Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

у травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Останній мотивував тим, що 08 лютого 2012 року між ТОВ «Богдан - Лізинг» та ТОВ «Пассаж-Ялта» був укладений договір фінансового лізингу № 008/12-АВТ, предметом якого є надання в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу майна згідно специфікації для власного користування лізингоодержувача на визначений строк, за умови сплати останнім періодичних лізингових платежів. На виконання зазначеного договору товариством згідно акту приймання-передачі майна від 29 лютого 2012 року було передано ТОВ «Пассаж-Ялта» вантажний самоскид-С, марки Ford, моделі Cargo ACC 3535546, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], загальна вартість якого на момент передачі становила 920 850,00 грн. грн. Також, з метою забезпечення виконання договору фінансового лізингу від 18 лютого 2012 року того ж дня між ТОВ «Богдан - Лізинг» та [PERSON] було укладено договір поруки до договору фінансового лізингу, за яким поручитель зобов'язався нести перед кредитором боржника в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання боржником зобов'язання. Але в порушення умов цього договору відповідачі перестали виплачувати лізингові платежі по договору, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. У зв'язку з зазначеним товариство змушене звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 60 337,60 грн. та судовий збір у розмірі 603,38 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте, в ході розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 88). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 лютого 2012 року між ТОВ «Богдан - Лізинг» та ТОВ «Пассаж-Ялта» укладено договір фінансового лізингу № 008/12-АВТ, предметом якого є надання в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу майна згідно специфікації для власного користування лізингоодержувача на визначений строк, за умови сплати останнім періодичних лізингових платежів (а.с. 14-26). Судом також встановлено, що 08 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки до договору фінансового лізингу № 008/12-АВТ, за яким поручитель зобов'язався нести перед кредитором боржника в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання боржником зобов'язань за договором фінансового лізингу № 008/12-АВТ від 08 лютого 2012 року (а.с. 29-30). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеного договору товариством згідно акту приймання-передачі майна від 29 лютого 2012 року було передано ТОВ «Пассаж-Ялта» вантажний самоскид-С, марки Ford, моделі Cargo ACC 3535546, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], загальна вартість якого на момент передачі становила 920 850,00 грн. (а.с. 27-28). Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за кожний розрахунковий період виставлялись ТОВ «Пассаж-Ялта» рахунки на оплату лізингового платежу, що залишились повністю чи частково неоплаченими (а.с. 34, 35). Як встановлено в ході розгляду справи, станом на 26 травня 2014 року заборгованість відповідача за зобов'язанням склала 60 337,60 грн., з яких: заборгованість по платежу, що відшкодовує частину вартості предмета лізингу, - 40 974,85 грн., винагорода - 17 176,52 грн., пеня - 897,79 грн., індекс інфляції 1 288,44 грн. (а.с. 9-13). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності до п. 6.4.1. договору фінансового лізингу № 008/12-АВТ від 08 лютого 2012 року у випадку прострочення сплати лізингового платежу або сплати його не в повному обсязі, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення від несплаченої суми платежів за кожен день прострочення від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості та відшкодовує збитки, завдані лізингодавцю понад зазначену пеню. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частини 1 та 2 ст. 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, відповідно до ч. 2. ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за договором, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунок заборгованості, здійснений позивачем. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст. ст. 22, 525, 526, 536, 549, 553, 554, 610, 611, 806, 1048 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг»,

Outcome: approved