Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить поновити йому строк звернення до суду, визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області /далі КСП «Батьківщина»/ розміром 5.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 72822 грн по праву спадкування за заповітом після померлої [INFO] року бабусі [PERSON]. Вимоги обгрунтовані тим, що, будучи спадкоємцем за заповітом, [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день її смерті та фактичним розпорядженням спадковим майном на протязі шестимісячного строку з дня смерті бабусі. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку та мали обов'язкову долю у спадщині, ні за заповітом ні за законом немає. Приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородським В.В. заведена спадкова справа після смерті [PERSON] На частину спадкового майна, а саме житловий будинок, позивач оформив свої спадкові права у грудні 2016 року, після чого йому стало відомо, що спадкодавець [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай) в КСП «Батьківщина» на території Миропільської сільської ради, але її помилково не було включено до Списків осіб, які мали право на земельну частку (пай). Відповідно, сертифікат про право на таку земельну частку (пай) на ім'я померлої [PERSON] за її життя не видавався, а відсутність сертифікату позбавляє його як спадкоємця за заповітом після смерті останньої, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Внести зміни до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) у землях КСП «Батьківщина», немає можливості у зв'язку з ліквідацією підприємства та смертю [PERSON]. Вважає, що строк позовної давності ним пропущено з поважних причин, так як про право померлої бабусі на земельну частку дізнався лише у грудні 2016 року. Сторони в судове засідання не прибули, на адресу суду направили заяви, кожен окремо, про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав позовні вимоги, відповідач не заперечує проти задоволення позову / ас 50, 52-53/. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила /ас 51/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у статтях 15 та 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Згідно пункту 2 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям «право на земельну частку / пай / мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Згідно пункту 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року №122, передбачено, що у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про, зокрема, надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Миропілля Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно/копія ас 9/. Згідно документальних матеріалів КСП «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області, а саме пенсійної справи № 180699, [PERSON], дійсно була прийнята в члени КСП «Батьківщина» з березня 1931 року (виписка з протоколу засідання комісії № 4924 від 16 листопада 1965 року), працювала різноробочою по жовтень 1961 року /оригінал пенсійної справи № 838437/. Згідно довідки Миропільської сільської ради Краснопільського району сумської області № 76 від 15.12.2016 [PERSON] відповідно до книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників дійсно працювала в колгоспі «Батьківщина» різноробочою з 01.03.1944 по 31.12.1968 /ас 14/ Згідно довідки виконкому Миропільської сільської Ради № 77 від 15.12.2016: колгосп «40-й Жовтень» в 1963 році реорганізований в колгосп «Батьківщина»; з 04.01.1995 колгосп «Батьківщина» реорганізовано в КСП «Батьківщина» згідно протоколу №1 загальних зборів від 04.01.1995 і КСП «Батьківщина» є правонаступником колгоспу «Батьківщина»; з 27.12.1995 КСП «Батьківщина» реорганізовано в САПТЗТ «Батьківщина» згідно протоколу №1 загальних зборів від 27.12.1995 і САПТЗТ «Батьківщина» є правонаступником КСП «Батьківщина»; з 18.11.1998 САПТЗТ «Батьківщина» реорганізовано в КСП «Батьківщина» згідно протоколу №1 загальних зборів від 18.11.1998 і КСП «Батьківщина» є: правонаступником САПТЗТ «Батьківщина»; з 07.03.2000 КСП «Батьківщина» реорганізовано в ТОВ Агрофірма «Лан» згідно протоколу №2 зборів уповноважених членів підприємства від 07.03.2000 і ТОВ Агрофірма «Лан» є правонаступником КСП «Батьківщина». Згідно рішення Господарського суду Сумської області справа №6/56-05 від 20.10.2005 ТОВ Агрофірма «Лан» визнано банкрутом. Згідно акта передачі документів за 1943-2005 роки від 20.12.2006 архівні документи передано на зберігання до Миропільської сільської Ради та її виконавчого комітету Краснопільського району Сумської області /ас 15/. 27 липня 1995 року КСП «Батьківщина», розташованому на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, видано Державний акт на право колективної власності на землюсерія [NUMBER] від 27 липня 1995 року на підставі рішення Миропільської сільської ради народних депутатів від 25 липня 1995 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12 /ас 17-19/, яким КСП «Батьківщина» передано у колективну власність 29253 гектарів землі в межах згідно з планом, та список громадян-членів КСП «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області /ас 20-27/, в якому [PERSON] не зазначена. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області від 25 травня 2017 року № 18-227/113-17 відповідно до технічної документації по корегуванню схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та уточненню вартості і розміру земельної частки (паю) по САПТЗТ «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області, розмір земельної частки (паю) становить 5.08 умовних кадастрових гектарів та її вартість станом на 24 травня 2017 року становить 72822,46 грн /копія ас 16/. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку / пай/ з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку /пай/. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку /пай/ з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» /далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель /зокрема, про визнання права на земельну частку /пай/, її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі/ можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки / паю/ в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку / пай / мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток / паїв/ всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними . Відповідно до статей 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право особи на земельну частку /пай/ може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Враховуючи викладене, на день видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] відносилась до категорії пенсіонерів, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, тому мала право на земельну частку /пай/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої [PERSON]відкрилась до 01.01.2004 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 17 листопада 1982 року секретарем виконавчого комітету Миропільської сільської ради народних депутатів, реєстр за № 117, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняв шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день її смерті та фактичним розпорядженням спадковим майном на протязі шестимісячного строку з дня смерті бабусі, в результаті чого заведена спадкова справа № 176/2016 від 27.07.2016, і на частину спадкового майна у вигляді житлового будинку загальною площею 59.2 кв. м. розташований в [ADDRESS] та внесено відомості на підставі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16.11.2016 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2016 реєстраційний номер нерухомого майна № [NUMBER] / ас 42-45, 11-12, 13/. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно працювала та була членом КСП «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області, однак помилково не включена в списки громадян - членів колгоспу, який додається до державного акту на право колективної власності на землю. При таких обставинах суд вважає, що за нею слід визнати право на земельну частку (пай) в КСП «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що право, яке належало [PERSON] за життя на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з помилковим не включенням до списку громадян-членів КСП «Батьківщина» Краснопільського району Сумської області доданого до державного акту про колективну власність на землю, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved