overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 вересня 2007 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 серпня 2007 року. Також рішенням того ж суду від 02 березня 2015 року з нього на користь його матері [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Він не заперечував проти стягнення з нього аліментів у тому розмірі, який визначив суд, однак, у теперішній час у нього виникли труднощі по сплаті аліментів, вказав, що не має постійного доходу, а отриманих грошей не вистачає навіть на власне життя. На підставі викладеного просив зменшити розмір аліментів на утримання непрацездатної матері [PERSON] з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його доходів щомісячно. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 вересня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи утримання з 23.08.2007 року. У свою чергу, відповідно до рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 березня 2015 року з позивача стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи утримання з 28.01.2015 року. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Суд вважає, що оскільки змінився матеріальний стан платника аліментів, та отримувач не заперечує проти цього, то є підстави для зменшення розміру аліментів і позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2009 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у Виконкомі Оленівської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 6. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2010 року однією родиною із відповідачкою не проживають, у зв'язку із тим, що позивач потрапив до місць позбавлення волі, у теперішній час він має іншу родину. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 17.11.1997 року за заявою його дружини [PERSON] його було визнано безвісно відсутнім, оскільки у 1994 році він виїхав за межі України, а місце його перебування дружині відоме не було, відомостей про себе він не надавав. Про прийняте рішення заявнику стало відомо у травні 2015 року в Іллічівському відділі державної реєстрації шлюбу Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області. Просив скасувати рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 17.11.1997 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Заявник у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 17.11.1997 року, яке набрало законної сили 27.11.1997 року, [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім. Згідно ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про її місце перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. За таких підстав, враховуючи, що заявник, який був визнаний безвісно відсутнім, зявився і звернувся до суду із заявою про скасування рішення про визнання його таким, суд вважає за можливе скасування рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 липня 2010 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. З вересня 2014 року відносини з відповідачкою припинилися, вони витратили почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю. Шлюб існує формально. Примирення неможливе. У судове засідання позивач не з'явився, до суду спрямував заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася повторно, причини неявки суду не повідомила, від неї до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, позов не оспорила. Судом зі згоди позивача відповідно до статті 224 ЦПК України, ухвалено, - провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2010 року міським відділом РАЦС Бердичевського МРУЮ Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюбґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направила, хоча не була позбавлена такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним його дядька [PERSON], [INFO], який є інвалідом IІ групи, оскільки страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер». Внаслідок стійкого розладу психічного здоров'я дядько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги і контролю. Заявник свою заяву в частині визнання [PERSON] недієздатною особою підтримав, просить її задовольнити. Суду додатково пояснив, що дядько тривалий час хворіє на психічне захворювання. Його сім'я допомагає йому, здійснює догляд за ним, займається його лікуванням. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Ілларіонова Т.Ф. заяву підтримує. Суду пояснила, що [PERSON] тривалий час хворіє на тяжке психічне захворювання, часто перебуває на лікуванні у психіатричному диспансері, потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки самостійно обслуговувати себе не може. Просить заяву задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи, є непрацездатним. Перебуває на обліку в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер». За висновком лікарської комісії №112 від 25.06.2013 року [PERSON] за станом психічного здоров'я потребує постійного стороннього догляду. Як видно з Акту амбулаторної, первинної, судово-психіатричної експертизи від 24.07.2015р. № 462 (а.с.29-33), наданого КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», експертна комісія прийшла до висновку, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості (параноїдний, емоціонально-вольовий, психопатоподібний). В силу чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати недієздатною особою. На час розгляду справи опіка над [PERSON] не встановлювалася. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

\~У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON]. Як підставу заяви зазначив, що він народився 18.12.1993 року у с.м.т. Шевченкове Харківської області. При реєстрації його народження у графі відомостей про батьківство його батька записано як [PERSON]. Проте, згідно паспорту, свідоцтву про смерть, договору про його навчання у вищому навчальному закладі батько записаний як [PERSON], що є правильним. Вказує, що при житті батька вони зверталися до органу РАЦС для усунення розбіжностей у написанні по батькові в офіційних документах, однак отримали відмову. 01.01.2015 року батько. На даний час він оформлює пенсію за втратою годувальника, оскільки є студентом вищого навчального закладу. Однак йому відмовлено в оформленні пенсії в звязку з наявністю розбіжностей у написанні по - батькові його батька в офіційних документах. Просить встановити факт, що [PERSON], який помер 01.01.2015 року, є його батьком. \~\~ У судовому засіданні заявник підтримав заявлену вимогу та наполягав на її задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. \~Згідно вимогам ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник народився 18.12.1993 року у с.м.т. Шевченкове Харківської області (а.с. 3). При реєстрації його народження у графі відомостей про батьківство його батька помилково записано як [PERSON] (а.с. 4). Згідно паспорту, свідоцтву про смерть, договору про його навчання у вищому навчальному закладі батько заявника записаний як [PERSON] (а.с. 5-7), що є правильним. 01.01.2015 року [PERSON] помер (а.с. 7). На даний час заявник оформлює пенсію за втратою годувальника, оскільки є студентом вищого навчального закладу (а.с. 5), однак йому відмовлено в оформленні пенсії в звязку з наявністю розбіжностей у написанні по - батькові його батька в офіційних документах. \~ Свідок [PERSON], мати заявника, пояснила, що останній є її сином та сином [PERSON] Ц.Т., який помер у 2015 році. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення пенсії за втратою годувальника після смерті батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про зобовязання [PERSON] прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням № 16-а по вул.Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області усі господарчі споруди, забезпечити водовідведення з домоволодіння № 16 по вул.Толстого в м.Марганець відповідно до будівельних норм та правил, а також забутувати пустоту у самочинно виритому погребі, частина якого виходить на земельну ділянку домоволодіння № 16-а по вул.Толстого в м.Марганець, відповідно до державних будівельних норм та правил. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку № 16-а з господарчими будівлями по вул.Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області. По сусідству з його домоволодінням знаходиться житловий будинок №16, власником якого, згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, є [PERSON] У 2014 році [PERSON] безпосередньо на межі їхніх земельних ділянок побудувала капітальну нежитлову споруду, улаштувала навіс над подвірям з ухилом в бік його будинку та улаштувала погреб на його земельній ділянці. Його неодноразові звернення до відповідача з приводу переносу господарчої споруди на передбачену законом відстань, прибирання погребу з його території та навісу, з якого і талий сніг, і дощова вода стікають під його будинок, не дали позитивних результатів. У квітні 2015 року він звернувся до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області з заявою, просив провести обстеження та зробити висновок щодо порушення [PERSON] норм земельного законодавства. Комісією було проведено виїздну перевірку та встановлено порушення [PERSON] вимог ч.9 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.З.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», а саме: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.». Комісією зобовязано відповідача улаштувати по межі водвідвідний лоток або бетонний бордюр для захисту від стікання води, перенести частину свого погребу на територію власного домоволодіння, прибрати господарчу будівлю на нормативну відстань від межі. Але [PERSON] не усунула порушення. Позивач вважає, що порушуються його права власника. Самочинно побудовані відповідачем споруди та виритий погріб завдають його власності шкоди. Під час судового розгляду позивач надав заяву, в якій,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, зареєстрований 30 травня 1996 року. Вимоги мотивував тим, що збереження сімї неможливе через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягав на розірванні шлюбу. Пояснив, що спільних бюджету та господарства з відповідачем вони не мають, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сімю не бажають. Відповідач позов визнала, просила розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 275170 від 30 травня 1996 року, вбачається, що сторони з 30 травня 1996 року перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ковеля Волинської області, актовий запис 153. Прізвища після одруження чоловіка і дружини - [PERSON] (а.с.4). Народжений у шлюбі син досягнув повноліття. З пояснень сторін встановлено, що близько двох років вони не ведуть спільного бюджету та господарства, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сімю не бажають. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, з позовної заяви вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 15). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У матеріалах справи міститься його заява про те, що він дає згоду на розірвання шлюбу з [PERSON] Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивач не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved