Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У травні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 грудня 1997 року він та відповідач зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Жиле приміщення за адресою: [ADDRESS], обманним шляхом зареєстроване за відповідачем як обєкт її власності. У квартирі за вказаною адресою також зареєстрований позивач. Однак, позивач не має ключів від вхідних дверей квартири та можливості заходити до неї, оскільки [PERSON] без будь-яких на те правових підстав змінила замки на дверях, чим позбавила позивача права користування квартирою. Такими своїми діями відповідач фактично виселила [PERSON] із квартири, в якій останній зареєстрований, чим порушує права позивача. З огляду на викладені обставини, та для захисту своїх прав позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути будь-які перешкоди у користуванні позивачу жилим приміщенням, яким є квартира [ADDRESS], зобовязавши її передати один примірник ключів до замків у вхідних дверях вказаної квартири. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] доводи позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до копії довідки № 1636, виданої 30.06.2018 р. у квартирі № 86, що розташована у будинку № 12-В по вулиці Незалежності у м. Бровари Київської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 4). Згідно із копією свідоцтва серії І-ОК № 105755, виданого 20 липня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 20 липня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33). Із матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договорі купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], та відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] належну їй на праві власності квартиру № 86, що розташована у будинку № 12-В по вулиці Незалежності у м. Бровари Київської області (а.с. 34). З огляду на викладене вбачається, що право власності на спірну квартиру на час розгляду справи належить третій особі [PERSON], а не [PERSON], з позовними вимогами до якої звертається позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що відповідач виселила його із спірної квартири, однак, жодних доказів таких обставин до суду не надано. Отже, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, у звязку із їх недоведеністю, так як стороною позивача не наведено та не надано жодних доказів того, яким чином та в такий спосіб саме відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою № 86, що розташована у будинку № 12-В по вулиці Незалежності у м. Бровари Київської області. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed