшись до державної або іншої землевпорядної організації, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, для відновлення меж на місцевості. Як пояснив у судовому засіданні настоятель Свято-Миколаївської церкви [PERSON] межа між земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, та належною [PERSON] земельною ділянкою існувала вже станом на 1991 рік, коли його, [PERSON], було призначено настоятелем Свято-Миколаївської церкви. Спочатку така межа була у вигляді штахетів, а потім було натягнуто сітку. Сітка не повністю розділяла і розділяє вказані суміжні земельні ділянки, а фактично відмежовує лише належну [PERSON] земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та відповідну частину земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви. Між належною [PERSON] земельною ділянкою, призначеною для ведення особистого селянського господарства, та земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, ніколи не було забору, була лише орієнтовна природна межа - перепад висот. [PERSON] поставила нову сітку по існуючій з 1991 року межі, що вбачається з оглянутих у судовому засіданні фотокарток та зведеного плану земельних ділянок № 71 та № 73, а також підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] і не заперечувалось у судовому засіданні настоятелем Свято-Миколаївської церкви. Крім того, настоятель Свято-Миколаївської церкви [PERSON] пояснив, що він бажає, щоб фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви, відповідав вказаному в державному акті розміру земельної ділянки. Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи (т. 2 а.с. 32-42) технічна документація по складанню державного акта на право приватної власності на землю, громадянам кварталу № 2 ([PERSON]) по [ADDRESS] частково не відповідає передбаченому чинним законодавством складу документів. При цьому виявлені невідповідності не впливають на результати заходів, які передбачені цією документацією. При проведенні топографо-геодезичних робіт встановлено, що розміри земельної ділянки, які зазначені в державному акті на право постійного користування землею, та розміри земельних ділянок, зазначені в належних [PERSON] державних актах на право власності на земельні ділянки, не відповідають фактичним розмірам земельних ділянок в натурі (на місцевості). Як вбачається з додатку № 1 до вказаного висновку судової земельно-технічної експертизи (т. 2 а.с. 42) площа земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні церкви, становить 0,1356 га + 0,0957 га = 0,2313 га, однак згідно державного акта на право постійного користування - розмір земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви становить - 0,2501 га. Таким чином площа земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні церкви, на 0,0188 га менша від зазначеної в державному акті. Площа належної [PERSON] земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акта становить 0,2500 га, однак фактично - 0,2573 га. Площа належної [PERSON] земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акта становить 0,2034 га, однак фактично - 0,2035 га. Таким чином площа земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні [PERSON], на 0,0074 га більша від зазначеної в державних актах. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що дійсно ним розроблялась технічна документація із землеустрою при переоформленні [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки на підставі договору дарування. Під час відновлення меж установлено, що площа та розміри земельної ділянки відповідають площі та розмірам згідно державного акта попереднього власника та проходять по існуючій огорожі. Крім того, зазначив, що частково земельні ділянки розділяє природна межа - перепад висот. Також пояснив, що внаслідок проведення тахеометричної зйомки площа належної [PERSON] земельної ділянки зменшилась: так згідно договору дарування [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,4535 га, однак як вбачається з належних [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки, загальна площа належних [PERSON] земельних ділянок становить 0,4534 га. Така зміна площі земельних ділянок при проведенні тахеометричної зйомки є нормальним явищем. Також вказав, що на час виготовлення державного акта на право постійного користування технічна документація не розроблялась, а робився лише технічний звіт. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. За змістом ст. ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що доводи представників позивача щодо того, що [PERSON] самовільно переставила паркан на 1,5 м протяжністю близько 60 м, чим порушила межі земельної ділянки, не знайшли свого підтвердження, так як паркан розмежовує земельні ділянки лише частково і такий паркан існує з 1991 року, не переставлявся [PERSON], іншу частину земельних ділянок розмежовує орієнтовна природна межа - перепад висот, згідно акта встановлення і погодження меж землекористування (т. 1 а.с. 111) в технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю (т. 1 а.с. 96-115) межі належної [PERSON] (попередній власник земельної ділянки, яка на час розгляду справи належить [PERSON]) земельної ділянки погоджені настоятелем Свято-Миколаївської церкви [PERSON] і на місцевості проходять по існуючій огорожі та встановленим межовим знакам. Ураховуючи, що при розробці технічної документації із землеустрою за замовленням [PERSON] щодо оформлення права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] були проведені роботи по відновленню меж земельної ділянки на підставі договору дарування та копії державного акта на право приватної власності на землю попереднього власника [PERSON], під час відновлення меж установлено, що площа та розміри земельної ділянки відповідають площі та розмірам згідно державного акта попереднього власника та проходять по існуючій огорожі, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] від 04 червня 2014 року; згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 серпня 2012 року по справі № 1028/450/12 (т. 1 а.с. 85-92) відхилення межі між сусідніми ділянками № 71 та [ADDRESS] можливо усунути, звернувшись до державної або іншої землевпорядної організації, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, для відновлення меж на місцевості; згідно акта встановлення і погодження меж землекористування (т. 1 а.с. 111) в технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю (т. 1 а.с. 96-115) межі належної [PERSON] (попередній власник земельної ділянки, яка на час розгляду справи належить [PERSON]) земельної ділянки погоджені настоятелем Свято-Миколаївської церкви [PERSON] і на місцевості проходять по існуючій огорожі та встановленим межовим знакам; як вбачається з наданих у судовому засіданні пояснень настоятеля Свято-Миколаївської церкви [PERSON] межа між земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, та належною [PERSON] земельною ділянкою існувала вже станом на 1991 рік, коли його, [PERSON], було призначено настоятелем Свято-Миколаївської церкви; спочатку така межа була у вигляді штахетів, а потім було натягнуто сітку; сітка не повністю розділяла і розділяє вказані суміжні земельні ділянки, а фактично відмежовує лише належну [PERSON] земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та відповідну частину земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні церкви; між належною [PERSON] земельною ділянкою, призначеною для ведення особистого селянського господарства, та земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні церкви, ніколи не було забору, була і є лише орієнтовна природна межа - перепад висот; [PERSON] поставила нову сітку по існуючій з 1991 року та погодженій межі, наявність часткової огорожі, встановленої по погодженій межі, а також природної межі не заважає провести роботи по відновленню меж в натурі, приймаючи до уваги заяву представника позивача про застосування строку позовної давності, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed