Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що 22 червня 2016 року [PERSON] за розпискою позичив у нього грошові кошти у розмірі 6500 (шість тисяч пятсот) доларів США, що еквівалентно 184166 (сто вісімдесяти чотирьом тисячам ста шістдесяти шести) гривень 00 копійок. Згідно із текстом розписки, [PERSON]. зобовязався повернути йому всю суму у строк до 01.01.2017 року. Строк повернення цієї позики сплинув, але [PERSON] на його вимоги щодо повернення суми боргу не реагував. На теперішній час [PERSON] так і не повернув позивачу грошових коштів, які він позичив за розпискою, тобто, в односторонньому порядку відмовляється виконувати свої зобовязання по поверненню йому грошових коштів. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 22 червня 2017 року в розмірі 184166,00 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1841,66 грн. Ухвалою суду від 17 серпня 2017 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача \~ [PERSON]. (а.с. 31) Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки при складані ним розписки про отримання у борг грошових коштів, яку він писав добровільно та без тиску, грошові кошти він від позивача не отримував, а тому вважає, що не зобовязаний їх повертати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила суд у задоволенні позову відмовити. Суд, взявши до уваги пояснення позивача, відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22 червня 2016 року [PERSON] за розпискою позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 6500 (шість тисяч пятсот) доларів США, що еквівалентно 184166 (сто вісімдесяти чотирьом тисячам ста шістдесяти шести) гривень 00 копійок. (а.с. 9) Згідно із текстом розписки, [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] всю суму у строк до 01.01.2017 року, строк повернення цієї позики сплинув, але [PERSON] гроші не повернув та позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 207 ЦК України\~передбачено, що укладений між сторонами договір як різновид правочину вважається таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки його зміст зафіксовано в розписці. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу суми, передбачені договорами позики. Виходячи зі змісту\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором позики, передав грошові кошти відповідачеві, однак відповідач в обумовлені сторонами строки зобов'язання щодо повернення позичених сум не виконав, на момент подачі позову до суду всі борги відповідача перед позивачем залишаються неповернутими. Відповідачем\~\~не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу, як і не надано доказів в обґрунтування своєї позиції щодо складання розписки без фактичної передачі йому грошових коштів. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~та ч. 2 ст.\~509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань та передбаченої ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Суд, виходячи із доведеності факту отримання відповідачем [PERSON] суми коштів у борг від\~\~[PERSON], а також із того, що сума боргу не була повернута, приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 22.06.2017 року\~ становить 184166 гривень 00 копійок основного боргу. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1841 грн. 66 коп., у звязку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. (а.с. 3) Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved