Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим в процесі розгляду позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача суму банківського вкладу по договору - заяві №300131/169795/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в розмірі 185450,26 грн. Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що 09 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту було укладено договір-заявку №300131/169795/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті. Вказував, 26.05.2015 року він звернувся до відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту з вимогою повернути суму, внесених на рахунок коштів у розмірі 185 450,26 грн. Однак йому було відмовлено у видачі грошей, мотивуючи це відсутністю коштів. На свою письмову вимогу від 26 травня 2015р. року щодо повернення до 03.06.2015р. коштів за договором банківського вкладу № 300131/169795/3-15, від відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту не було отримано жодної відповіді і будь-які дії щодо повернення вкладу на його користь здійснено не було. У зв'язку з вищезазначеним, просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник, який діє на підставі довіреності від 25.05.2015 року (а.с.15-16) не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідачі Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, представник за довіреністю Ю.С. Вечора надав клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку з неможливістю завчасно подати заперечення на позовну заяву, проте доказів або посилань на докази, які б свідчили на обґрунтованість клопотання суду не надали. Таким чином, з огляду на те, що відповідачі, які є юридичною особою, мали достатній час для підготовки та викладення по справі своїх міркувань, жодного разу до залу суду не з'явився, проте судом були повідомлені належним чином та завчасно, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу у присутності представника позивача та з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріалів справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 09 лютого 2015 року між [PERSON] (далі - Позивач) та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту (далі - Відповідач-1) було укладено договір-заявку №300131/169795/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті. Відповідно до п.1, 2 вказаного договору, Позивач вносить, а Відповідач-1 приймає від Вкладника (Позивача) кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 149 900.00 грн. (сто сорок дев'ять тисяч дев'ятсот гривень 00 копійок) на строк з 09 лютого 2015 року по 09 травня 2015 року та зобов'язується виплачувати вклад та нараховані проценти у розмірі 19,50% річних на умовах та в порядку, визначених договором. Термін повернення вкладу - 09 травня 2015 року шляхом видачі готівкою або за заявою Вкладника в безготівковій формі. Проценти на Вклад нараховуються починаючи від дня, наступного за днем надходження грошових коштів на рахунок Вкладника. При розрахунку процентів не враховується день повернення Вкладу. Нараховані проценти виплачуються на дату повернення вкладу готівкою в касі Банку (розділ 4 Основних умов залучення банківських вкладів). Згідно з п. 4 Договору, Вкладник має право поповнювати Вклад на суми, кратні 200 гривням за згодою Банку. Відповідно до цього, Позивачем було додатково внесено на депозитний рахунок 35 550,26 грн. Загалом на депозитному рахунку Позивача знаходиться 185 450,26 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2015 року Позивач звернувся до Відповідача-1 з вимогою повернути суму, внесених на рахунок коштів у розмірі 185 450,26 грн. Однак Відповідач-1 відмовив у видачі грошей, мотивуючи це відсутністю коштів (а.с.7). На письмову вимогу Позивача від 26 травня 2015р. року щодо повернення до 03.06.2015р. коштів за договором банківського вкладу № 300131/169795/3-15, від Відповідача-1 не було отримано жодної відповіді і будь-які дії щодо повернення вкладу Відповідачем-1 на користь Позивача здійснено не було. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі па умовах та в порядку, встановлених Договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 Договору, вкладник має право отримувати суми процентів , нараховані на вклад, протягом строку, визначеному в п.1 цього договору-заяви, щомісячно, в порядку та строки, передбачені п.4.2, 4.3.2 Основних умов. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У зв'язку з чим, бездіяльність відповідача-1 повернути вкладнику його кошти порушує права вкладника та умови укладеного між сторонами договору. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідач порушив умови договору в частині виплати процентів та повернення вкладу, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази та виходячи із норм чинного законодавства, судом встановлено що відповідачі не виконують зобов'язання за договором банківського строкового вкладу та безпідставно не повертають позивачу належні йому грошові кошти по договору банківського вкладу, у зв'язку з чим приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ Банк «Фінанси та кредит» суми банківського вкладу, як з головної юридичної особи є такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту ПАТ Банк «Фінанси та кредит» є структурним підрозділом банку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і самостійно відповідати за невиконання умов депозитного договору не може. У зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для солідарного стягнення суми банківського вкладу з обох відповідачів по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем 1854 грн. 51коп. судового збору, сплаченого позивачем за звернення до суду з цим позовом, а тому ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України є підтвердженими і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial