Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У червні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що квартира, в якій проживає позивач разом зі своєю сім`єю [ADDRESS] належить до державного житлового фонду, та на теперішній час не приватизована, складається з однієї кімнати, площею 19,29 кв. м. 27 грудня 2006 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району матері позивача [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення № [NUMBER] на вселення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю із двох осіб, на маму, та на брата позивача [PERSON] , [INFO]. З 2008 року, позивач зареєструвався за вищезазначеною адресою, а його мати [PERSON] , переїхала мешкати до іншої квартири, та знялася з реєстрації, відповідач поїхав до Російської Федерації. Позивач переоформив на себе всі особисті рахунки по комунальним установам. З 2008 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . На теперішній час в даній квартирі зареєстровано три особи, а саме: позивач, його син - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] . Відповідач зареєстрований в квартирі, але з 2008 року по теперішній час в ній не мешкає, оскільки у 2008 році переїхав жити до Російської Федерації. За місцем своєї реєстрації він не мешкає більше 10-ти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні квартири участі не бере, особистих меблів, речей, предметів побуту, одягу, взуття, тощо у квартирі не має. Він бажав в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації, для чого написав заяву 24 листопада 2017 року, посвідчену нотаріусом міста Москва Лукіною Н.О., але в знятті з реєстрації їм було відмовлено, мотивуючи необхідністю, або особистої явки заявника, або зняття з реєстрації виключно за рішенням суду. Особисто з`явитися до реєстратора місця проживання, відповідач не має можливості, оскільки задля цього він повинен приїхати до України, а це вимагатиме від нього додаткових матеріальних витрат. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинив жодного разу, але в зв`язку з тим, що його постійне місце проживання в Російській Федерації, він не користувався даною квартирою, та вже 05 квітня 2016 року отримав посвідку на проживання іноземного громадянина в Російській Федерації, та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] , порушує право позивача на вільне користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення. Тому, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги за підставами, що викладені у письмовій формі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, справу просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши позивача, вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що квартира, в якій позивач [PERSON] проживає разом зі своєю сім`єю [ADDRESS] належить до державного житлового фонду, та на теперішній час не приватизована, складається з однієї кімнати, площею 19,29 кв. м. 27 грудня 2006 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області матері позивача [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення № [NUMBER] на вселення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю із двох осіб, на маму, та на брата позивача [PERSON] , [INFO]. З 2008 року, позивач [PERSON] зареєструвався за вищезазначеною адресою, а його мати [PERSON] , переїхала мешкати до іншої квартири, та знялася з реєстрації, відповідач [PERSON] поїхав до Російської Федерації. Позивач [PERSON] переоформив на себе всі особисті рахунки по комунальним установам. З 2008 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . На теперішній час в даній квартирі зареєстровано три особи, а саме: позивач, його син - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] . Відповідач зареєстрований в квартирі, але з 2008 року по теперішній час в ній не мешкає, оскільки у 2008 році переїхав жити до Російської Федерації. За місцем своєї реєстрації він не мешкає більше 10-ти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні квартири участі не бере, особистих меблів, речей, предметів побуту, одягу, взуття, тощо у квартирі не має. Він бажав в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації, для чого написав заяву 24 листопада 2017 року, посвідчену нотаріусом міста Москва Лукіною Н.О., але в знятті з реєстрації їм було відмовлено, мотивуючи необхідністю, або особистої явки заявника, або зняття з реєстрації виключно за рішенням суду. Особисто з`явитися до реєстратора місця проживання, відповідач [PERSON] не має можливості, оскільки задля цього він повинен приїхати до України, а це вимагатиме від нього додаткових матеріальних витрат. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач [PERSON] відповідачу не чинив жодного разу. Факт реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] , порушує право позивача на вільне користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення. Відповідач фактично втратив своє право на проживання у вищезазначеній квартирі. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Статтею 72 ЖК УPCP передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК УРСР наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з зазначених правових норм, підставами для визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою є обов`язкова сукупність двох обставин: відсутність особи за місцем реєстрації понад встановлені строки; неповажність причини такої відсутності особи. З 2008 року відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, ні позивач ні члени його сім`ї перешкоди щодо проживання відповідача у даній квартирі не створювали. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача [PERSON] та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved