Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані її невістка та онуки - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON],[PERSON], однак за вказаною адресою вони не мешкають, оскільки виїхали на постійне проживання до Російської Федерації, їх особистих речей в квартирі не має. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, надано нотаріально засвідчену заяву від імені [PERSON]. яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідно до заяви, відповідачка позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання її та неповнолітніх дітей [PERSON]А, [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Справу просить розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, просив вирішити спір з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 січня 2008 року належить квартира [ADDRESS]. З копії домової книги реєстрації громадян, які мешкають у вказаній квартирі вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивачка та відповідачі [PERSON], 27 травня 1975р.н., її сина [PERSON], 08 травня 2000р.н. та дочка [PERSON]А,05 травня 2012р.н. з 29 червня 2016 року. Відповідачі зареєстровані з 29 червня 2016 року в квартирі [ADDRESS], але станом на 15 травня 2017 року фактично в квартирі не проживають, що підтверджується довідкою ЖБК «Днепр». Довідкою від 11 травня 2017 року, виданою ТОВ «Михайлівське житлове господарство» встановлено, що [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON], [PERSON]. в м.Михайлівка Волгоградської області Російської Федерації по вул..Мічуріна,1-а. Також, факт перетинання відповідачами державного кордону України підтверджено інформацією, наданою Головним центром обробки соціальної інформації від 29 червня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, а також враховуючи надану відповідачкою нотаріально завірену заяву про визнання позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та інтереси неповнолітніх дітей при цьому не порушуються, отже відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачі не мешкають за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved