Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом та просить стягнути з відповідача 5189,85 грн. на відшкодування 1/2 частки витрат зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], за період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р.. В обґрунтування позову зазначив, що він, його колишня дружина - [PERSON] та їх спільна неповнолітня дитина - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. З часу розлучення, він особисто сплачує за комунальні послуги, а відповідач не відшкодовує йому половину витрат, з урахуванням платежів і за частку неповнолітньої дитини. Позивач під час судового розгляду, що проводився до 15.12.2017 р. в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання, що відбулося до 15.12.2017 р., будучи повідомленою належним чином, не з'явилася. Надала до суду текст заперечень на позовну заяву, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи це тим, що із серпня 2007 р., вона, позивач та їх неповнолітня дитина проживали за адресою: [ADDRESS]. У серпні 2011 р., вони всією родиною переїхали проживати до [ADDRESS] яка належить її батькам, а її батько - [PERSON], переїхав у їх квартиру [ADDRESS]. Між її родиною та батьком була домовленість, що в квартирах повинен був здійснюватись поточний ремонт, а комунальні послуги домовились сплачувати від свого імені за місцем реєстрації. Після розірвання шлюбу, вона з неповнолітнім сином, залишилася проживати в батьківській квартирі та сплачували від їх імені за комунальні послуги. Позивач, утворив нову сім'ю та з серпня 2013 р. мешкає за адресою: [ADDRESS] Після розірвання шлюбу, позивач не заперечував щодо проживання її батька у їх квартирі за адресою: [ADDRESS]. Батько продовжував від імені позивача сплачувати за комунальні послуги та крім цього витратив 2173 грн. на поточний ремонт квартири і 15000 грн. за встановлення балконного блоку. З серпня 2015 р., на адресу: [ADDRESS], почали надходити листи-попередження від комунальних підприємств щодо погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Після чого, між позивачем та її батьком почали виникати сварки, так як батько вимагав від позивача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за комунальні послуги. Після смерті батька, щоб не накопичувались борги за сплату житлово-комунальних послуг, вона разом з неповнолітньою дитиною, знялися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], та зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] Вважає, що позивач не довів, що правильно застосував матеріальні норми права, зокрема ст. 360 ЦК України, а тому у неї не виникає юридичного обов'язку відшкодування половини витрат за сплачені комунальні послуги. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали позову, заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, [PERSON], [PERSON] та їхній неповнолітній син - [PERSON] є співвласниками по 1/3 частці кожному, квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 03.10.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням за № Т 870 від 17.09.2008 р. (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 173 СК України, батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. Згідно до абз. 1 ч. 1 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як співвласник житла виконував свої зобов'язання по утриманню майна, що належить йому спільно з відповідачем та спільною неповнолітньою дитиною, а тому сума проведеної ним оплати заборгованості, що утворилася у зв'язку з не оплатою відповідачем утримання своєї частки квартири та частки спільної неповнолітньої дитини, сплата якої підтверджена наданими в матеріали справи копіями квитанцій, повинна бути стягнута з відповідача в судовому порядку, в розмірі ? частки понесених позивачем витрат. Як вбачається з долучених позивачем до позовної заяви квитанцій по утриманням із заробітної плати , в період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р., ним понесені витрати, а саме сплачено за послуги: КПТМ «Криворіжтепломережа» - 672,11 грн. (гаряча вода), - 1176,51 грн. (опалення); КП «Кривбасводоканал» - 1427,90 грн. (водопостачання), - 119,15 грн. (підведення води); ТОВ «УЮТ-2011» - 951,76 грн.; ТОВ «Екоспецтранс» - 306,37 грн.; ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Криворіжгаз» - 536,05 грн., а всього 5189,85 грн. (а.с. 10-21). Наданими позивачем квитанціями по утриманням із заробітної плати підтверджується, що в період з 01.12.2013 р. по 09.11.2015 р., із заробітної плати [PERSON] утримувалась оплата за комунальні послуги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним за подачу позову 551,21 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved