Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 14 червня 2004 року, і матері [PERSON], яка померла 27 лютого 2008 року, право власності на житловий будинок А, загальною площею 46,7 м2, житловою площею 30,8 м2 із господарськими спорудами: огорожа №1, хвіртка №2, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 13, вказуючи на те, що у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті кожного із батьків [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Київської області йому відмовлено, через відсутність належним чином оформлених за життя спадкодавцями правовстановлюючих документів на належне їм нерухоме майно. Позивач [PERSON]і його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують, просять суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути дану справу за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що 14 червня 2004 року помер батько позивача [PERSON], 27 лютого 2008 року померла мати позивача [PERSON], із 05 січня 1974 року вони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвами про смерть, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження позивача. Проживали вони за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Київська, буд. 13. Із спадкової\~справи№\~511/2010 до майна померлого 14 червня 2004 року [PERSON] та спадкової справи№\~512/2010 до майна померлої 27 лютого 2008 року [PERSON] видно, що 10 серпня 2010 року із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті цих осіб до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області звернувся їхній син [PERSON], позивач у справі, який постійно проживав та був зареєстрованим разом із батьками за зазначеною вище адресою. Із довідки №\~299 від 21 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі №\~6 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №\~432, власником житлового будинку, 1956 року побудови, у селі Княжичі Броварського району Київської області по вулиці Київській, 13, до дня смерті 14 червня 2004 року був [PERSON]. Рішення про оформлення права власності на вказаний житловий будинок на його імя сільською радою не приймалося. За цією адресою в користуванні [PERSON] знаходилася земельна ділянка площею 0,10 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із копії витягу з погосподарської книги №\~6 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №\~432, видно, що [PERSON] значився головою домогосподарства за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Київська, 13. Разом із ним за даною адресою проживали та були зареєстрованими його дружина [PERSON] та син [PERSON] зі своєю сімєю: дружиною і двома дітьми. Відповідно до технічного паспорта на спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 13, знаходяться: житловий будинок, позначений на плані А, 1956 року побудови, загальною площею 46,7 м2, житловою площею 30,8 м2, із господарськими спорудами: огорожа №1 та хвіртка №2. Виходячи з наведеного, суд вважає, що на день смерті 14 червня 2004 року [PERSON] належав зазначений житловий будинок із господарськими спорудами, тому після його смерті відкрилася спадщина на вказане, належне йому нерухоме майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] згідно із ст. 1261 ЦК України були його дружина [PERSON] та син [PERSON], які вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від її прийняття вони не відмовилися. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, суд вважає, що після смерті [PERSON], який помер 14 червня 2004 року, його дружина [PERSON] та син [PERSON] у рівних частках, кожний по ? частки, успадкували належний померлому житловий будинок із господарськими спорудами: огорожа та хвіртка, тому кожному з них на праві спільної часткової власності в порядку спадкування за законом стало належати по ? частки цього нерухомого майна. 27 лютого 2008 року після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй ? частку вказаного житлового будинку із господарськими спорудами, належну їй після смерті чоловіка [PERSON], яку вона прийняла, але своїх спадкових прав не оформила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживаючи разом із спадкодавцем у спірному спадковому житловому будинку. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла 27 лютого 2008 року, успадкував ? частку житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Київська, 13, що належала їй після смерті 14 червня 2004 року чоловіка [PERSON], яку вона прийняла, проте належним чином своїх спадкових прав юридично не оформила. 10 серпня 2010 року позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину після смерті своїх батьків, звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частку спірного житлового будинку після смерті батька [PERSON] та ? частку цього нерухомого майна після смерті матері [PERSON], вказуючи про те, що спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав разом зі своїми батьками на день їх смерті. Листамивід 19 липня 2017 року за вих. №\~2456/02-14\~і №\~2457/02-14 зазначеною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? і ? частки спірного спадкового житлового будинку із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] відмовлено, оскільки ним не надано нотаріусу належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавців на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] (? частку) та матері [PERSON] (? частку) спірного спадкового житлового будинку із господарськими спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved