Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 06 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (статут АКІБ «УкрСиббанк» викладно в новій редакції, відповідно до якої назва банку була змінена на Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11052549000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 120000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 06 жовтня 2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,3 % річних. Станом на 15 грудня 2015 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 82208 доларів 29 центи США, з яких: - 74120 доларів 91 цент США - заборгованість за кредитом; - 8087 доларів 38 центів США - заборгованість по процентам; - 38179 гривень 55 копійок - пеня за прострочення сплати кредиту; - 40186 гривень 64 копійки - пеня за прострочення сплати процентів. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] договір поруки № 47807 від 06 жовтня 2006 року. Відповідно до договору поруки № 47807 [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року задоволено заяву позивача про виправлення описки в рішенні суду та помилки у виконавчих листах. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року скасовано. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11052549000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 120000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 06 жовтня 2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,3 % річних (т. 1, а.с. 8-15). Статут АКІБ «УкрСиббанк» викладно в новій редакції, відповідно до якої назва банку була змінена на Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. З позову вбачається, що [PERSON] не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата процентів та пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 15 грудня 2015 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 82208 доларів 29 центи США, з яких: - 74120 доларів 91 цент США - заборгованість за кредитом; - 8087 доларів 38 центів США - заборгованість по процентам; - 38179 гривень 55 копійок - пеня за прострочення сплати кредиту; - 40186 гривень 64 копійки - пеня за прострочення сплати процентів. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 15 грудня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (т. 1, а.с. 33-43). Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] договір поруки № 47807 від 06 жовтня 2006 року (т. 1, а.с. 22-24). Відповідно до договору поруки № 47807 [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч. 2 ст. 252 ЦК України). Отже, умова договорів поруки про їхню дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором комісії, не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)). Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 61)). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 202/781/14-ц. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] здійснив останній платіж 09 грудня 2014 року, черговий платіж мав оплатити - 06 січня 2015 року (т. 1, а.с. 33-35). З вимогою до поручителя позивач мав звернутися впродовж шести місяців з дати, визначеної для погашення кожного чергового платежу, однак із позовом звернувся лише 17 травня 2016 року. За таких обставин, суд вважає, що порука [PERSON] припинена, оскільки з вимогою до поручителя позивач не звернувся впродовж шести місяців з дати, визначеної для погашення чергового платежу. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] підлягає 30538 гривень 18 копійок судового збору.

Outcome: partial