Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення повного розрахунку при звільненні у сумі 60303 грн. 61 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 22357 грн. 08 коп. з Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» Павлоградський комбінат хлібопродуктів. В обґрунтування позову посилалася на те, що 08 листопада 2005 року її було прийнято на роботу до відповідача, де вона пропрацювала до 29 грудня 2016 року на різних посадах, а 29 грудня 2016 року її було звільнено з підприємства за згодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП. Але повний розрахунок в день звільнення вона не отримала і станом на день подачі позову, тобто 13 червня 2017 року не отримала повний розрахунок. Заборгованість по повному розрахунку становить 60303 грн. 61 коп., а заробітна плата за два останні місяці роботи 9108 грн. 56 коп. : 44 робочих дні (листопад 2016 року + грудень 2016 року) = 207,01 грн. за день. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2017 року по 13 червня 2017 року (день подачі позову) становить: 207,01 грн. х 108 робочих днів = 22357 грн. 08 коп. 24 січня 2017 року та 17 травня 2017 року вона зверталася до відповідача із заявами про видачу їй довідки про заборгованість з повного розрахунку при звільненні, але відповіді не отримала, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, проте від них, кожного окремо, надійшли заяви в яких вони просять розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» Павлоградський комбінат хлібопродуктів в судове засідання не зявився, однак був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання представник відповідача суду не надав. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У відповідності зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Матеріалами справи встановлено, що з 08 листопада 2005 року по 29 грудня 2016 року позивач знаходилася у трудових відносинах з ДП ДАК «Хліб України» Павлоградський комбінат хлібопродуктів, що підтверджується копією трудової книжки (арк.с.6-8). 29 грудня 2016 року позивача було звільнено за згодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією наказу № 110-К від 29 грудня 2016 року (арк.с.9). Проте при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, а саме, відповідачем не була виплачена позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 60303 грн. 61 коп., яка зазначена у розрахунковому листі за грудень 2016 року (арк.с.10). Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України. Отже доказів, щодо виплати відповідачем позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 60303 грн. 61 коп., суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства у строки, що зазначені ст.116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, є підставою для відповідальності, яка передбачена ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Заборгованість по виплаті повного розрахунку при звільненні [PERSON] становить 60303 грн. 61 коп. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені складає 22357 грн. 08 коп., з розрахунку: 207,01 грн. (одноденна заробітна плата) х 108 днів (кількість робочих днів) = 22357 грн. 08 коп. Таким чином, судом встановлені порушення діючого трудового законодавства, що є підставою для задоволення позовних вимог та стягнення з Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» Павлоградський комбінат хлібопродуктів на користь [PERSON] повного розрахунку при звільненні у розмірі 60303 грн. 61 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22357 грн. 08 коп. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Як встановлено п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved