Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 16 лютого 2016 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки в теперішній час сімейні відносини та спільне проживання з відповідачем припинені, вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач, в свою чергу, працює, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку останнього щомісячно до досягнення їх дитиною трирічного віку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 травня 2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Розподілено судові витрати, стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.. З таким судовим рішенням відповідач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити та зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дружини до 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд, визначаючи розмір аліментів на утримання позивача не врахував те, що остання має неофіційні доходи, крім того, проживає зі своєю матірю, яка також працює та може надавати [PERSON] матеріальну допомогу. Крім того, місцевий суд не прийняв до уваги те, що він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини заробітку щомісячно, а також на його утриманні знаходяться мати, яка визнана інвалідом третьої групи та неповнолітній брат, також він несе витрати на оренду житла. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.п.1,3,4 ч. 1. ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 16 лютого 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина мешкає з позивачем, відповідач проживає окремо. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Проте з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна. Згідно із ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, виникнення у дружини, з якою проживає дитина, право на утримання від чоловіка повязується лише з однією умовою відповідним матеріальним становищем чоловіка. Апеляційним судом встановлено, що відповідач працює в публічному акціонерному товаристві «Металургійний комбінат «Азовсталь» де отримував заробітну плату в наступному розмірі: у лютому 2017 року в сумі 6 719,14 грн., у травні 2017 року у розмірі 8 425,05 грн., в липні 2017 року в сумі 11 304,20 грн. (а.с.59). За рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 липня 2017 року, [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/ 4 частини заробітку(доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання їх сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття (а.с.42). Крім того, на утриманні відповідача знаходиться мати [PERSON], яка визнана інвалідом третьої групи (а.с.31). Суд першої інстанції при ухваленні рішення належним чином не урахував цих обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, не вмотивував своїх висновків при визначенні розміру утримання на позивача, не дотримався принципу оцінки доказів. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дружину є необґрунтованим з точки зору матеріальних можливостей відповідача, у звязку з чим колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в цій частині, зменшивши розмір стягнутого з [PERSON] утримання на дружину з 1/ 4 до 1/8 частки його заробітку (доходу). Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру аліментів.

Outcome: approved