Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-13 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього 4 347,83 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01.05.2016 року між позивачем та відповідачем, остання отримувала послуги з постачання холодної води та послуг з водовідведення. В порушення умов цього договору відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим у неї за період 01.06.2016-31.01.2020 утворилась заборгованість в сумі 3 916,63 грн, крім того відповідачу належить сплатити 10,15 грн внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку. Також, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційні втрати за період прострочення зобов`язання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 01.10.2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому остання заперечувала проти вимог з підстав відсутності предмета спору. Зокрема зазначила, що нею сплачено всю суму заборгованості та на підтвердження своєї позиції надала роздруківку з особистого кабінету користувача ПрАТ «АК «Київводоканал», з якої вбачається, що у вересні 2020 за послуги центрального постачання холодної води та водовідведення, за адресою: [ADDRESS] сплачено 3 010,46 грн. 08.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відповідачем дійсно погашено борг за основною заборгованістю, а тому в цій частині позову провадження слід закрити. Разом з тим, наполягає на стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченого зобов`язання, а також судові витрати. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом установлено, що 01.05.2016 між ПрАТ «АТ «Київводоканал» та [PERSON] укладено договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.1 Договору позивач зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, а також ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2006 року № 630, обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з розрахунком, наданим позивачем за період з червня 2016 року по січень 2020 року за послуги з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) належним чином не сплачувала, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість в сумі 3 916,63 грн. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, суд враховує сплачену відповідачем суму заборгованості і позивач не заперечує факт погашення такої, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в цій частині позову слід закрити провадження у справі. Однак враховуючи, що боржником прострочено зобов`язання застосуванню підлягає норми закону про відповідальність за порушення грошового зобов`язання і це є однією з вимог позивача. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15. Таким чином, у зв`язку з простроченням оплати за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, вимоги позивача про застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних є обґрунтованими. Суд враховує, що заборгованість відповідачем сплачена вже після порушення провадження в суді, а отже дана обставина не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати у вигляді судового збору

Outcome: approved