Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Бахмацького райсуду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків, спричинених в результаті неналежного виконання договору побутового підряду при ремонті автомобіля, посилаючись на те, що згідно довіреності від 13.09.2013 року, виданої йому громадянином [PERSON], та посвідченої приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу [PERSON], він має право експлуатувати належний [PERSON] автомобіля „Форд-Ескорт, державний номерний знак [NUMBER]. Також він уповноважений представляти інтереси [PERSON] в будь яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності , з усіх без винятку питань, повязаних із експлуатацією та ремонтом вказаного автомобіль ; має право укладати від імені [PERSON] договори цивільно правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем. В жовтні 2014 року він уклав з [PERSON] договір побутового підряду , згідно із яким останній зобовязався відремонтувати автомобіль „Форд - Ескорт. Факт укладення договору підряду можуть підтвердити свідки - [PERSON] і [PERSON] Відповідачу він сплатив 6300 грн. за придбання запасних частин до цього автомобіля та за сам ремонт. Відповідач виконав ремонтні роботи і зателефонував йому з проханням забрати автомобіль. Коли він запустив двигун автомобіля в присутності відповідача, двигун мав стуки та шум, а наступного дня не запустився взагалі. Він доставив автомобіль [PERSON] на вулицю Батуринську, № 2-а, де знаходиться його станція технічного обслуговування, але останній відмовився усунути недоліки свого ремонту, пославшись на неякісні запчастини, які він встановив на двигун. З приводу неправомірних дій [PERSON] він звертався до Бахмацького відділу поліції та Головного управління поліції у Чернігівській області. Постановою від 05.03.2016 року слідчий Бахмацького ВП ГУНП у Чернігівській області закрив кримінальне провадження за відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. В постанові зазначено, що [PERSON] визнав факт ремонту його автомобіля та отримання грошей в сумі 4500грн. А тому, відповідно до приписів ст.ст. 865, 866, 870, 872 ЦК України в звязку з істотними відступами від умов побутового підряду, укладеного в жовтні 2014 року, які виразилися у виконанні роботи із неякісних деталей відповідачем, він має право на розірвання договору та відшкодування збитків в розмірі 6300 гривень. В судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і простять їх задовільнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві . В судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] позову не визнали, в задоволенні позовних вимог просять відмовити . Представник відповідача подав суду письмові заперечення на позов. Заперечення позивача зводяться до того, що він не є фізичною особою підприємцем, а тому з ним ніякий договір побутового підряду не укладався і такий договір згідно законодавства, а саме, ст. 865 ЦК України не міг бути укладений. Про те, що він не є підприємцем підтверджує постанова в справі про адмінправопрушення від 12.02.2015 року, яку виніс Бахмацький райсуд. Даний факт є встановленим і не підлягає доказуванню відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України. А тому, норми § 2 Глави 61 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин , що розглядаються в справі . В матеріалах справи повністю відсутні дані стосовно причини пошкодження автомобіля позивача, тобто, не вбачається причинний звязок між поломкою транспортного засобу і діями відповідача. Факт поломки автомобіля не підтверджений належним чином ( актом огляду, висновком експерта ). Позивач припускає, що причиною пошкодження є неякісний ремонт, здійснений відповідачем, а відповідач припускає, що причиною стали неякісні запчастини. Відповідно до норм ст. 61 ЦПК України доказом по справі можуть бути лише судові рішення по цивільних, адміністративних, господарських справах, які набрали законної сили, а також вирок суду по кримінальній справі. Постанова про закриття справи не входить до цього переліку, а тому дані, викладені в постанові слідчого про закриття справи від 05.03.2016 року, не мають преюдиційного значення. Позивач просить стягнути також витрати , понесені ним по справі, на оплату правової допомоги адвокатом. Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу з підстав, зазначених в § 2 глави 61 ЦК України слід відмовити з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як випливає зі змісту статті, підрядником за договором побутового підряду можуть бути лише юридичні і фізичні особи, що мають статус субєктів підприємницької діяльності та зареєстровані згідно із законодавством . У даній статті йдеться мова про тих підприємців, діяльність яких спрямована на виконання робіт за замовленням громадян, тобто, що здійснюють, як правило, діяльність із обслуговування населення. Замовником за договором можуть бути лише громадяни. Результат робіт за договором побутового підряду повинен бути спрямований на задоволення побутових потреб замовника, тобто, виключно для особистих, сімейних, домашніх та інших потреб, не повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Так, якщо буде укладений договір, в якому підрядником виступає громадянин, який не є субєктом підприємницької діяльності, то цей договір не може вважитися договором побутового підряду. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень [PERSON] він на час здійснення ремонту автомобіля на прохання [PERSON], а також на час розгляду справи в суді не є субєктом підприємницької діяльності. Зазначені обставини також підтверджуються і постановою Бахмацького райсуду Чернігівської області від 12.03.2015 року щодо [PERSON] у справі № 3/728/130/15, яка набрала законної сили ( а.с. 70-71). Позивач при подачі позову до суду відповідно до ст. ст. 10 , 60 ЦПК України не приклав відповідних доказів про те, що відповідач є субєктом підприємницької діяльності, зареєстрованим в установленому законом порядку. А тому, суд вважає, що між сторонами не був укладений договір побутового підряду, і при вирішенні даної справи не можуть бути застосовані норми, визначені ст. 872 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Вимоги позивачем заявлені відповідно до § 2 глави 61 ЦК України. Правом на зміну предмета або підстави позову відповідно із процесуальними правами та обовязками сторін , визначеними ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач не скористався, письмової заяви про зміну предмета позову або підстави позову до початку розгляду справи по суті не подав. А тому , відповідно до приписів ч. І ст. 11 ЦПК України суд при розгляді справи не може вийти за межі заявлених позивачем вимог. Як встановлено в судовому засіданні, власником автомобіля „ Ford Escort, 1987 року випуску, державний номерний знак 234 79 СА, є громадянин [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СІС № 058973, виданого Конотопським МРЕВ ДАІ 05.05.1998 року, про що підтверджує ксерокопія зазначеного свідоцтва ( а.с.4 ). Власник зареєстрований за адресою: [INFO], про що зазначено у довіреності від 13.09.2013 року, посвідченій приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сумської області 13.09.2013 року, реєстровий № 2403 (а. с. 5). Власник автомобіля [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися і розпоряджатися (продати, здавати в оренду фізичним чи юридичним особам, тощо) належний власнику автомобіль марки „Ford Escort, реєстраційний номер 234 79 СА, в звязку з чим надав [PERSON] права, перелік яких визначив в довіреності, для представлення його інтересів в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції, страхових компаніях, в митних органах, в прикордонних органах, в податкових органах, в органах державної виконавчої служби, в банківських установах України або в будь яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, повязаних із експлуатацією та відчудженням автомобіля . Довіреність видана терміном дії до 13.09.2023 року з правом передоручення визначених в довіреності повноважень 3-ім особам, з правом виїзду за кордон та використання автомобіля за межами України. У зазначеній довіреності відсутні повноваження [PERSON] на представлення інтересів [PERSON] в суді, визначені в ст. ст. 27, 31 ЦПК України . У довіреності визначені права [PERSON] на укладення та підписання договорів ( правочинів ) цивільно правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем , в тому числі , договорів купівлі - продажу найму ( оренди), страхування та інших, з визначенням на власний розсуд ціни, термінів та інших умов укладених договорів . Відповідно до норм ЦПК України суд не вправі залучати до участі в справі співпозивачів , оскільки згідно з принципом диспозитивності особа, якій належить право вимоги, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Отже, [PERSON] не має повноважень від власника автомобіля на ведення справи в суді. Відповідно до ст. 88 ч. І ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог , у задоволенні яких позивачеві відмовлено . Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. До витрат по даній справі відносяться витрати, понесені позивачем, по сплаті судового збору, і витрати на оплату правової допомоги, понесені відповідачем. Відповідачем заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2320 грн. П.П. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначають, що право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8,59 Конституції України , офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16.11.2000 року № 13рп/2000; рішення від 30.09.2009 року № 23-рп/2009; рішення від 11.07.2013 року № 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42, 56 ЦПК) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсацій, витрат на правову допомогу, встановлений ЗУ від 20.12.2011 року № 4191-VI „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст.79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . Витрати, понесені відповідачем на оплату правової допомоги, підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера № 16 від 28.09.2016 року, актом наданих послуг адвоката. Правова допомога адвокатом заключалась у наданні відповідачу консультацій, підготовці матеріалів справи, складанні процесуальних документів під час судового розгляду справи, участі в судовому розгляді справи. На всі ці дії адвокатом було затрачено 4 години відповідно акту. Стаття 1 ЗУ „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах зазначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні , на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до даних журналу судового засідання адвокат приймав участь в судовому засіданні 22.07.2016 року із 14.44 до 14.53 - 9 хвилин, 29.09.2016 року з 08.34 до 09.02 28 хвилин, а всього 37 хвилин, а не 1 годину, виходячи із суми 580 грн. Суд вважає, що клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на правову допомогу позивачеві підлягають частковому задоволенню, так як суд вважає, що відповідачем завищені вимоги в часі на надання консультації, так як для надання консультації по даній справі достатньо 30 хвилин, і витрати участі в судовому засіданні. А тому, стягненню із позивача підлягають витрати, виходячи із кількості затраченого часу 3 години 07 хвилин. 40% мінімальної заробітної плати 1450 грн. складає 580 грн. А тому, до відшкодування підлягають витрати за правову допомогу з позивача у розмірі 580 грн. * 3 години 07 хвилин = 1807 грн. 67 коп.

Outcome: dismissed