Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У червні 2018р. позивач ТОВ «Перший український експертний центр» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3373,52 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 451,76 грн., три відсотки річних у розмірі 99,44 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 07 липня 2014р. за індексним номером 23885875 відповідачці належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . При цьому, відповідно до Акту приймання-передачі будинку від 01 вересня 2014р. позивач є виконавцем функцій з надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку [ADDRESS] . Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг та відсутність жодних звернень з приводу відмови від користування ними, відповідачка за період з квітня 2017р. по травень 2018р. має заборгованість перед підприємством у розмірі 3737,52 грн. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ч.4 ст.319, ст. ст. 322, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 грудня 2018р. до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, в якому сторона просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність у відповідачки обов`язку з 01 жовтня 2017р. сплачувати позивачу кошти за житлово-комунальні послуги в силу прийняття Загальними зборами ОСББ «Златодом» рішення від 22 липня 2017р. про самозабезпечення потреб співвласників будинку та, відповідно про відмову від послуг обслуговуючої організації - позивача з 01 жовтня 2017р., а заборгованість за договором №55/39 від 30 липня 2014р. про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що відповідачка мала станом на 01 жовтня 2017р. у сумі 4011,75 грн. нею сплачено 07 березня 2018р. Відповідачка, як співвласник будинку [ADDRESS] , за період з 01 жовтня 2017р. по 31 травня 2018р. сплатила на рахунок ОСББ «Златодом» внески на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 4167,2 грн. 26 грудня 2019р. до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій позивач не заперечив сплату у березні 2018р. відповідачкою основної заборгованості, але вважає, що заборгованість відповідачки станом на травень 2018р. сплачена не у повному обсязі, також вказує на відсутність у ОСББ «Златодом» повноважень щодо розірвання укладеного із відповідачкою договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та повідомлення позивача про намір розірвати такий договір у передбачений законом строк та порядок, посилається на положення ч.1 ст.651 та ст.654 ЦК України щодо порядку зміни умов та розірвання договору лише за згодою сторін у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Також представник позивача зазначив у відповіді на відзив, що послуги надавались позивачем з моменту прийняття будинку в експлуатацію і до моменту припинення надання житлово-комунальних послуг відповідно до затверджених розпорядженням КМДА тарифів та повідомив суду про одностороннє припинення позивачем надання житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] з 16 травня 2018р., на підставі наказу № 24 від 15 травня 2018р., а сплата відповідачкою за житлово-комунальні послуги ОСББ «Златодом» є безпідставною, оскільки житлово-комунальні послуги у період з січня по травень 2018р. надавались саме позивачем, а не ОСББ «Златодом». 29 січня 2019р. до суду від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких сторона зазначила, що у відповіді на відзив стороною позивача жодним аргументом не спростовано правомірність дотримання ОСББ «Златодом» порядку повідомлення позивача про обрання способу утримання будинку - самозабезпечення з 01 жовтня 2017р., що за своєю природою є повідомленням про припинення відносин із надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем по справі, у зв`язку із переходом співвласників на самозабезпечення. До заперечень на відповідь на відзив представником відповідачки додано докази організації ОСББ «Златодом» через виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території. 26 лютого 2019р. від представника позивача Пуляєвої Ю.Д . надійшли письмові пояснення, до яких додані письмові докази. В судовому засіданні представник позивача Небатов А.О. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, з урахуванням наданої відповіді на відзив. Представник відповідачки [PERSON] , проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову, з посиланням на підставі, зазначені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачці [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 липня 2014р. за індексним номером 23885875. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог та наявності у відповідачки заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в період з квітня 2017р. по травень 2018р. у сумі 3373,52 грн., посилається на те, що відповідно до Акту приймання-передачі будинку від 01 вересня 2014р. позивач є виконавцем функцій з надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку [ADDRESS] . 