Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просив ухвалити рішення про скасування наказу директора ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» (далі по тексту рішення Товариство, відповідач) № 25 від 21 березня 2017 року про притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, а також просив стягнути з відповідача утримані з його заробітної плати 5 502,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що його вини у нестачі майна підприємства приладу для вимірювання товщини лакофарбового покриття (товщиноміру) немає. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав у повному обсязі. Він та його представник [PERSON] суду пояснили, що роботодавець не провів розслідування та не зібрав достатньо доказів, які б свідчили про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку; не встановив причинно-наслідкового звязку між діями позивача та нестачею товщиноміру з території ПАТ «Інтерпайп НТЗ», де [PERSON] працював, перебуваючи у відрядженні. Представник наголошував, що відповідач не надав суду документи, які б підтверджували, що прилад знаходився на балансі відповідача та його балансову вартість з урахуванням зносу. На думку представника, відповідач не довів самого факту завдання йому майнової шкоди. Відповідач позов не визнав. Представник [PERSON] суду пояснила, що електронний товщиномір [PERSON] отримав в інструментальній коморі Товариства 02 грудня 2015 року, що підтверджується журналом видачі. Прилад тривалий час знаходився у [PERSON], який, не дотримавшись процедури оформлення виносу інструменту та приладів за територію Товариства, без повідомлення відповідальних осіб інструментальної комори самовільно взяв прилад у відрядження. Про факт втрати ним приладу стало відомо тільки у березні 2015 року, коли [PERSON] оформлював обхідний лист, маючи намір звільнитися за власним бажанням. Посилаючись на статті 130-134, 135-3, 137 КЗпП України, представник вважала, що Товариство мало законні підстави для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення обовязку дбайливо ставитися до майна Товариства, а також правомірно відрахувало з його заробітної плати вартість товщиноміру, який підприємство було змушено придбати на заміну втраченого [PERSON] (письмові заперечення, а. с. 41-44). Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 вересня 2017 року за клопотанням представника позивача від ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (по тексту рішення ПАТ «Інтерпайп НТЗ») були витребувані докази - інформація про те, чи заносив на територію підприємства та чи виносив звідти [PERSON] електронний товщиномір, в яких умовах зберігалося зазначене обладнання, а також чи заявляв [PERSON] або інші працівники ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» про його крадіжку (а. с. 88). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: 27 січня 2015 року [PERSON] було прийнято у Товариство на посаду інженера-технолога. 21 березня 2017 року трудовий договір було розірвано за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. У день звільнення позивача директор товариства видав наказ № 25, яким [PERSON] за неналежне ставлення до виконання трудових обовязків, наслідком яких стала втрата електронного товщиноміру, було оголошено догану, а також стягнуто вартість втраченого інструмента в сумі 5 502,00 грн. Середній заробіток [PERSON] становив 6 785,20 грн. на місяць. З таким розрахунком середнього заробітку позивач в судовому засіданні погодився. [PERSON]А визнав той факт, що 02 грудня 2015 року він отримав в інструментальній коморі Товариства для роботи в малярному відділенні цеху електронний товщиномір. [PERSON] також погодився, що це був електронний вимірювач товщини покриттів Posi Tector 6000. У 2016 році [PERSON] неодноразово знаходився у відрядженнях у ПАТ «Інтерпайп НТЗ», що знаходиться у м. Дніпро. З метою виконання виробничих завдань Товариство письмово просило дозволу у підприємства-партнера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» видати пропуск з метою занести і у подальшому винести з його території інженеру-технологу [PERSON] інвентар за списком, в тому числі, електронний вимірювач товщини покриттів Posi Tector 6000 (а. с. 12, 13, 98). Виконуючи вимоги ухвали суду про витребування доказів від 29 вересня 2017 року, ПАТ «Інтерпайп НТЗ» повідомило, що 26 травня 2016 року [PERSON] заносив на територію підприємства електронний вимірювач товщини покриттів Posi Tector 6000; реєстрація про виніс обладнання з території підприємства відсутня. [PERSON] або ТОВ «НВФ «Техвагонмаш» про крадіжку обладнання адміністрацію ПАТ «Інтерпайп НТЗ» не повідомляли (а. с. 97). [PERSON] пояснив, і це підтверджується показаннями свідка [PERSON], що на території ПАТ «Інтерпайп НТЗ» товщиномір зберігався в спеціальному металевому контейнері разом з виробничим інструментом інших працівників Товариства, які також перебували у відрядженні. Контейнер було марковано написом «НВФ «Техвагонмаш». Ключа від контейнера [PERSON] не мав. Як стверджує позивач, про зникнення приладу з контейнера він дізнався у листопаді 2016 року; не поспішав повідомити про це керівництво, бо вважав, що товщиномір взяв у користування хтось із працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ», тому що такі випадки раніше мали місце з усного дозволу керівництва Товариства. У грудні 2017 року [PERSON] в усній формі доповів головному інженеру Товариства про нестачу товщиноміру, і той, зі слів [PERSON], пообіцяв «вирішити це питання в робочому порядку». Представник відповідача зазначилаё що навіть якщо [PERSON] і повідомив головному інженеру про втрату майна підприємства, цей факт не має значення для вирішення справи, оскільки головний інженер Товариства не є безпосереднім керівником [PERSON] У березні 2017 року під час оформлення документів на звільнення адміністрація Товариства дізналася про втрату товщиноміру (а. с. 45). Наказ директора Товариства про відрахування із заробітної плати [PERSON] вартості товщиноміру було виконано в день його видання - 21.03.2017 року. Вирішуючи спір, суд виходить з положень частин 1 та 2 статті 130 Кодексу законів про працю України про те, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну … внаслідок порушень покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установ, організацій і вживати заходів до запобігання шкоди. Відповідно до частини 1 статті 132 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості ( собівартості) матеріальних цінностей, за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди (частина 1 та 2 статті 135-3 КЗпП України). Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи У наказі (а. с. 10), який оскаржується позивачем, не зазначено про те, які саме винні дії [PERSON] призвели до втрати електронного товщиноміра. Так, судом встановлено, що товщиномір під час відрядження зберігався у спеціальному контейнері, ключ від якого знаходився не у [PERSON] Факт виносу інструмента з території ПАТ «Інтерпайп НТЗ» позивачем або будь-якою іншою особою не зафіксований. Суд погоджується з аргументами відповідача про те, що [PERSON] невчасно, приблизно через місяць, повідомив одному з керівників Товариства про втрату товщиноміру. Однак ця обставина сама по собі не перебуває у причинно-наслідковому звязку зі втратою товщиноміру. В наказі також не зазначено який саме електронний вимірювач товщини покриттів втрачений його назва, країна-виробник, термін перебування в експлуатації, балансова вартість. У порушення вимог частини першої статті 139-3 КЗпП України відповідач безпідставно визначив розмір шкоди, яка підлягає стягненню, як вартість придбаного на заміну нового товщиноміра (а. с. 56). Натомість, розмір шкоди мав визначатися за фактичними втратами, які визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Проте, відповідач не надав суду жодного доказу, який би належно підтвердив те, що прилад знаходився на балансі підприємства, а також його вартість з урахуванням зносу. Той факт, що позивач отримав товщиномір в інструментальній коморі товариства, не підтверджений документами бухгалтерського обліку (первинними або зведеними), є недостатнім доказом того, що втрачений вимірювач перебував у власності відповідача. Відповідач порушив також передбачений частиною 2 статті 136 КЗпП України порядок покриття шкоди, утримавши грошові кошти в сумі 5 502,00 грн. із розрахункових коштів позивача в день видання наказу №25 від 21.03.2017 року. Звернення такого розпорядження (наказу) до виконання мало відбутися не раніше 7 днів з дня повідомлення про прийняте рішення працівникові. Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Ухвалою судді Автозаводського районного суду від 13 травня 2017 року (а. с. 30) суд відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Отже, з відповідача слід стягнути на користь державного бюджету 640,00 грн. судового збору, а також 800,00 грн. витрат на правничу допомогу, які [PERSON] має сплатити адвокату [PERSON] на підставі договору про правничу допомогу (а. с. 18) та розрахунку суми гонорару (а. с. 16). Розмір таких витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих послуг. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved