Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.02.2005 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, та пояснила, що з березня 2014 року вони проживають окремо, а в серпні 2014 року їхній шлюб було розірвано і відповідач не виконує обов'язків по утриманню та вихованню їхньої дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, та при визначенні розміру аліментів просив суд врахувати, що він є військовослужбовцем і отримує щомісячний дохід близько 4000,00 грн., але не має власного житла та винаймає його за договором оренди, проживає з іншою жінкою, з якою планує створити сім'ю, інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, а також не заперечував, що малолітній син проживає з позивачем. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 26.02.2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини. З пояснень сторін суд встановив, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, є військовослужбовцем Військової академії (м. Одеса), інших осіб на утриманні не має, в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров'я відповідача, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів та що відповідає правилам розподілу судових витрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved