Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У травні місяці 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON]. 23 листопада 2000 року [PERSON] залишила заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідала своєму синові - [PERSON] та онукові - [PERSON]. [INFO] року батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] року дід позивача [PERSON] помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть. 31 травня 2013 року [PERSON] залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідав онукові - [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С., проте постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON], оскільки позивач не був зареєстрований разом з померлим на момент його смерті. Позивач вважає причини пропуску строку поважними, оскільки тривалий час перебував за межами м. Дніпра у службовому відрядженні, не мав можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Представник територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечував, підтримавши надані суду письмові заперечення на позов. Представник третьої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду заяву про слухання справи у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявного в матеріалах справи. 23 листопада 2000 року [PERSON] залишила заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідала своєму синові - [PERSON] та онукові - [PERSON]. [INFO] року батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] року дід позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 31 травня 2013 року [PERSON] залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідав онукові - [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С., проте постановою державний нотаріус позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], оскільки ним був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та позивач не був зареєстрований разом з померлим [PERSON] на момент його смерті. З матеріалів справи убачається, що в шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] позивач не звернувся, оскільки тривалий час перебував за межами м. Дніпра у службовому відрядженні, строк для подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений ним з поважної причини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений 6-місячний строк, який починається з моменту відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Виходячи з того, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме: два місяці з дня набрання рішення суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial