Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 червня 2016 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,6100 га для особистого селянського господарства (кадастровий № 23221868:01:001:0133), яка розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Також позивач зазначив, що спадщину відкриту після смерті його батька, він прийняв своєчасно та належним чином, у звязку з чим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 410/2016 рік. Однак коли він звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вищезазначену земельну ділянку, то йому було відмовлено в цьому в звязку з тими обставинами, що у нього відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності спадкодавця на спадкове майно, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була видана Постанова про відмову в вчинені нотаріальної дії. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,6100 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий № 2322186800:01:001:0133, яка належала [PERSON], померлому 30.06.2016 року. Представник позивача адвокат [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовну заяву [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої визнав позов, а також просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2016 року помер [PERSON]. Факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 363631, виданим 04.07.2016р. Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 705. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його померлим батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ЖС№261724 від 07.10.1977 р., виданим Вільнянським районним відділом ЗАГС Запорізької області. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно в вигляді земельної ділянки площею 0,6100 га для особистого селянського господарства (кадастровий № 23221868:01:001:0133), яка розташована на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках: діти. Батьки, дружина (чоловік) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 410/2016, наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON]., померлого 30.06.2016р., прийняв позивач [PERSON], про що ним було складено заяву, зареєстровану 09.12.2016р. за №\~1359. Окрім позивача, спадкоємицем ще є [PERSON]. Однак, відповідно до заяви останнього №1360 від 09.12.2016 року, він відмовився від прийняття спадщини. При оформленні [PERSON] своїх спадкових прав на земельну ділянку, зясувалось що у нього відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності спадкодавця на спадкове майно, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була мені видана Постанова про відмову в вчинені нотаріальної дії №649/02-31 від 21.06.2017 року. Згідно з довідкою № 166, виданої 08.02.2017р. Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, житловий будинок №30, що розташований по вул. Першотравневій в с. Степне Запорізького району Запорізької області належав [PERSON], померлому 28.08.2009р. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1299 ЦК України : якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України). Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №352336. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази, а тому вважає що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved