Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що 16.12.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву № 300131/148611/3-14 про банківський строковий вклад (депозитний) « Нові гроші» на 3 місяці, тобто до 16.03.2015 року в сумі 32900 грн. Після закінчення строку договору відповідач не повернув їй суму депозиту, а тому позивачка просить стягнути з відповідача 32900 грн. депозиту та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3 300 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, в позовній заяві вказала, що прохає суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, надав заперечення проти позову, в яких зазначив, що 17.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію, а тому задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до договору-заяви № 300131/148611/3-14 від 16.12.2014 року між позивачкою та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу за умовами якого банк прийняв від відповідачки вклад в розмірі 32900 грн. на з місяці, тобто до 16.03.2015 року з можливістю поповнення та нарахуванням процентів відповідно до умов договору. / а.с. 6/ Як видно з листа відповідача від 15.04.2015 року після закінчення строку депозиту кошти передбачені договором позивачці повернуті не були. / а.с. 7/ Відповідачем по справі [PERSON] вказала Директора Слобожанського регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Капінос Н.Є., однак договір про банківський вклад було укладено між позивачкою та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як з юридичною особою, тобто Капінос Н.Є. не є належним відповідачем по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Згідно з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Постановою Правління Національного банку України №612 від 17.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №171 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 по 17.12.2015 та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговані всі повноваження тимчасового адміністратора, Чернявську О.С. на цей же строк. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Крім того, не залежно від того зверталася позивачка щодо отримання сум вкладу до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою. Отже, оскільки з 18 вересня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, а строк дії Договору, укладеного між позивачкою та відповідачем, закінчився 16.03.2015 року, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Таким чином, вимоги [PERSON] про повернення депозиту під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволенню не підлягають. У задоволенні вимог у частині відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити також з наступних підстав. Відповідно до положень п. 5 ППВСУ № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом фактів, які підтверджують наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні не встановленно. Виходячи із вищезазначеного, суд у задоволенні вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди - відмовляє. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то його необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed