Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Марїнського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», в якому просив визнати протиправним та припинити дію оформленого протоколом рішення комісії Марїнського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по розгляду актів про порушення ПКЕЕ побутових споживачів від 25 березня 2015 року, прийнятого за актом № 202331 від 04 березня 2015 року; визнати дії Марїнського РЕМ по відключенню будинку від електропостачання незаконними та зобовязати відповідача відновити електропостачання до його будинку. В обґрунтування позову посилався на те, що енергопостачальником було порушено вимоги нормативних документів щодо процедури складання акту та здійснення за ним розрахунку збитків. Відключення будинку від електропостачання порушило його права як споживача. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року у задоволені позовних вимог [PERSON] до Марїнського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання протиправним рішення, визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобовязання поновити електропостачання відмовлено. З вказаним рішенням суду позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що судом не враховані його пояснення про те, що він не був присутнім при перевірці та складанні акту, а прибув до оселі після телефонного дзвінка дружини. Свій підпис в акті він не ставив, проте відповідач надав до суду копію акту, в якому стоїть біля його прізвища підпис. На копії акту, який залишений був для нього підпису немає. Вважає, що акт був сфальшований, а суд при ухвалені рішення допустив припущення, що суперечить вимогам закону. Також суд не зважив на те, що закритий комплекс обліку електроенергії, який установлений на фасаді його будинку та кабель від опори до нього є власністю відповідача. В акті зазначено, що пломби не порушено, тобто провести будь-які роботи без пошкодження пломб було неможливо. Крім того, в акті зазначено перелік струмоприймачів, а з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що доступ до будинку наданий не був. Суду не було надано доказів здійснення перевірки справними та вчасно повіреними приладами. Судом не враховано, що з 4 березня 2015 року по 22 жовтня 2015 року споживач безпідставно не отримував електроенергії, що є грубим порушенням пункту 36 ПКЕЕН. Суд прийняв до уваги фотознімок, зроблений з мобільного телефону, і не зважив на те, що на світлині не видно серійного номеру приладу обліку, не вбачається де саме цей пристрій встановлений. Судом безпідставно не було задоволено його клопотання про витребування графіку контрольних знімань показників електролічильника. Крім того, договір про надання послуг з відповідачем ним було укладено ще восени 2002 року і ніякого договору 25.03.2015 року він не укладав. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], яка приймала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції в Приморському районному суді м. Маріуполя, з доводами апеляційної скарги не погодилась, просила її відхилити та залишити рішення суду без змін. В судове засідання апеляційного суду позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми (а.с.101). В надісланій до апеляційного суду 2 лютого 2016 року заяві [PERSON] просив справу розглянути у його відсутність, доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні (а.с.96). Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю позивача. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статей 10 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом першої інстанції визнано встановленим, що представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 04 березня 2015 року складено акт про порушення за адресою: м. Курахове, пр-кт. Чапаєва буд. 52. Акт складено трьома працівниками в присутності власника будинку [PERSON] Актом зафіксовано порушення споживачем ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, змонтовано додаткова фаза і нуль на першій та третій клемах електролічильника, виявити яке представники енергопостачальника не мали можливості при проведенні контрольного огляду засобу обліку. Відповідно до протоколу засідання комісії РЕМ по розгляду актів про порушення ПКЕЕН побутових споживачів за № 18 від 25.03.2015 року нарахована сума збитків 11 572 грн. 90 коп. Засідання комісії проводилось в присутності [PERSON], що не заперечувалося ним в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що акт підписаний трьома представниками, на першому примірнику, який залишився у робітників відповідача, є підпис позивача, тому акт є таким, що складений відповідно до вимог закону. Посилання позивача, що він не був присутнім при складанні акту, суд визнав неспроможними. Встановлення особи, яка здійснила самовільне підключення електроустановок до електромережі не має правового значення для настання відповідальності за порушення Правил користування електричною енергією. Аналізуючи заперечення позивача щодо світлини, зробленої мобільним телефоном свідка [PERSON], суд послався на те, що наявність або відсутність фото не є вирішальними чинниками при складанні акту, а є тільки додатком. Також суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо заборони відповідачу використовувати протокол засідання РЕМ суперечить визначеним діючим законодавством способам захисту права. Відмовляючи в позовних вимогах щодо зобовязання відновити електропостачання суд виходив з того, що припинення електропостачання відбулося у звязку з фактом порушення Правил, а підключення вже виконано 22.10.2015 року, що підтвердив і позивач. Проте, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, за яке споживач несе відповідальність. Статтею 26 цього Закону передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі Правила). Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357 визначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися правовідносини по наданню послуг з електропостачання. Згідно акту № 202331 від 04 березня 2015 року у будинку № 52 по пр-ту Чапаєва м. Курахове робітниками Марїнського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електроустановок (токоприймачів або електропроводки) до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку: додаткова фаза, нуль взята з першої та третьої клеми електролічильника, виявити яке представники енергопостачальника не мали можливості при проведенні контрольного огляду засобу обліку. Електрична енергія споживається, електролічильником не враховується. Вказаний акт підписаний трьома представниками Марїнського РЕМ та без будь-яких зауважень [PERSON] Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що зазначений акт від 04.03.2015 року складений відповідно до п.53 Правил. Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог нормативних документів при складанні акту про порушення ПКЕЕ, а саме те, що позивач не ставив свій підпис в акті, тому він є сфальшованим, до уваги не приймається, оскільки наявний в акті підпис належними та допустимими доказами не спростований, позивачем не заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження своїх заперечень. Довід апеляційної скарги про те, що позивач не приймав на зберігання прилад обліку і тому не відповідає за зачищення вхідного кабелю апеляційним судом не приймається тому, що самовільне підключення, що зафіксовано у акті, не передбачає втручання в роботу приладу обліку, який знаходиться в закритому обєкті (коробі). Безпідставні доводи позивача в скарзі щодо витребування та оцінки доказів. Згідно зі ст. 212 ЦП К України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦП К України. Виходячи з вимог ст. 303 ЦПК України, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку. За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів та безпідставна відмова у витребуванні окремих документів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, [PERSON] не надано. Крім того, позивачем не надано переконливих доказів, які б спростували викладений у акті факт порушення Правил користування електроенергією для населення. Зафіксоване у акті порушення дає підстави для нарахування позивачу до сплати суми за споживання не облікованої електроенергії. Між тим апеляційний суд вважає обґрунтованим довід скарги про хибний висновок суду щодо того, що вимоги позивача щодо заборони відповідачеві використовувати протокол засідання РЕМ суперечать визначеним діючим законодавством способам захисту з таких підстав. Із зазначених позивачем предмету позову та підстав вбачається, що предметом спору стала, зокрема, і правомірність рішення комісії відповідача, нарахування збитків на підставі складеного акту про порушення Правил користування електричною енергією та відключення будинку від електропостачання. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Відповідно до п. 53 Правил акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Пункт 7 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, вказує на те, що рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку. Таким чином висновки суду про невідповідність позовних вимог в цій частині обумовленим статтею 16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів є помилковим. При цьому апеляційний суд вважає, що ці вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки рішення комісії з розгляду актів порушень відповідає наведеним нормам права. Відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією від 25.03.2015 року, розрахунок суми недорахованої електричної енергії проведено відповідно до пп. 5 п.3.1 Методики за один рік, у сумі 11572,90 грн. ( а.с.7-9). Позивач був присутнім на засіданні комісії, про що свідчить його підпис в протоколі від 25.03.2015 року. Оскільки акт про порушення ПКЕЕН було складено 04.03.2015 року, а протокол засідання комісії РЕМ складався 25.03.2015 року, тобто на 20 день після повідомлення позивача, то ці дії відповідача відповідають вимогам ст. 53 ПКЕЕН, тому посилання позивача на те, що протокол комісії було складено з порушенням вимог чинного законодавства є необгрунтованим. Довід скарги про те, що станом на 4 березня 2015 року між позивачем та відповідачем не існувало ніяких договірних відносин є безпідставним з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що особистий рахунок № 431804151, на підставі якого споживач проводить розрахунки з енергопостачальником за використану електроенергію по житловому будинку 52 по пр-ту Чапаєва в м. Курахове Донецької області, відкрито на імя [PERSON], тобто між сторонами склалися правовідносини по наданню послуг з електропостачання. Виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про електроенергетику» та ст. 11 ЦК України, у разі відсутності письмового договору між енергопостачальником та споживачем необхідна наявність відкритого особового рахунку споживача та постачання електричної енергії, що є фактичним укладенням договору з умовами, передбаченими Законом. Посилання в апеляційній скарзі на те, що незаконне підключення і монтаж такої схеми, як зображено на фото, повинно було бути виявлено при контрольних оглядах є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього факту, а в акті від 04.03.2015 року вказано про неможливість виявлення цього порушення при проведенні контрольного огляду засобу обліку. Також не приймається до уваги довід скарги про порушення прав позивача внаслідок відключення будинку від електропостачання та неправомірну відмову суду у зобовязанні відповідача відновити електропостачання, оскільки відключення відбулося внаслідок виявлення порушення Правил, а на момент ухвалення рішення суду електропостачання вже було підключене до будинку позивача, що свідчить про відсутність предмету спору в цій частині. Апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права. Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 33 ч.1 цього Кодексу передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З позовної заяви [PERSON], вимоги якого не змінювалися, вбачається, що відповідачем зазначено Марїнський РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а.с.1), яке є структурним підрозділом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» і не являється юридичною особою, що свідчить про відсутність процесуальної дієздатності. Між тим, матеріали справи свідчать про те, що з самого початку до участі у справі судом був допущений представник за довіреністю юридичної особи ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], приносив заперечення на позовну заяву (а.с.36-39), приймав безпосередню участь у судових засіданнях. Факт обізнаності ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про предявлення позову [PERSON] та безпосередній захист прав юридичної особи у суді першої інстанції підтвердила в апеляційній інстанції і [PERSON] Таким чином, судом фактично було допущено до участі у справі представника належного відповідача у справі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», відомостей про те, що позивач заперечував проти участі у справі представника юридичної особи матеріали справи не містять, проте суд безпідставно ухвалив рішення про відмову у задоволені позову до структурного підрозділу, який не може бути стороною у цивільному процесі. З огляду на наведене рішення суду не може залишатися без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Outcome: partial