Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У червні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 19 вересня 2014 року в м.Києві з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У звязку з чим автомобіль Хундай, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. На момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого було сплачено 790 грн. Після ДТП [PERSON] звернулася до МТСБ України із заявою про відшкодування їй завданих збитків, особою винною у ДТП, та яка не застраховувала свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу. 09 грудня 2014 року [PERSON] було виплачено 13\~006,01 грн. на відшкодування завданої шкоди, 22 січня 2015 року 2\~578,33 грн. З цього часу МТСБ України набуло право регресної вимоги до винної особи, тобто до [PERSON] У звязку з чим відповідачу направлялись листи-претензії. У добровільному порядку [PERSON] не сплатила дану суму. Тому МТСБ України вимушено було звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу та понесло додаткові витрати. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати за юридичні послуги в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Всього просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 16\~374,34 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 19 вересня 2014 року о 13 год 00 хв в м. Києві по вул. Кільцева дорога вул.Жмеринстка, керуючи транспортним засобом автомобілем Фольцваген, державний номерний знак [NUMBER], під час руху не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Хундай, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON],яка рухалась попереду, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушила 13.1 ПДР України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня2014 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] звернулась до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку. 30 грудня 2013 року [PERSON] отримала в ПАТ «СК «Провідна» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4774671, а саме автомобіля Хундай, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно звіту № 9790 від 27 жовтня 2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Хундай, державний номерний знак [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП складала 15\~607,21 грн. [PERSON] звернулася до МТСБ України із заявою про відшкодування їй завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в сумі 15607,21 грн. Відповідно до наказів № 6283 від 03 грудня 2014 та №322 від 20 січня 2015 року МТСБ України [PERSON] було виплачено 13\~006,01 грн та 2\~578,33 грн відповідно. На підтвердження проведення виплати [PERSON] позивачем надано суду платіжні доручення за №1/24572 від 08 грудня 2014 року та №2/24572 від 21 січня 2015 року, згідно платіжного доручення №8676 від 10 грудня 2014 року МСТБУ було сплачено ТОВ «ЕАК «Довіра» 790 грн за послуги аварійних комісарів. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 10\~828,53 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат щодо сплати судового збору представник позивача надав платіжний документ за №43154 від 23 травня 2016 рок. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору у розмірі 1378,60 грн підлягають задоволенню. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на правову допомогу, проведення експертизи. Проте всупереч вимог ст. 88 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження витрат на правову допомогу, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Outcome: partial