Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У червні 2018 позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Нова пошта інтернешнл» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2018 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2019 справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Нова пошта інтернешнл» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.12.2017 [PERSON] звернувся до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 253 для надання послуг з відправлення подарунку його давньому другу - Генріху Ліпському, а саме келихів в коробці до адреси: [ADDRESS] . Однак, згідно з відомостями, що містяться на офіційному веб-сайті ТОВ «Нова пошта інтернешнл», вказане вище відправлення одержувачу доставлено не було. Позивач вважає, що зазначене є грубим порушенням умов Публічного договору. Крім того, позивачу цією ситуацією завдано значні моральні страждання. Враховуючи вищевикладене, позивач просить зобов`язати відповідача безоплатно повернути належне позивачу відправлення, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за послуги з доставки відправлення у розмірі 470,00 грн, зобов`язати відповідача сплатити на користь позивача неустойку в розмірі 2298,30 грн, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 17.05.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 404 від 11.06.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи у зв`язку із звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] . У червні 2020 року цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Нова пошта інтернешнл» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника не направив, будь-яких заяв та клопотань не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «;Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568 (далі - Правила), та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Зі змісту статті 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що автомобільний перевізник зобов`язаний: забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом. Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення. Стаття 924 ЦК України, встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Як встановлено судом, 14.12.2017 [PERSON] звернувся до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» № 253 для надання послуг з відправлення вантажу Генріху Ліпковському за адресою: [ADDRESS] . Зазначене міжнародне експрес-відправлення за номером накладної 59000303719349 було прийнято до транспортування 14.12.2017. Згідно ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. Своїм підписом позивач засвідчив, що ознайомлений з умовами надання послуг ТОВ «Нова пошта інтернешнл» та згодний з ними, що не заперечується позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, позивач до моменту передачі відправлення здійснив своєчасну оплату за послуги відповідача в розмірі 470,00 грн, що підтверджується документом на переказ готівки № 3000223714 від 14.12.2017. Також позивачем, подано експрес-накладну № 59000303719349 від 14.12.2017 засвідченої підписом та надав заповнену та підписану експрес-накладну відповідачу. Крім того, в експрес-накладній було повідомлено відповідачу інформацію про вміст відправлення, наданого для організації перевезення відправлення, на підставі відповідної експрес-накладної. Відповідно до експрес-накладної № 59000303719349 від 14.12.2017, дата доставки відправлення одержувачу була призначена на 27.12.2017. Після передачі відповідачу відправлення, позивач отримав від нього наступні документи, що підтверджують взяті відповідачем на себе зобов`язання: експрес накладну № 59000303719349 від 14.12.2017 та інвойс № 59000303719349 від 14.12.2017. Вартість вантажу за товаротранспортною накладною становила 25,00 євро, що перевищує поріг безмитного ввезення на територію Європейського Союзу (22 євро). Відповідно до п. 3.1.3. Договору, відповідач зобов`язаний своєчасно доставити відправлення, згідно з міжнародною експрес-накладною. Згідно з даними про поштовий статус відправлення за Експрес накладною № 59000303719349 від 14.12.2017, дане відправлення знаходилось на території України, 27.12.2017 було доставлене в транзитний сортувальний центр республіки Польщі і знаходилося там до 21.03.2018, після чого 22.03.2018 повернуто назад на територію України. 31.03.2018 позивач направив претензію відповідачу з проханням анулювати нараховану плату за перевезення / зберігання / переадресування / переправлення / повернення у розмірі 1277,18 грн. 18.04.2018 позивач отримав відмову від відповідача на зазначену вище претензію. Як вбачається з матеріалів справи, відправлення було доставлено на територію Польщі та поміщені в зону митного контролю на складі партнера відповідача для здійснення подальшого митного оформлення 22.12.2017. Вартість вантажу за товаротранспортною накладною становила 25,00 євро, що перевищує поріг безмитного ввезення на територію Європейського Союзу. Згідно п. 2.1. Договору, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги міжнародної експрес-доставки відправлення, що переміщується через митний кордон України в якості відправлення, які визначені п. 2.2. Договору, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та своєчасно здійснити оплату за надані виконавцем послуги. Пунктом 6.1. Договору, за неналежне та несвоєчасне виконання своїх зобов`язань по договору сторони несуть відповідальність, визначену Умовами надання послуг та/або чинним законодавством України. Таким чином, фактом не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з доставки відправлення за адресою, що була вказана позивачем, було порушено істотні умови Договору. Відповідач зазначає, що 22.12.2017 одержувачу було надіслано інформаційне повідомлення про необхідність надання документів для проведення митного оформлення вантажу відповідно до чинного законодавства Європейського Союзу та сплати митних платежів. Відповідно до умов надання послуг п. 12.1 якщо для МЕВ необхідне митне оформлення, відповідальністю відправника є забезпечити, або переконатися, що отримувач забезпечить НПІ повною та точною документацією. Пунктом 12.3. умов надання послуг відправлення, затримані на митниці до одержання супроводжувальних документів, наявність яких передбачається митними правилами, на термін, більший ніж визначено законодавством конкретної країни, підлягає поверненню. НПІ не несе відповідальності за затримки та збитки, в тому числі недоотриману вигоду, в результаті затримок, а також за дії або бездіяльність третіх осіб. Після спливу терміну зберігання в митній зоні партнера вантаж було повернуто на територію України, про що позивача було повідомлено. Згідно до умов надання послуг п. 15.4 відправник несе відповідальність за відшкодування виконавцю за всі витрати, які понесені виконавцем в результаті повернення відправлення із-за кордону. Виходячи з п. 14.3 якщо погодження та гарантію оплати замовника на повернення не одержані, впродовж 30 календарних днів після прибуття відправлення на склад НПІ, НПІ залишає за собою право розпоряджатися відправленням на власний розсуд без будь-якої відповідальності перед відправником та одержувачем. Після плину терміну зберігання вантаж було утилізовано. Інформація щодо термінів доставки розміщена в загальному доступі на сайті. Терміни доставки вказані в робочих днях та є орієнтовними і не включають день забору відправлення та час митного оформлення, про що вказано в Умовах надання послуг у розділі «Терміни доставки», а саме п. 16.1 зазначає, що терміни (строки) доставки відправлень є орієнтовними, та не можуть бути розцінені, як чітко визначені та гарантовані строки доставки, можуть відрізнятися від вказаних в МЕН чи на сайті і не включають в себе терміни митного оформлення. Положеннями п. 1 ст.906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач не мав права доставити вантаж (відправлення), що знаходилось під митним контролем та не було випущено у вільний обіг на території Європейського Союзу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач виконав свої у повному обсязі, доставивши відправлення на митну територію Європейського Союзу, запросив документи для оформлення вантажу та відправив вантаж назад відправникові після відмови від митного оформлення, після відмови сплати вартості повернення вантажу - розпорядився на власний розсуд, у зв`язку з чим, позов [PERSON] до ТОВ «Нова пошта інтернешнл» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed