Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У травні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.06.2004 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 06, мотивуючи позов тим, що протягом останнього часу у сторін стали виникати складнощі в спілкуванні, непорозуміння та різні бачення сім`ї та сімейних стосунків, що призводить до конфліктів, тобто їх шлюб існує формально. Відповідач, будучи батьком дітей та чоловіком позивача в житті сім`ї участі не приймає, ставиться зневажливо до позивача, все це негативно відображається на психологічному стані дітей. Відповідач на зауваження не реагує, веде себе агресивно, як по відношенню до позивача, так і до дітей. Від шлюбу мають трьох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на теперішній час відсутній. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив не розривати шлюб. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 06. (а.с.7) Від шлюбу сторони мають трьох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8-10) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved