Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказує, що 10.07.2015 року між нею та відповідачем - [PERSON] акціонерним товариством «Банк «Михайлівський» був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900, відповідно до якого Банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 20000 грн. у тимчасове користування на строк до 08.10.2015 року та зобовязується сплачувати проценти за користування ним. На виконання вказаного Договору нею 15.02.2016 року додатково було внесено 10000 грн. та відповідно сума депозиту склала 30000 грн., що стверджується відповідними квитанціями від 10.07.2015 року на суму 20000 грн. та від 15.02.2016 року на суму 10000 грн. Відповідно до пп. 12. п. 2.1 Договору № 978-021-000094900 від 10.07.2015 року та Додаткової угоди до Договору № 1 від 10.07.2015 року у разі, якщо вкладник не звертається до Банку із заявою про відміну пролонгації при настанні дати повернення вкладу, цей договір вважається продовженим на той самий строк. 08.10.2015 року Договір № 978-021-000094900 від 10.07.2015 року був пролонгований на той же термін (90 днів до 06.01.2016 року). 06.01.2016 року до вказаного Договору були внесені зміни, а сам Договір був пролонгований знову на той самий строк (90 днів до 04.04.2016 року) та з 04.04.2016 року до 03.07.2016 року. Весь цей період Банк вчасно кожні два тижні перераховував проценти, які нею знімалися за допомогою банківської картки №5574420383769572 в банкоматі Банку «Михайлівський» 15.05.2016 року вона отримала останню виплату процентів згідно Договору № 978-021-000094900 від 10.07.2015 року. На підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення [PERSON] акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у [PERSON] акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» згідно з яким 23.05.2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в [PERSON] акціонерному товаристві «Банк Михайлівський». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в [PERSON] акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Відповідно до рішення правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію [PERSON] акціонерного товариства «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Протягом строку дії адміністрації вкладники за договором депозиту мають право отримати свої кошти (не більше 200000 грн.) за вкладами, строк яких закінчився до введення тимчасової адміністрації або в період дії тимчасової адміністрації. Для отримання коштів за вкладом вона в день закінчення договору, а саме 03.07.2016 року, а також додатково 15.08.2016 року, звернулася до відповідача ПАТ «Банк Михайлівський» для отримання довідки про стан рахунку. Листом від 19.08.2016 року за № ЗГ1/699, № ЗГ1/700 та ЗГ1/2492/1 від 08.09.2016 року їй було надано довідку про стан рахунку, з якої вбачалося, що на її рахунку обліковувалося 30000 грн. вкладу (депозиту) та 86 грн. 88 коп. процентів на рахунку для нарахування процентів. 23.01.2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через уповноважений банк ПУМБ у м. Черкаси здійснив часткову виплату її депозиту у сумі 20000 та 86 грн. 88 коп. процентів, а 07.06.2017 року здійснив виплату залишку депозиту ще на суму 10000 грн. Таким чином, сума депозиту 30000 грн. та проценти їй були сплачені повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Однак виплата їй депозиту спочатку в сумі 20000 грн. відбулася через вісім місяців після введення процедури виведення Фондом банку з ринку, а остаточна виплата проведена 07.06.2017 року. Весь цей час Фонд гарантування вкладів фізичних осіб користувався її вкладом всупереч її волі. Таким чином нею понесені збитки від знецінення грошових коштів (інфляційні збитки) та через ненарахування процентів по вкладу у 30000 грн., що з урахуванням уточнень становить 5834 грн. Також вказує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був зобовязаний виконати вимогу про повернення їй вкладу, однак свого зобовязання за договором і законом своєчасно не виконав, що відповідно до ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язання. Одним з правових наслідків порушення зобовязання, передбачених ст. 611 ЦК України, є відшкодування збитків та моральної шкоди, якщо такі наслідки передбачені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказує, що з урахуванням уточнень 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 03.07.2016 року (день закінчення депозиту) по 07.06.2017 року становлять 550 грн., інфляційні 3338 грн., а всього: 3888 грн. Крім того, вказує, що відповідач має сплатити їй передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення в загальній сумі 198000 грн. А тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на її користь: 5834 грн. процентів за банківським вкладом за ставкою 25% за прострочений період; 3% річних за прострочений період в загальній сумі 550 грн.; інфляційні за прострочений період в загальній сумі 3338 грн.; пеню в загальній сумі 198000 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Банк Михайлівський» не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. 06.06.2017 року та 30.05.2017 року представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» направив до суду письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] з підстав, викладених в запереченнях. В судове засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. 29.05.2017 року, 01.06.2017 року представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] з підстав, викладених в запереченнях. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи надані, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судому засіданні встановлено, що 10.07.2015 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900 відповідно до умов якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок №26307520594301 у гривні, що відкривається Банком на імя Вкладника, і зобовязується виплачувати Вкладнику суму вкладу та проценти на умовах та порядку, встановлених цим договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору сторони погодилися, що фактичною початковою сумою вкладу за цим Договором є сума, яка зарахована на депозитний рахунок у період, вказаний в п. 1.3 Договору, та у розмірі не менше, ніж вказано в пп. 3) п. 2.1 Договору, та може бути підтверджена банком Вкладнику шляхом надання виписки з депозитного рахунку та його запит, при цьому кошти внесені на депозитний рахунок після закінчення строку визначеного в п. 1.3 Договору, є додатковими внесками. Статтею 2 вказаного Договору (Умови вкладу) визначено, що Банк приймає вклад на наступних умовах: початкова сума вкладу не менше 1000 грн.; строк вкладу 90 днів; вклад розміщується з дати укладення Договору 10.07.2015 року по 08.10.2015 року (день закінчення строку вкладу); Банк нараховує проценти на суму вкладу за ставкою від 1000 грн. і більше 25% річних; Банк сплачує проценти на рахунок № 26200520594301 в ПАТ «Банк Михайлівський»; Банк сплачує суму вкладу на рахунок Вкладника № 26209520594302 в ПАТ «Банк Михайлівський». 10.07.2015 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до Договору банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900, відповідно до умов якої сторони домовилися доповнити п. 2.2. Статті 2 «Умови вкладу» новим абзацом, згідно якого у разу, якщо Вкладник не звернувся до Банку з письмовою вимогою про відміну пролонгації Договору в день закінчення чергового строку вкладу Банк здійснює донарахування процентів за вкладом з початку чергового строку вкладу по день закінчення чергового строку вкладу у розмірі бонусової процентної ставки на суму вкладу, що складає 6,85% річних. 10.07.2015 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до Договору банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900, відповідно до умов якої сторони домовилися викласти п. 2.2. Статті 2 «Умови вкладу» в новій редакції, згідно якої в кожному випадку автоматичної пролонгації Договору, якщо це передбачено Договором, Банк нараховує проценти на суму вкладу протягом нового строку вкладу, вказаного в п. 2.1 даного Договору, на умовах та за процентною ставкою, що діє в Банку на день пролонгації Договору для банківських вкладів з відповідною назвою, а у разі якщо Вкладник до дна закінчення строку вкладу (включно) оформить будь-який інший депозитний продукт Банку та внесе грошові кошти в якості вкладу (депозиту) в розмірі не меншому суми вкладу на рахунок, реквізити якого вказані в підпункті 11 пункту 2.1 Статті 2 «Умови вкладу», Банк здійснить донарахування процентів за вкладом з початку чергового строку вкладу до день закінчення чергового строку вкладу у розмірі конусної процентної ставки на суму вкладу, що складає 6,85% річних. 06.01.2016 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Договору банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900, відповідно до умов якої сторони домовилися викласти підпункти 9 та 10 пункту 2.1 Договору в новій редакції, згідно якої Банк сплачує проценти на рахунок № 26200520594301 а суму вкладу на рахунок Вкладника №26298520594303 в ПАТ «Банк Михайлівський». Також в судовому засіданні встановлено, що на виконання умов Договору банківського вкладу (депозиту) № 978-021-000094900 від 10.01.2015 року позивачкою [PERSON] 10.07.2017 року було внесено вклад в розмірі 20000 грн., а 15.02.2016 року вклад в розмірі 10000 грн., що підтверджується квитанціями від 10.07.2015 року та 15.02.2016 року (а.с. 14). Згідно довідки ПАТ «Банк Михайлівський» від 19.08.2016 року про стан рахунку № 26209520594302 /а.с. 19-20/ станом на 19.05.2016 року залишок на балансовому рахунку №26209520594302 становить 0,87 грн. При цьому в цей же день 19.05.2016 року зафіксовано банківську операцію (платіж) про надходження на даний рахунок коштів в сумі 30000 грн., платником значиться ТОВ «ІРЦ». Згідно довідки ПАТ «Банк Михайлівський» від 19.08.2016 року про стан рахунку № 26200520594301 /а.с. 21-22/ станом на 19.05.2016 року залишок на балансовому рахунку № 26200520594301 становить 0,46 грн. При цьому в цей же день 19.05.2016 року зафіксовано банківську операцію (платіж) про надходження на даний рахунок коштів в сумі 86 грн. 88 коп., платником значиться ТОВ «ІРЦ». В даних довідках також зазначено, що зарахування 19.05.2016 року коштів на вказані в них рахунки з ТОВ «ІРЦ» в сумі 30000 грн. та 86 грн. 88 коп. є нікчемним правочином в силу положень ст. 215 ЦПК України та п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За змістом статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3 ст. 1066 ЦК України). Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто випадки обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення [PERSON] акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 року до 22.07.2016 року включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено [PERSON]. Рішенням Правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський». На підставі рішення Правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.07.2016 року прийнято рішення № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] з 05.09.2016 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду [PERSON] з 25.01.2017 року, визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», [PERSON] з 25.01.2017 року, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23.02.2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Оскільки на момент звернення позивачки [PERSON] до суду з даним позовом була розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» то дані правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене п. 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вищезгаданого Закону. Враховуючи, що 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», вказане унеможливило повернення позивачці [PERSON] коштів в будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України (від 20.01.2016 року № 6-2001цс15, від 13.06.2016 року № 6-1123цс16, від 12.04.2017 року у справі №6-350цс17; від 07.06.2017 року у справі №6-1809цс16). Відтак, у звязку із застосуванням спеціальних процедур врегулювання правовідносин та прав позивачки із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобовязання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. В судовому засіданні встановлено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці [PERSON] повністю повернута сумі вкладу та відсотки нараховані на день початку процедури виведення Фондом ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, а саме: 23.01.2017 року повернуто 20000 грн. вкладу та 86 грн. 88 коп. процентів, 07.06.2017 року повернуто 10000 грн. вкладу. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнані представником позивачки [PERSON] Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи що на час розгляду справи у відповідача розпочата процедура ліквідації, що унеможливлює задоволення вимог вкладників про стягнення коштів в іншому порядку, ніж передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також враховуючи те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці [PERSON] повністю повернутий вклад та відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивачки відсотків, 3% річних, інфляційних збитків та пені. Разом з тим, враховуючи що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі, які складаються із судового збору, віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed