Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право постійного користування землею серії І-МК №012395, виданого 29.03.1996 року Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на підставі рішення ради від 21.02.1996 року за №7, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1490. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що у вищезазначеному державному акті її ім`я вказано як « [PERSON] », що не відповідає даним її паспорту, в якому ім`я зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з вказаною помилкою в державному акті вона не може здійснити приватизацію земельної ділянки, тому змушена звернутися до суду для встановлення вищезазначеного факту. У судове засідання учасники справи не з`явилися. [PERSON] та її представник надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Горохівська сільська рада Миколаївської області надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 29 березня 1996 року головою Олександрівської сільської ради народних депутатів видано державний акт на право постійного користування землею на ім`я [PERSON] , відповідно до якого останній передана у постійне користування земельна ділянка, площею 1,0 гектар, розташована на території Олександрівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства /а.с.4/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 1949 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці російською мовою зазначено як « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу 17 березня 1970 року заявниця змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17.03.1970 року /а.с.11/. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] /а.с.12/ прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». У трудовій книжці, заповненій 25 липня 1967 року, прізвище, ім`я по батькові заявниці вказано як [PERSON] /а.с.9/. Як вбачається з архівного витягу №45/50-Ш від 05.05.2021р. з рішення №7 від 21.02.1996 року «Про надання земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства», розглянувши проект відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства жителям с.Олександрівки: [PERSON] …, розроблений ДКМП «Землевпорядник», виконком сільської Ради народних депутатів вирішив надати земельні ділянки в постійне користування жителям с.Олександрівка … [PERSON] в розмірі 1 га … /а.с.6-7/. Згідно довідки Горохівської сільської ради Миколаївської області за №433 від 13.05.2021 року [PERSON] повідомлено про відмову у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 1 га, яка надана рішенням Олександрівської сільської ради від 21.02.1996 року №7, у зв`язку з невідповідністю відомостей у правовстановлюючих документах, а саме: у Державному акті на право постійного користування землею вказано [PERSON] , а в паспорті - [PERSON] . Для усунення вказаних розбіжностей [PERSON] рекомендовано звернутися до суду /а.с.5/. Відповідно до довідки №402 від 23 квітня 2021 року, виданої Горохівською сільською радою, в Державному акті на право постійного користування землею, виданому Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області для ведення особистого підсобного господарства громадянці [PERSON] допущена технічна помилка в написанні імені, а саме: вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Здійснити виправлення в державному акті сільська рада не має можливості /а.с.8/. За таких обставин, заявниця не має можливості довести той факт, що вона є тією особою, яка вказана в державному акті на право постійного користування землею. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначені її імені в правовстановлюючому документі ставить під сумнів належність його заявнику та позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею її права на приватизацію земельної ділянки, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що державний акт на право постійного користування землею, виданий 29 березня 1996 року на підставі рішення Олександрівської сільської ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 21 лютого 1996 року №7 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1490, на ім`я [PERSON] , фактично належить [PERSON] , а тому вимоги заявника про встановлення цього факту підлягають задоволенню. Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved