Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.05.2007 року, [PERSON] та [PERSON] мали на праві спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом у складі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га. Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки не визначено розміру часток співвласників у спільному майні, що унеможливлює встановлення складу спадкового майна. З урахуванням наведенного, просить визначити, що частки позивача та [PERSON], яка померла [INFO], у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташовану по [ADDRESS], посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], є рівними та складають по 1/2 частині; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.05.2007 року, [PERSON] та [PERSON] мали на праві спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом у складі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га. Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки не визначено розміру часток співвласників у спільному майні, що унеможливлює встановлення складу спадкового майна. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1, 2 ст.670 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Outcome: approved