Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно договору № DNH4KP21270237 від 05.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 338.69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 06.08.2007р. Свої зобовязання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 15.04.2014 р. утворилась заборгованість на загальну суму 34 476,09 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір у розмірі 344,76 гривень. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Як вбачається ііз кредитного договору № DNH4KP21270237 від 05.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 338.69 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 06.08.2007р. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва від 27.11.2009 року з відповідача була стягнута заборгованість станом на 24.06.2009 року на загальну суму 7 427,53 грн. Виходячи із такого, станом на 15.04.2014 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 33 848, 74 грн., із яких: - 8 213,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 24 974,55 грн. заборгованість по пені; - 250 грн. штраф (фіксована частина); - 410,68 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, кредитний договір в установленому законом порядку не розривав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору.

Outcome: approved