Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23.12.2008 року померла мати позивача [PERSON]. 07.06.2017 року позивач звернувся до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 23.12.2004 року Києво- Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим номером № 1-2499. На підставі заяви позивачки було зведено спадкову справу № 97/2017 до майна померлої 23.12.2008 року [PERSON]. 17.03.2017 року постановою державного нотаріуса Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач юридично не оформив своїх спадкових прав. Також позивач наголошує, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причини. Тому позивач просив надати йому додатковий строк, у три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 23.12.2008 року [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за відсутності її представника. Треті особи в судове засідання не з»явились,звернулись до суду із клопотаннями про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 23 грудня 2008 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. 23 грудня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Києво Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, що зареєстрований в реєстрі за № 1-2499, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала мені сину [PERSON] та дочці [PERSON] і рівних частинах кожному. На день смерті мати позивача проживала з донькою [PERSON], що є третьою особою за даним позовом. Після смерті матері сестра позивача не повідомила останнього про наявність заповіту. В 2015 - 2016 роках, позивач, як доброволець захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції. Після повернення додому з окупованої території в 2017 році сестра позивача повідомила його про наявність заповіту після матері та про наявність належного їй майна при житті. 17 березня 2017 року позивач звернувся до Києво Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про видачу мені свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки надані для ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,1091 га з кадастровим номером 3222486600:04:004:0336, розташовану за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, Тарасівська сільська рада; площею 0,9926 га з кадастровим номером 3222486600:04:002:0170, розташовану за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, Тарасівська сільська рада; площею 0,3480 га з кадастровим номером 3222486600:04:002:0190, розташовану за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, Тарасівська сільська рада; площею 0,1266 га з кадастровим номером 3222486600:05:001:0450, розташовану за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, Тарасівська сільська рада, с. Нове; площею 0,1675 га з кадастровим номером 3222486601:01:005:0115, розташовану за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, с. Тарасівка. 17 березня 2017 року сестра позивача [PERSON] звернулася до Києво Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про те, що спадщину за законом та за заповітом, що залишилася після смерті їх з позивачем матері [PERSON], в установлений строк вона не прийняла, до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Проте, у нотаріальній конторі позивача повідомили про пропущення строку прийняття спадщини та надали постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 520/02-31 від 17 березня 2017 року. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для отримання спадщини позивач не міг у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки як зазначено вище не знав про наявність заповіту на майно матері. Стаття 1272 ЦК України передбачає що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З наведеного вище, суд приходить до висновку що є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач пропустила строк визначений в ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, з поважних причин та йому достатньо трьох місяців з дня набрання рішення суду чинності для того, щоб подати заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову.

Outcome: approved