Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила 12 квітня 2021 року, в якій остаточно просила стягнути з відповідача [PERSON] на її корить заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №204/7955/14-ц, яке перебуває на примусовому виконанні у Магдалинівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у сумі 100 871,94 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 871,94 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що вона є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . З батьком дитини - відповідачем спільно вони не проживають з 07 травня 2014 року, а тому рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/3760/2015-п від 06.11.2015 року шлюб було розірвано. Крім того, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/7955/14-ц від 04 березня 2015 року з відповідача стягнуто: аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 листопада 2014 року і до її повноліття; аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06 листопада 2014 року і до 03 травня 2017 року, допустивши по справі негайне виконання. Так, наразі у Магдалинівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа ВП №2 04/7955/14-ц про стягнення з відповідача на користь позивача щомісячно аліментів у розмірі 1/4 видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , а сукупний розмір заборгованості станом на 09 жовтня 2020 року складає 81 517,92 грн. Між тим, 09 жовтня 2020 року Магдалинівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу позивача надіслано повідомлення щодо можливості притягнення боржника до кримінальної відповідальності, в якому зазначалось, що станом на 09.10.2020 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №204/7955/14-ц складає 81 517,92 грн., а тому позивач має право звернутись до уповноважених органів Національної поліції України з метою притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, що передбачена статтею 164 Кримінального кодексу України. Питання щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, що передбачена статтею 164 Кримінального кодексу України, наразі знаходиться на виконанні у Чечелівському ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області. Однак, жодна з дій, що була вжита як Магдалинівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), так і позивачем, жодним чином не сприяла погашенню відповідачем заборгованості зі сплати аліментів за ВП №204/7955/14-ц. Посилаючись на ч. 4 ст. 194 СК України зазначила, що наразі є нагальна необхідність стягнення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №204/7955/14-ц з відповідача на користь позивача. Вищевикладене дає також позивачу право на стягнення неустойки (пені) відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України. За розрахунками позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, за період з 06 листопада 2014 року по березень 2021 року включно становить 891 523,44 грн. При цьому, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 100 871,94 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості по аліментам, оскільки сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1497, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року по справі № 204/3760/2015-ц (а.с. 13). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 травня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 514 (а.с. 11). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року по справі № 204/7955/14-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів і коштів на утримання - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 листопада 2014 року і до її повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 06 листопада 2014 року і до 03 травня 2017 року, допустивши по справі негайне виконання (а.с. 12). 24 березня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 204/7955/14-ц було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 листопада 2014 року і до її повноліття, в особі матері [PERSON] (а.с. 14), на підставі якого Відділом державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції 16 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47242378 (а.с. 15). Відповідач [PERSON] за виконавчим листом № 204/7955/14-ц, виданим 24 березня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам. З Розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа № 204/7955/14-ц, складеного старшим державним виконавцем Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горбаченко М.А. вбачається, що станом на 18 березня 2021 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 100 871,94 грн. (а.с. 56). Відповідач обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, про що свідчить часткове погашення ним заборгованості зі сплати аліментів у травні, червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року, січні-листопаді 2016 року, січні, лютому 2017 року, липні, серпні та вересні 2018 року, що відображено у вищевказаному Розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа № 204/7955/14-ц, складеному старшим державним виконавцем Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горбаченко М.А. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 100 871,94 грн. суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Згідно положень ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. При цьому, вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення позивача до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття 16 квітня 2015 року виконавчого провадження ВП № 47242378, не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами виникла після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню така заборгованість не підлягає. Тому правових підстав для застосування статті 194 СК України і додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами, що виникла під час примусового виконання рішення суду, не має. Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 204/8019/16-ц. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». З аналізу положень частини 8 цієї статті слід дійти висновку, що суд вирішує питання заборгованості зі сплати аліментів лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Відповідно до частин першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Такі висновки суду узгоджуються також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Також слід зазначити, що у випадку ухвалення рішення про стягнення заборгованості за аліментами (які вже стягуються щомісячно згідно рішення суду), це може призвести до подвійної відповідальності боржника, оскільки з боржника у такому випадку буде стягнута грошова сума у вигляді заборгованості (яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати ним аліментів), і безпосередньо самі аліменти, які він зобов`язаний сплачувати на підставі вже існуючого рішення суду. У зв`язку з викладеним, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 100 871,94 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 871,94 грн. суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача, який будучі обізнаним про рішення суду, згідно якого з останнього було стягнуто аліменти на утримання дитини, належним чином та своєчасно не виконує його, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам, розмір якої як вже було зазначено вище, станом на 18 березня 2021 року становить 100 871,94 грн., що також підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів вих. № 3393 від 18 березня 2021 року, складеною старшим державним виконавцем Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горбаченко М.А. (а.с. 55). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом з 01 грудня 2014 року, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, та по 31 березня 2021 року, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог. За розрахунками позивача, наведеними в уточненій позовній заяві, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 891 523,44 грн. Разом з цим, з урахуванням норм частини першої статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), однак у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі, який дорівнює заборгованості відповідача за аліментами, а саме у розмірі 100 871,94 грн. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 871,94 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені на суму 100 871,94 грн., а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 008,72 грн. Крім того, оскільки у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами позивачу відмовлено, то судові витрати [PERSON] щодо сплати нею судового збору в цій частині підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 194, 195, 196 СК України, ст.ст. 15, 549 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: partial