Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 05 червня 2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 232211-CRED, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 дол. США шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок, відкритий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно договору № 232211-Card від 05 червня 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 листопада 2009 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] уклали договори поруки з позивачем, згідно з якими поручилися перед банком за належне виконання позичальником умов кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, станом на 21 січня 2010 року виникла заборгованість у розмірі 4 603,11 дол. США, яка складається з наступного: 3 276,86 дол. США - заборгованість за кредитом; 1 077,33 дол. США заборгованість по процентам, а також штрафи відповідно до пункту 5.10 Умов та правил надання банківських послуг: 31,21 дол. США - штраф (фіксована частина); 217,71 дол. США - штраф (процентна складова) (а.с.1-2). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені: стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 4 603,11 дол. США, що в еквіваленті становить 36 870,91 грн. та судові витрати в розмірі 488,71 грн., а всього 37 359 гривень 62 копійок (а.с. 95). Додатковим рішенням цього ж суду від 27 січня 2014 року абзац 2 резолютивної частини рішення від 26 березня 2012 року викладено у наступній редакції: «Стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 4 603,11 дол. США (заборгованість за тілом кредиту - 3 276,86 дол. США, заборгованість по відсотках 1077,33 дол. США, штраф (фіксована частина) 31,21 дол. США, штраф (процентна складова) 217,71 дол. США), що в еквіваленті становить 36 870, 91грн., судові витрати 488,71грн., разом 37 359,62грн. (а.с.132). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 122-124). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що 05 червня 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 232211-CRED, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримала кредит у сумі 5000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом - 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 20 листопада 2009 року. У цей же день між позивачем та [PERSON], а також позивачем та [PERSON],. були укладені договори поруки №232211сred/1, №232211сred/2, за умовами яких поручителі зобов'язались солідарно відповідати перед позивачем за виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій (а.с.8 зворот,9). Як вбачається із розрахунку за кредитним договором № 232211-CRED станом на 21 січня 2010 утворилась заборгованість в 4 603,11 дол. США, яка складається з наступного: 3276,86 дол. США - заборгованість за кредитом; 1077,33 дол. США заборгованість по процентам, а також штрафи відповідно до пункту 5.10 Умов та правил надання банківських послуг: 31,21 дол. США - штраф (фіксована частина); 217,71 дол. США - штраф (процентна складова). Задовольняючи позовні вимоги банка, суд 1 інстанції виходив із того, що [PERSON] не виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом як боржника, так і з поручителів як солідарних боржників. Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договором 232211-CRED від 05 червня 2008, зокрема п.п.2.2.1.-2.2.4. встановлено, що відповідач має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. А розділом 5 кредитного договору передбачено відповідальність за порушення зобов'язань. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічне зазначено у договорах поруки №232211сred/1, №232211сred/2 від 05 червня 2008 року, зокрема п.п. 2, 4 у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено ст. 74 ЦПК України, а відсутність відповідачки у судових засіданнях призвела до неправильного вирішення справи - не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки а ні в заяві про перегляд заочного рішення, а ні в апеляційній скарзі відповідачка не посилається на наявність обставин, які мають правове значення для справи. Доказів неправильності стягнутої судом суми заборгованості - апеляційному суду не надано, судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення у частині стягнення заборгованості - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду у цій частині відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін. У той же час не можна погодитись з рішенням суду в частині солідарного стягнення з відповідачів сплаченого позивачем судового збору у розмірі 368,71 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Так, згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вказана норма права не передбачає стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому рішення суду в цій частині згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, а судові витрати - стягненню у дольовому порядку, по 162,91 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial