Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У травні 2019 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 11 398,53 грн та судових витрат у розмірі 1921 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 30 січня 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2347349 (далі - Поліс), яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] . 29.06.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] під управлінням відповідача та автомобіля Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21.08.2017 у справі №759/14092/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 29.06.2017 та страхового акту № UA2017070700047/L01/03 від 10.10.2017 сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11 398 грн 53 коп. У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, після сплати відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 11398,53 грн. у порядку регресу. Позивач звертався до відповідача з Вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди від 24.09.2018, однак вимога залишилась без уваги останнього. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 30). Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 407 від 15.06.2020 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 47,49). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 7 вересня 2020 року справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» прийнято до провадження. Постановлено розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 51). В судовому засіданні, призначеному на 29.04.2021, сторони відсутні. Справу перенесено на 19.07.2021. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, у встановлений строк відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 січня 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2347349, яким було забезпечено транспортний засіб Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] . Термін дії Полісу з 31.01.2017 р. по 30.01.2018. 29.06.2017 року о 10 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Антоновича 176, сталася ДТП за участі автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.08.2017 року у справі №752/14092/17 (а.с. 7). Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] позивачем були надані копії фотокарток цього автомобіля (а.с. 22), акт огляду транспортного засобу від 29.06.2017 року, підписаний оцінювачем [PERSON] (а.с. 19), розрахунки ремонтної калькуляції № 6021-31 від 30.06.2017 (а.с. 20-21), звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ №6021-31 від 29.06.2017 (а.с. 12-18). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 29.06.2017 року до страховика від потерпілого [PERSON] , водія Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] , надійшла заява про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ та Авто КАСКО (а.с. 8-9). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. Зі змісту звіту, наданого позивачем, встановлено, що на замовлення ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» проведено оціночні процедури з визначення ринкової вартості майна у матеріальній формі - автомобіль легковий Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] у відповідності до умов договору на оцінку, та розміру майнової шкоди, завданої власник внаслідок пошкодження об`єкта оцінки. Вартість майна та розмір майнової шкоди визначалась для розрахунку розміру страхового відшкодування. Початковий етап, а саме інспекція (технічних огляд) об`єкта оцінки проводив фахівець [PERSON] 29.06.2017 о 17:00. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки складає 153 222,80 грн, вартість матеріального збитку складає 16 121,78 грн. В обґрунтування страхової суми позивачем надані суду страховий акт № UA2017070700047/L01/03 від 10.10.2017 (а.с.10) та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с. 11). Відповідно до страхового акту ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11 398,53 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6869 від 12 жовтня 2017 року (а.с. 24). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до підпункту 33.1.4 п.33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Отже, ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з`ясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин. Зазначений правовий висновок був сформований Верховним Судом України 31 травня 2017 року у справі 753/16740/15-ц. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо причин неповідомлення страховика та їх поважності, а відсутність відзиву відповідача на позов позбавляє суд можливості з`ясувати дійсні обставини справи у цій частині. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач звернувся до відповідача з претензією про регресну вимогу та виплату компенсації в добровільному порядку (а.с. 25-26). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 11 398,53 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved