Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернувся [PERSON] з позовом до Фонду Державного майна України, і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1713,92 гривень, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати, а також трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що раніш у період з 3 вересня 1991 року по 18 березня 1998 року він являвся працівником ВАТ «Содовий завод». Під час роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалась йому не своєчасно. Рішеннями Слов'янського міського суду від 6 листопада 1997 року, та від 4 грудня 1998 року на його користь з ВАТ «Содовий завод» була стягнута заборгованість по заробітній платі. Постановою господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. У зв'язку з чим відділом державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції виконавчі листи, видані за рішеннями суду, для стягнення заборгованості по заробітній платі були передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод». До теперішнього часу ВАТ «Содовий завод» не ліквідовано і заборгованість по заробітній платі йому не виплачена. Так як 100% статного капіталу ВАТ «Содовий завод» належить державі, він відповідно до вимог ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача, як представника держави, на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1713,92 гривень, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати, а також трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Фонду Державного майна України, будучи повідомлений належним чином, судовими повістками, по про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідачем до суду надана заява про розгляд справи за відсутністю його представника. Також відповідач не визнаючи заявлені позовні вимоги, надав письмові заперечення, в яких посилаючись на вимоги Закону України «Про акціонерні товариства», частину 1 ст. 176 ЦК України зазначаю, що Фонд Державного майна України не є правонаступником ВАТ «Содовий завод» і відповідно вимог діючого законодавства не може нести субсидіарну (додаткову) відповідальність по боргам вказаного товариства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до Фонду Державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою терміну виплати, не підлягає задоволенню. У ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: [PERSON] у період з 3 вересня 1991 року по 18 березня 1998 року являвся працівником ВАТ «Содовий завод». Під час роботи на ВАТ «Содовий завод», заробітна плата [PERSON] виплачувалась не своєчасно. 6 листопада 1997 року рішенням Слов'янського міського суду Донецької області з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі у сумі 1126,96 гривень. 4 грудня 1998 року рішенням Слов'янського міського суду Донецької області з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі у сумі 685,96 гривень. Станом на 1 лютого 2015 року ВАТ «Содовий завод» перед позивачем має борг по заробітній платі у сумі 4181,9 гривень. Постановою господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Донецької області від 14 травня 2014 року ліквідаційна процедура та повноваження ліквідатора продовжена до 17 жовтня 2014 року. Із листа Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року, слідує, що станом на 1 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Згідно частини 1 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Частиною 2 ст. 152 ЦК України визначено, що: акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язання товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать. Частиною 1 ст. 176 ЦК України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Законом України «Про акціонерні товариства» стаття 9 частина 1, визначено, що: засновниками акціонерного товариства визначаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном. Таким чином, незалежно від того, що засновником товариства є держава, здійснення діяльності через таку форму господарського товариства як акціонерне обмежує відповідальність учасників такого товариства за боргами самого товариства, на відміну від господарських товариств у формі повного, командного товариства та товариства з додатковою відповідальністю, відповідальність у яких має субсидіарний характер. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що оскільки Фонд Державного майна України не несене субсидіарної відповідальності по боргам ВАТ «Содовий завод», позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed