Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про надання дозволу на зняття з реєстрації та на реєстрацію місця проживання неповнолітньої особи без згоди батька. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що в період з 16.08.2008 року по 17.07.2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з необхідністю зміни місця проживання, позивач звернулася до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради з заявою про зняття з реєстрації сина, однак, їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю згоди другого законного представника - батька дитини. Оскільки позивач не має можливості отримати згоду відповідача через те, що він проживає на території Автономної Республіки Крим і з ним втрачено зв`язок, позивач звернулася до суду з позовом. Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року підсудність вказаного спору визначено за Подільським районним судом м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 16.08.2008 року по 17.07.2013 року. Вказаний шлюб було розірвано на підставі Заочного Рішення Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 17.07.2013 року у справі № 109/3245/2013-ц (а.с. 10). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 41, виданого Петрівською сільською радою Красногвардійського району Автономної Республіки Крим (а.с. 9). Неповнолітній син проживає разом з матір`ю та її новим чоловіком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 04.06.2019 року (а.с. 11). Відповідач надав згоду на реєстрацію місця проживання свого неповнолітнього сина разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується заявою, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сосновою І.В. 13.04.2017 року (запис в реєстрі № 816) (а.с. 8). 04.06.2019 року позивач звернулася до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини, у зв`язку з вибуттям за адресою: [ADDRESS] , однак, їй було відмовлено через відсутність згоди батька дитини (а.с. 15). Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 6 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Положення ст. 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачають, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Виходячи з обставин справи, а також наданих доказів, зокрема надання відповідачем нотаріально засвідченої згоди на проживання сина разом з матір`ю, суд не вбачає наявність спору між позивачем і відповідачем про місце проживання неповнолітнього сина. Проте, неможливість, на виконання положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», отримати згоду батька, з яким втрачено зв`язок, фактично позбавляють позивача та її неповнолітнього сина належним чином реалізувати своє право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved