Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

у січні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 3000 доларів США 00 центів, як аванс на виготовлення автомобіля та 2500 доларів США 00 центів як аванс за автомобіль, що разом становить 5500 доларів США 00 центів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір-підряду згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання виконати роботу по виготовленню автомобіля позашляховика, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити роботу, тому на виконання усного договору позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3000 доларів США 00 центів на підставі розписки, в подальшому зазначений договір було виконано, а саме придбано [PERSON] на ім`я та за кошти [PERSON] на території України автомобіль, після чого 21.08.2019 [PERSON] , передав, а [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 2500 доларів США 00 центів, проте відповідач до цього часу автомобіль не придбав, кошти не повернув. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2020 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 14). 03.04.2020 розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва №185 призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Марко Я.Р., як судді Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 15). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями вищезазначену справу передано д провадження судді Ул`яновської О.В. (а.с. 16). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 17). 05.05.2020 ухвалою суду справу призначено до загального позовного провадження (а.с. 22). Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином, 18.01.2021 подав через канцелярію суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 54). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 26, 27, 37, 38, 49-53). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11.09.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 02.08.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] аванс у розмірі 3000 доларів США 00 центів для виготовлення автомобіля згідно кошторису (а.с. 55). Згідно оригіналу розписки від 21.08.2019 [PERSON] отримав 2500 доларів США 00 центів у якості авансу за автомобіль Газель (а.с. 56). Позивач надіслав на адресу до відповідача вимогу від 19.12.2019 про повернення боргу на підставі переданих коштів у розмірі 3000 доларів США 00 центів та 2500 доларів США 00 центів, оскільки станом на 18.12.2019 додаток №1 (кошторис) між ними не підписаний через відмову відповідача його підписати, автомобіль не виготовлений та автомобіль Газель не придбаний (а.с. 8, 9). Саме за даними документами позивач просить здійснити стягнення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладені сторонами договори у вигляді розписок відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а умови цих договорів не суперечать його положенням. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В силу ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. Зміст договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 837 ЦК України договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною. Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. При цьому в оферті та в акцепті щодо виконання будівельних підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору. За вимогами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника. Таким чином, в матеріалах справи міститься достатній обсяг доказів, надаючи якісну оцінку яким суд беззаперечно доходе висновку щодо їх належності, допустимості, достовірності, а у своєму взаємозв`язку достатності, щоб стверджувати про те, що у правовідносинах, які виникли між позивачем та відповідачем в якості замовника, підрядник в особі [PERSON] у відповідності до вимог цивільного законодавства виконав взяте на себе зобов`язання щодо виконання певної роботи, зокрема транспортування транспортного засобу Газель виконав у той час, як послуги підрядника щодо транспортування автомобіля Газель залишились станом на сьогоднішній день несплаченими. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та необхідності їх задоволення в повному обсязі, вирішивши при цьому питання судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, внаслідок чого з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial