Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є співвласницею квартири за адресою: [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрований, але не проживає [PERSON], який є її сином. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2013 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS], тобто є сусідкою позивачки. Особисто знає [PERSON] Підтверджує, що відповідач не проживає у квартирі [PERSON] більше п'яти років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS], тобто є сусідкою позивачки. Особисто знає [PERSON] Підтверджує, що відповідач не проживає у квартирі [PERSON] більше п'яти років. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є співвласницею квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). У вищевказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача у справі (а. с. 19). За змістом ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з актами від 15 квітня 2017 року, 10 серпня 2017 року, 23 листопада 2017 року, 20 травня 2018 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше п'яти років (а. с. 8-11). Отже, письмовими доказами та показаннями свідків підтверджується, що відповідач у справі понад рік без поважних причин відсутній за місцем проживання, домовленостей між ним та власником житла з приводу користування житлом не виникало, відповідно відповідач є таким, який втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивачка у змісті позову просить залишити за нею понесені судові витрати, відповідно згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved