Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зняття арешту та скасування розшуку майна. В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що 04 березня 2021 року вона дізналася про те, що на належний їй транспортний засіб «Chevrolet Aveo TC58U» н.з. [NUMBER] накладено арешт та вказаний автомобіль оголошено у розшук на підставі постанов Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 410692294. Позивач зазначає, що наразі виконавчі провадження № 507047614 та № 23664695 не є діючими. Станом на 24 лютого 2021 року виконавчі провадження про стягнення з позивача грошових коштів на виконанні у відповідача не перебувають. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo TC58U», 2008 року випуску н.з. [NUMBER] . (а.с. 24). 22 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2014 року. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 23). Також встановлено, що в провадженні Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 23664695 з примусового виконання виконавчого листа № 2-11244/2010 від 21 грудня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ СК «Софія» страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 21111,31 грн. та виконавче провадження № 23664992 з примусового виконання виконавчого листа № 2-11244/2010 від 21 грудня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ СК «Софія» судового збору у розмірі 211,11 грн. та витрат на ІТЗ судового процесу 120 грн., а всього 331,11 грн. 15 лютого 2011 року в рамках виконавчого провадження № 23664695 було винесено постанову про арешт всього майна [PERSON] , та постановами від 07 липня 2011 року у виконавчих провадженнях № 23664695 та № 23664992 було оголошено у розшук автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] . 27 червня 2012 року у виконавчих провадженнях № 23664695 та № 23664992 було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, в провадженні Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 50704761 з примусового виконання виконавчого листа № 201/4778/15 від 30 липня 2015 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 701986,26 грн. 06 квітня 2016 року в рамках цього виконавчого провадження було винесено постанову про арешт всього майна [PERSON] , та постановою від 06 травня 2016 року було оголошено у розшук «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] . 19 грудня 2018 року у виконавчому провадженні № 50704761 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Як вбачається із листа начальника Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Овсюк О. станом на 24 лютого 2021 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв`язку із наявністю не знятих відповідачем арештів, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки в даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч. ч. 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає за можливе застосувати положення ч. 5 цієї ж статті та зняти арешт. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність обтяження у вигляді арешту майна та оголошення його у розшук позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved