Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У червні 2015 року ПрАТ «СТ «Іллічівське» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В позові зазначило, що 28.12.2012 р. по вул. Центральній в с. Микола-Поле сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], 2) «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між відповідачем та ПрАТ «СТ «Іллічівське» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від № АЕ/0604841 від 06.11.2012р., за яким позивач застрахував цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. Суб'єктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 1643 від 11.01.2013 р. з визначення вартості відновлювального ремонту, завданого власнику транспортного засобу. 04.01.2013 р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку, 12.02.2013 року було складено страховий акт № ЦО-33985-АЕ-0000604841-01 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі вище вказаного Страхового акту та Заяви потерпілого, у відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 17990 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Запорізьким районним судом Запорізької області були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] та його було визнано винним у вчиненні, дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КпАП України. Відповідно до п.38.1.1(а) ст..38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв'язку з вищевикладеним позивач, посилаючись на той факт, що відповідач під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, просить суд стягнути з нього на свою користь 17 990 грн. страхового відшкодування та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Крім того в заяві зазначив, що ним були надані суду всі необхідні документи для розгляду справи, а відтак вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 28.12.2012 р. о 14-40 год. по вул. Центральній в с. Миколай-Поле [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], не обрав безпечний інтервал та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.01.2013 року, [PERSON] було визнано винним у порушенні п. 13.1 ПДР України притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до п.38.1.1(а) ст..38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції В своєму позові ПрАТ «СТ «Іллічівське» зазначило про те, що відповідач [PERSON] під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, позивач вважає, що має право на регресний позов до [PERSON], при цьому в підтвердження своїх доводів посилається на постанову Запорізького районного суду Запорізької області, відповідно до якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідно до постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 22.01.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено покарання у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 9) Відповідно до довідки ДАІ № 9135025 про обставини ДТП, вбачається, що водії [PERSON] та [PERSON] були тверезі, що відповідно спростовує доводи позивача про перебування [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 6). Інших доказів в обґрунтування своїх доводів позивач суду не надав. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ПрАТ «СТ «Іллічівське» у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог та недоведеністю обставин викладених в позові.

Outcome: dismissed