Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] понесених витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 11274,43 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 15 грудня 2015 року з вини [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком. Зазначив, що позивач сплатив на користь власника «Nissan Juke » страхове відшкодування в розмірі 11274,43 грн, що підтверджується платіжним дорученням №38199 від 22 грудня 2015 року а тому відповідач як винна особа зобов'язана відшкодувати позивачу матеріальні збитки понесені у зв'язку з виплатою страхового відшкодування. Оскільки витрати по справі страхового відшкодування позивачем понесені з вини сторони відповідача [PERSON], то вони підлягають стягненню з неї. Тому позивач просив стягнути з відповідача нанесений збиток в сумі 11 274,43 грн. та судовий збір в розмірі 1 762 грн. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. г), п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови Дарницького районного суду м.Києва, 15 грудня 2015 року з вини [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Зазначеною постановою [PERSON] визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 100850, 12 серпня 2015 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір страхування на автомобіль [NUMBER] . Відповідно до страхового акту № UA2015121500027/L01/01 від 21 грудня 2015 року та розрахунку страхового відшкодування до нього загальний розмір страхового відшкодування становить 11274,43 грн. Позивач сплатив на користь ТОВ «АВТОАЛЬЯНС КИЇВ», яке здійснювало ремонт належного [PERSON] автомобіля «Nissan Juke» 11274,43 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № 38199 від 22 грудня 2015 року. Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач поніс збитки на загальну суму 11274,43 грн. ТОВ «Бізнес Ассіст» було направлено в ПрАТ «СК «Україна» регресну вимогу вих. № 671/04/16 від 26.04.2016 року на суму 11274,43 грн., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. ТОВ «Бізнес Ассіст» було направлено регресну вимогу вих. № 672/04/16 від 26.04.2016 року на суму 11274,43 грн., на ім'я [PERSON], однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 11274,43грн. Ураховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1762 грн. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved