Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.04.1977 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Шлюбні відносини між ними припинені з початку 2005 року через відсутності взаємопорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Позивач просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] подала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання, призначені неодноразово відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 16.04.1977 року, яке видане Відділом одруження м. Запоріжжя, актовий запис № 963, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.04.1977 року. Після укладання шлюбу, позивачеві було присвоєне прізвище «[PERSON]». Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2005 року через відсутності взаємопорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved