Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У травні 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.05.2016 року о 11:45 год. в м. Вінниця в порушення правил дорожнього руху автомобіль «Nissan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, та встановлено ту обставину, що відповідач самовільно залишив місце ДТП. Крім того відповідачем не повідомлено страхувальника про настання страхового випадку. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група», позивач на вимогу страховика потерпілої особи виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 12761,47 грн. На підставі наведеного позивач вказав, що має право регресної вимоги до [PERSON] у зв`язку з цим просив суд стягнути з останнього на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 12761,47 грн та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 11.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 09.07.2018 року [PERSON] подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Так між сторонами укладено договір цивільно-правової відповідальності, предметом якого є страхування автомобіля «Nissan» д.н.з. [NUMBER] . Таким чином сума у розмірі 12761,47 грн покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вина повинна бути покладена на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню завданої шкоди. Ухвалою суду від 06.08.2018 року цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не прибув, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2016 о 11.45год. в м. Вінниця по вул. Маліновського, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan» д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2016 року [PERSON] через порушення правил дорожнього руху визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с. 10). 12.03.2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір цивільно-правової відповідальності предметом якого є страхування автомобіля «Nissan Almera» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 7 зворотній бік). На підставі заяви ПАТ «СК «Універсальна» як страховика потерпілої особи [PERSON] та розрахунку страхового відшкодування, ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ПАТ «СК «Універсальна» суму страхового відшкодування у розмірі 12761,47 грн (а.с. 12). Згідно вимог ст. 993 ЦК України та вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП: якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, оскільки належними доказами дана обставина не підтверджена. В постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2016 року факт саме самовільного залишення місця ДТП [PERSON] також не встановлений. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для виникнення регресної вимоги, тому в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed