Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

у червні 2020 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , у період з 1973 року по 1976 рік постійно проживав у місті Києві Української Радянської Соціалістичної Республіки, яке є територією України відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про правонаступництво України». Заяву обгрунтовує тим, що заявник народився [INFO] є гр. Російської Федерації, проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання за адресою: [ADDRESS] , так 1970 р. заявник переїхав із м. П`ятигорськ Ставропольського краю Російської Федеративної Соціалістичної Республіки для подальшого проживання до м. Києва УРСР, під час постійного проживання у м. Києві з червня 1970 р. закінчив навчання в Київському торговельно-економічному інституті з 06.07.1973 по 01.09.1973 працював продавцем в магазині №127 Дарницької районної контори у заготівлі, оптовій і роздрібній торгівлі овочами, картоплею і фруктами м. Києва, з 24.08.1974 по 03.04.1975 працював заступником завідуючого магазином №141 Гастромторгу Ленінського району м. Києва з 03.04.1975 по 14.01.1976 працював заступником завідуючого магазином №129 Гастромторгу Ленінського району м. Києва, з 02.02.1976 по 28.05.1976 працював заступником завідуючого загальним відділом магазину №801 Дарницького райгастромторгу, крім того заявник з 06.07.1973 по 28.05.1976 був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , після чого у липня 1976 він переїхав для подальшого проживання до м. П`ятигорськ Ставропольського краю Російської Федеративної Соціалістичної Республіки, тому зазначений факт постійного проживання заявника на території України відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для оформлення набуття заявником громадянства України за територіальним походженням, однак при зверненні заявника до Дарницької РДА у м. Києві з метою отримання документів на підтвердження факту прописки та постійного проживання протягом 1973-1976 р.р. за адресою: [ADDRESS] , проте йому вказана установа повідомила про неможливість надання запитуваних документів через закінчення строку зберігання, крім цього з приводу оформлення набуття громадянства заявник звертався ЦМУДМС у м. Києві та Київській обл.,де йом убуло рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення зазначеного факту, оскільки наявні документи не є такими, що в устанвленому порядку передаються на зберігання до органів державного архіву. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 29). Заявник у судовому засіданні заяву підтримав з підстав зазначеній у ній, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на позицію викладену у письмових поясненнях, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні заяви (а.с. 44-48). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність сторін, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно диплому [NUMBER] виданого 19.06.1974 [PERSON] закінчив навчання у Київському торгово-економічному інституті за спеціальністю товарознавство і організація торгівлі (а.с. 17). Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] , 1950 року народження 06.07.1973 він був зарахований в магазин №127 продавцем з 24.08.1974 зарахований заступником завідуючого магазином №141 Гастромторгу Ленінського району м. Києва з 03.04.1975 по 14.01.1976 працював заступником завідуючого магазином №129 Гастромторгу Ленінського району м. Києва та з 02.02.1976 по 28.05.1976 працював заступником завідуючого загальним відділом магазину №801 Дарницького райгастрономторгу (а.с. 19-21). Згідно архівної довідки від 17.10.2019 №12-17/503 виданої Шевченківською РДА у м. Києві [PERSON] по документах архівного фонду ліквідованого ЗАТ «Старий Київ» в особових рахунках з нарахування заробітної плати працівників за 1974-1976 р.р. значиться, що заробітна плата нараховувалася з серпня 1974 р. по березень 1976 р. (а.с. 24). З 24.09.2019 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділ з питань реєстрацію місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА (а.с. 12). Згідно листа Дарницької РДА у м. Києві від 16.10.2019 №101-9489/05 заявника повідомлено про те, що в картотеці реєстраційного обліку та інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» відсутні відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , також відсутні документи у зв`язку з давністю проведення моливої реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою (1973-1976) (а.с. 13, 14). Згідно відповідді Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області документи подані заявником не є документами, які в установленому порядку передаються на зберігання до органів Державного архіву, вони не можуть слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 (а.с. 15, 16). Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 N 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 N588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»- «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.. Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України заява підлягає до часткового задоволення, шляхом встановлення факту постійного проживання у м. Києві Української Радянської Соціалістичної Республіки у період з 06.07.1973 по 27.05.1976, оскільки саме цей період підтверджується наданими заявником доказами у справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial