Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] діючи в інтересах онуки [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , яким просила суд позбавити [PERSON] , батьківських прав по відношенню до її неповнолітної доньки [PERSON] . Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилась, сповіщена за місцем реєстрації про дату, час та місце проведення судового засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2021 року постановлено розгляд справи у заочному порядку. Орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської міської ради в засідання не з`явився, представник подав заяву від 24.12.2020 року про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: [PERSON] є мамою [PERSON] , яка народжена [INFO] , що вбачається зі змісту свідоцтва про народження від 21 січня 2015 року серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, а/з № 630. Державна реєстрація про народження здійснена відповідно до ст. 135 СК України, що вбачається зі змісту довідки від 25.05.2020 оку № 8730/56-18 виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] приходиться донькою [PERSON] , що вбачається зі змісту свідоцтва про народження від 22.05.1998 року [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Запоріжжя, а/з № 167. На підставі свідоцтва про шлюб від 24.12.2014 року серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно акту обстеження умов проживання від 04.05.2020 року дитина- [PERSON] проживає з бабусею- [PERSON] з 2017 року, мати участі у вихованні та догляді дитини не приймає, дитина має всі належні умови проживання у бабусі. Відповідно до наказу Лиманської РДА в Одеській області від 04.05.2020 року № 95-а дитину [PERSON] тимчасово влаштовано проживати з [PERSON] . Згідно висновку від 07.12.2020 року № 02-18/01/2197 органу опіки та піклування Лиманської РДА в Одеській області існують всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає доведеним той факт, що мати дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання матері. У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до її неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісної матері. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання доньки, забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, не вживає заходів щодо належного утримання доньки, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування мамою взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки матері по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні бабусі - [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідачки в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку). В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved