Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У травні 2009 р. позивач ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся до суду із позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 р. В ході судового розгляду справи відповідачами було подано зустрічні позови до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договорів відкриття кредитної лінії та поруки, укладених між ними та банком. Справа неодноразово переглядалася судовими інстанціями. Останнім рішенням суду першої інстанції - Шевченківським районним судом м.Києва від 06.08.2013р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.11.2013 року, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 93907720,77 грн. У задоволенні зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] - відмовлено. Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 р. рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі було скасовано в частині позову ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення пені за кредитним договором. У зв'язку з цим справу передано на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції. Під час нового розгляду цивільної справи в частині стягнення з відповідачів на користь позивача пені за прострочення виконання кредитних зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 р., з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно суму в розмірі 7.959.950,24 грн., яка розрахована за період з 23.05.2013 р. по 23.05.2014 р. на підставі п.6.1 договору відкриття кредитної лінії, про що свідчить довідка від 20.05.2014 р. та розрахунок заборгованості. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заперечував проти задоволення позову в цій частині, посилаючись на те, що сума пені має бути меншою. Однак, в обгрунтування на чому грунтуються його твердження суду доказів не надав. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання 04.06.2014 р. не прибув, причини неявки суду не повідомив. При цьому, суд приймає до уваги, що в судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2014 р. саме за клопотанням цього представника відповідача було оголошено перерву у судовому засіданні з метою надання можливості стороні ознайомитися з розрахунком, наданим позивачем в обґрунтування заявленої вимоги про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Таким чином, на підставі приписів ч.2 ст.169 ЦПК України, суд визнав за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, перевіривши матеріали справи та наявні докази, суд встановив наступні обставини. 31.08.2007 року був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ/310 між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON], згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у сумі 5.269.000 доларів США. За умовами договору позичальник зобов'язалась починаючи з лютого 2009 року щомісяця у строк з 26 до останнього числа місяця до 30.08.2022 року повертати кредитні ресурси отримані за договором (п.3.2 договору). Поручителями на забезпечення виконання вищевказаного договору про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ/310 від 31.08.2007 року за окремими договорами поруки виступили [PERSON], ТОВ «Одиши» і ТОВ «КОНЦЕПТ АВТО». Під час первісного розгляду справи судом встановлено і не оспорювалося сторонами, що позичальником [PERSON] за укладеним 31.08.2007 р. кредитним договором про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ/310 було отримано кредит у сумі 5.269.000 доларів США, однак своєчасно зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконані. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №2203/07/КИ/310, станом на 23.05.2014 р. борг з основного зобов'язання складає 1.584.717,23 доларів США і протягом останнього року платежів на погашення зобов'язання від позичальника не надходило. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). За умовами п.6.1 зазначеного договору відкриття кредитної лінії, за прострочення повернення кредитних ресурсів, позичальник сплачує банку 42% річних від простроченої суми. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Суд касаційної інстанції направляючи справу на новий розгляд в частині стягнення пені за порушення умов виконання кредитних зобов'язань по договору, звернув увагу на те, що судами попередніх інстанцій всупереч вимог ч.2 ст.258 ЦК України було стягнуто пеню, обчислену за строк, який перевищує 1 рік. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В судовому засіданні установлено, що договір про відкриття кредитної лінії має строк дії до 30.08.2022 року. З наданого банком розрахунку станом на 23.05.2014 р. убачається, що протягом останнього року (починаючи з 23.05.2013 р.) позичальником не сплачувалося а ні основне зобов'язання, а ні зобов'язання по нарахованим відсоткам за користування грошовими коштами. Згідно зазначеного розрахунку від 23.05.2014 р., заборгованість по тілу кредиту становить 1.584.717,23 доларів США. Пеня, обчислена з урахуванням 42% річних від простроченої суми, за цей період з 23.05.2013 р. по 23.05.2014 р. становить 7.959.950,24 грн. (сума простроченої заборгованості х долар США по курсу НБУ х 42%). Положеннями ст. 60 ЦПК України обумовлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачами не наведено будь-яких обгрунтувань на підтвердження невідповідності розрахунку позивача дійсним обставинам справи, з посиланням на достовірні докази стосовно правильності нарахування суми заборгованості по пені. За таких обставин, виходячи з наведеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача, підлягає солідарному стягненню пеня за останні 12 місяців, а саме 7.959.950,24 грн.

Outcome: approved