Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є син [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не бере участі в утриманні сина. Тепер сину виповнилось 18 років та він навчається в Кременчуцькому льотному коледжі національного авіаційного університету на денній формі навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що їй самостійно утримувати сина важко, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. [PERSON] просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення навчання. В судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, визначену позивачкою суму аліментів сплачувати може та визнає її до стягнення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що у сторін є син [PERSON], [INFO] (а. с. 2). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд [PERSON], який є сином сторін, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студентом денної форми навчання Кременчуцького льотному коледжі НАУ (а. с. 5). Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури та інших витрат, що виникають у зв'язку з навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання сина, що він особисто визнає. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я платника аліментів, який є працездатним, матеріальне становище, крім того враховує те, що відповідач визначений розмір аліментів визнав повністю. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сина [PERSON], яке у зв'язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. Таким чином, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] на період його навчання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення навчання, без урахування часу канікул, та таким чином позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Суд уважає, що згідно поданих судом доказів, такий розмір аліментів повинен бути до стягнення. Разом із тим, позивачкою не виконано обов'язку по доказуванню обставин на які посилається та не надано суду доказів про можливість сплачувати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено нею особисто до суду 24 червня 2014 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved