Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2014 року між ним та [PERSON] виникли нетривалі стосунки. [INFO] у них народився син [PERSON] . 29.05.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС Краснокутського РУЮ у Харківській області . Однак, після реєстрації шлюбу позивач виїхав з України та більше до дружини та сина не повертався . Оскільки фактичних шлюбних відносин не існує , як подружжя вони жодного дня не проживали , не вели спільного господарства , не виховували разом дитину, просив розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов підтримав , просив задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали , просили в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч.1 СК України , сім»я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 109 СК України подружжя , яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання зави. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.(ч.3 ст. 115 СК України) Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ( далі- Постанова) рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 вище вказаної постанови, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Матеріали справи свідчать, що сторони уклали шлюб, який 29 травня 2015 зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір»ю. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя , ухвалою суду від 20 вересня 2016 року, клопотання представника відповідача щодо примирення з позивачем задоволено та сторонам наданий строк для примирення до 22 листопада 2016 року, за спливом якого позивач не відмовився від позовних вимог та не відкликав свою заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу у його відсутність . . Як встановлено в судовому засідання , примирення між сторонами не відбулося , позивач кохає та проживає з іншою жінкою , наміру зберегти сім»ю не має та наполягає на розірванні шлюбу . Посилання представника відповідача , що представник позивача - адвокат Іванова Т.І. не має право ,представляючи інтереси позивача , підписувати позовну заяву , не заслуговують на уваги та не є підставою для відмови в позові, оскільки повноваження представника позивача посвідчені ордером та витягом із договору від 14.05.2016 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначені повноваження адвоката як представника з правом підпису позову та заяв по справі . З моменту подання позовної заяви про розірвання шлюбу 26 травня 2016 року до моменту її розгляду судом сплив місячний строк та позивач не відкликав заяву про розірвання шлюбу Суд , враховує тривалість спільного проживання подружжя , характер їх взаємин , право позивача на вільний вибір способу життя і вільний розвиток особистості , принцип шлюбу - принцип добровільності шлюбу, те , що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка та свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи те, що сторони не проживають разом та примирення подружжя протягом призначеного судом строку не відбулося, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а представник відповідача, заперечуючи проти позову, не аргументує можливості збереження сім`ї, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню , а шлюб - розірванню . Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини між сторонами не має. Витрати по розірванню шлюбу позивач бере на себе. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін.

Outcome: approved