Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2018 року позовну заяву [PERSON] до Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення було залишено без розгляду. 14.12.2018 року від представника відповідача до суду надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній вказував на те, що до початку судового засідання через канцелярію суду відповідачем в порядку ст.ст. 137, 141 ЦПК України подано заяву щодо розподілу судових витрат та покладення на позивача витрат на правничу допомогу. Однак, вказана заява при ухваленні рішення про залишення позову без розгляду залишилась судом не вирішеною. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев'ятої статті 141 цього Кодексу. Для представництва інтересів у суді, надання допомоги з правових питань у справі за позовом [PERSON] до Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, 31.01.2018 року було укладено договір про надання адвокатських послуг та правової допомоги із адвокатом [PERSON] 15.11.2018 року Державна установа «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» сплатила рахунок на суму 8800,00 грн. за послуги, надані адвокатом [PERSON] за договором від 31.01.20185 року. Крім того, 10.12.2018 року Державна установа «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву» сплатила рахунок на суму 1100,00 грн. за послуги, надані адвокатом [PERSON] за договором від 31.01.20185 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки представником відповідача [PERSON] подані належні докази щодо обсягу наданих послуг адвоката і виконаних ним робіт та їх вартості, пред'явлена до стягнення сума не виходить за граничні рамки, встановлені ст.137 ЦПК України, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач при розгляді цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved