Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У січні 2021р. [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.07.2003р. між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Зазначає, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені; спільне проживання між подружжям не склалось; спільного господарства не ведеться; відсутні почуття довіри, взаєморозуміння. Несумісність поглядів на життя, характерів створюють неможливе подальше проживання, збереження шлюбних відносин суперечить інтересам подружжя і їх дитині. Спір з приводу майна, набутого під час перебування у шлюбі, та місця проживання дитини відсутній. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання призначене на 14.09.2021 року. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки, на його думку, розірвання шлюбу є недоцільним та не відповідає дійсний волі сторін. У судове засідання, призначене на 14.09.2021 року позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшли заяви від 06.09.2021 року, в яких відповідач просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 20.07.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 1347, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.12). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 2037 від 19.12.2013 р.н., свідоцтво видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.11). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивачка зазначає, що примирення суперечить інтересам подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved