Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 24 квітня 2010 року між ними з відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем спільно прожили 5 років, а останні роки проживати як одна сім»я вони не можуть , спільно виконувати сімейні обовязки, оскільки постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності дитини. Вони протягом останніх років намагалися говорити один з одним, однак позитивного результату це не дало, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті чого вона прийшла до висновку, що розірвання шлюбу це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім»ю нашої спільної дитини, і тому з січня 2015 року вони не ведуть спільного господарства. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй на їхній дитині, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, в супереч вимогам закону не допомагає. Вона працює та отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного забезпечення та утримання сина, та свого особисто. І тому, оскільки відповідач не має постійного заробітку, просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії1-КИ №165032, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №243. Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в січні 2015 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №303373 від 06.10.2010 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Як було встановлено, відповідач не має регулярного фіксованого доходу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved