Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, зобов'язання вчинити певні дії. Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права, що належать відповідачу, у розмірі 70% статутного капіталу ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак». В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав вищевказаних товариств. Відповідач має можливість відчужити свою частку у статутному капіталі товариств на користь третіх осіб під час розгляду справи у суді, що у свою чергу ускладнить виконання рішення суду про задоволення позовних вимог. Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову») Як убачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсними договори дарування, укладені 15 грудня 2010 року між ним та відповідачем, предметами яких є дарування 70% корпоративних прав у статутних капіталах ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак». Приймаючи до уваги обставини, на якій посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, доходжу висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, зазначений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. За таких обставин, доходжу висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved