Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Козіївське» про розірвання договору оренди землі . В обґрунтування вимог, викладених в позовній заяві, позивач вказав, що він є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В січні 2007 року він уклав договір оренди землі з відповідачем. Реєстрація договору відбулася в 2012 р.. Відповідно до умов договору, орендар повинен щорічно виплачувати орендну плату в грошовій формі, яка вноситься до 20 числа першого за звітним роком місяця. Проте відповідач орендної плати в обумовлені строки за 2013 рік не виплатив, чим порушив умови договору. Позивач просив розірвати договір оренди. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій прохав слухати справу у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №786379 від 19.06.2003 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,8179 га, що розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Земля передана для ведення сільськогосподарського виробництва. 2 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Козіївське» було укладено договір оренди землі загальною площею 3,7192 га. Вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Краснокутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 632358324000488 від 17 лютого 2012 року. Відповідно до п.п.9-11 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1231,70 грн. на рік, у тому числі 1231,70 грн. - у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки у грошовій формі - один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна - до 20 числа останнього у звітному році місяця. 02.01.2007 року сторони визначили межі вказаної земельної ділянки, а 20 лютого 2012 року [PERSON] передав ТОВ «Козіївське» земельну ділянку. Основним нормативно-правовим актом, що регулює орендні земельні відносини в Україні є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Тобто Законом передбачена можливість розірвання договору при невиконанні сторонами обов'язків, зокрема щодо сплати орендної плати. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про орендну плату» орендна плата - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою (ст.21 Закону) Статтею 24 Закону встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати . Відповідач не сплачує орендну плату за використання земельної ділянки, тобто не виконує свої обов'язки передбачені Законом України «Про оренду землі» та умовами договору. Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України визначено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Зазначене положення закону повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 року «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії, в якому розкрито зміст захисту права власності та зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання можливістю користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем було порушено. За таких обставин суд приходить до висновку, що внаслідок несвоєчасної виплати орендарем - ТОВ «Козіївське» орендної плати за 2013 рік, відповідно до умов договору, порушено право позивача на своєчасне одержання орендної плати, тому договір оренди землі підлягає розірванню.

Outcome: approved