30 липня 2014р. між сторонами було укладено договір №55/39 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, 05 серпня 2016р. було зареєстровано ОСББ «Златодом» по вул. Златоустівська, 55, у м. Києві, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, номер 1 074 102 0000 061442. З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2017р. Загальними зборами ОСББ «Златодом» прийнято рішення про самозабезпечення потреб співвласників будинку з утримання спільної сумісної власності по [ADDRESS] , з 01 жовтня 2017р. та, відповідно, про відмову від послуг обслуговуючої організації ТОВ «Перший український експертний центр» з 01 жовтня 2017р. При цьому, 20 вересня 2017р. між ОСББ «Златодом» та ТОВ «Теплоенергосервіс 2100» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1909/2017, на виконання умов якого відповідачка в період з 01 жовтня 2017р. по 31 травня 2018р. перерахувала на рахунок ОСББ внески на утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 4167,2 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості, позивач також вказував на відсутність жодних звернень відповідачки з приводу відмови з 01 жовтня 2017р. від користування житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Однак, вказані твердження позивача спростовуються наявними в матеріалами справи листами-повідомлення від 09 серпня 2017р. та від 25 вересня 2017р., в яких ОСББ «Златодом» повідомило позивача про перехід будинку на самообслуговування, тобто про відмову з 01 жовтня 2017р. від послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надавав позивач. Судом також встановлено на підставі матеріалів справи, що відповідачка мала заборгованість по сплаті послуг позивача за період з 01 квітня по 01 жовтня 2017р. в сумі 4011,75 грн., яку вона сплатила 07 березня 2018р., що підтверджено розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви та визнанням цього факту у відповіді на відзив, доданим до відзиву відповідачкою дублікатом квитанції № 0.0.981335468.1 від 07 березня 2018р., а також поясненнями представника позивача в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до положень ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005р. № 60, зареєстрованого у МЮ України 19 травня 2005р. за № 541/10821, в редакції, що діяли станом на час укладення учасниками справи договору № 55/39 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , визначення виконавців житлово-комунальних послуг та встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги належало до органів місцевого самоврядування Підпунктом до п.п.2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції станом на час укладення договору між учасниками справи, передбачалась житлово-комунальна послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.п. 1) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає, зокрема, утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якою передбачені форми управління будинком, за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» в редакції Закону № 417-VIII від 14 травня 2015р., що набрав чинності з 01 липня 2015р., до виключної компетенції Загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ч. 4 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що законодавством передбачається утримання багатоквартирних будинків в цілому одним виконавцем послуги, який до 01 липня 2015р. визначався органом місцевого самоврядування із встановленням тарифу на таку послугу, тобто, вказаний договір був похідним від рішення органу місцевого самоврядування. У зв`язку зі зміною законодавчого урегулювання договірних відносини з управління, та складовою якого є утримання багатоквартирного будинку на підставі волевиявлення співвласників таких будинків у визначенні форми управління, яке раніше здійснював орган місцевого самоврядування, та дотримання однієї із засад цивільного законодавства - свободи договору, договірні відносини між позивачем - виконавцем послуги з утримання будинку та прибудинкової території та співвласником будинку - відповідачкою [PERSON] , розірвано з підстав, встановлених законом із дотриманням вимоги про попередження за два місяці до дня розірвання договору органом, що є за своїм статутом та рішенням співвласників уповноваженим на вчинення такої дії від всіх співвласників будинку [ADDRESS] - ОСББ «Златодом», тобто, припиненням зобов`язань співвласника [PERSON] перед позивачем. Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що матеріалами справи доведено факт прийняття Загальними зборами ОСББ «Златодом» рішення від 22 липня 2017р. про самозабезпечення потреб співвласників будинку та, відповідно про відмову від послуг обслуговуючої організації - позивача з 01 жовтня 2017р., про яке завчасно було повідомлено позивача, суд прийшов до висновку про відсутність порушень з боку відповідача прав та інтересів позивача в частині несплати за житлово-комунальну послугу з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 жовтня 2017р. по 16 травня 2018р., а тому суд відмовляє в задоволенні позову у частині стягнення 3373,52 грн. З огляду на те, що відповідачкою порушено права позивача на оплату наданих послуг за період з 01 квітня по 01 жовтня 2017р. у вигляді прострочення виконання свого зобов`язання за договором № 55/39 від 30 липня 2014р. та сплати суми основної заборгованості станом на 01 жовтня 2017р. у сумі 4011,75 грн. лише 07 березня 2018р., позовні вимоги у частині стягнення з відповідачки суми інфляційних нарахувань станом на 01 березня 2018р. в розмірі 328,83 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 77,43 грн., що розраховані судом на підставі даних позивача про суми заборгованості помісячно, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial