Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 25 лютого 2006 року вона зареєструвала шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу мають чотирьох дітей, неповнолітніх синів, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітніх синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в тому числі через різницю в характерах та світогляді. З вересня 2017 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки воно суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року у Виконавчому комітеті Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № І, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданим 25 лютого 2006 року. Від вказаного шлюбу сторони мають чотирьох дітей, неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітніх синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим повторно 11 липня 2007 року, Серія [NUMBER] від 15 травня 2006 року, Серія [NUMBER] від 03 серпня 2009 року та Серія [NUMBER] від 08 липня 2013 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved