Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 22.12.2015 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. 06.04.2017 року в них народився син [PERSON]. З травня 2017 року сторони однією сімєю не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, адже вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 22.12.2015 року сторони уклали шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №432751, актовий запис №1090. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26.04.2017 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 250. Згідно довідки №61, виданої 21.06.2017 року головою КСН «Лучистий», неповнолітній [PERSON] [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул. Дністровська, буд. 29. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи те, що позивачка у теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має можливості працювати на постійному місці роботи та потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання дитини до досягнення нею повноліття, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved