Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У травні 2018 року Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - УПФ) звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача переплату пенсії в розмірі 23 510 грн. 51 коп. В обґрунтування позову УПФ зазначає, що [PERSON] перебуває на обліку в УПФ як пенсіонер за віком, пенсія призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 13 вересня 2016 року [PERSON] припинено виплату пенсії, оскільки вона працює за трудовим контрактом на посаді головного бухгалтера Броницькогутянської сільської ради та є посадовою особою місцевого самоврядування. Згідно статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні повноваження щодо здійснення організаційно-дорадчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету функцій. Відповідно до 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (із змінами, внесеними Законами України № 213-VII від 2 березня 2015 року та № 911-VIII від 24 грудня 2015 року) у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Однак, за період з 1 квітня 2015 року до 13 вересня 2016 року утворилась надмірна виплата пенсії в розмірі 23 510 грн. 51 коп. Зазначена надмірна виплата пенсії утворилась у зв'язку із тим, що [PERSON] з 1 квітня 2010 року працює головним бухгалтером у Броницькогутянській сільській раді за трудовим контрактом. Броницькогутянська сільська рада до березня 2011 року включно подавала звітність, яка включається до індивідуальних відомостей про застраховану особу із врахуванням спеціального стажу [PERSON], однак починаючи з квітня 2011 року зазначена сільська рада припинила відображати спеціальний стаж [PERSON] Припинення виплати пенсії особам місцевого самоврядування в УПФ відбувалося у автоматичному режимі на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу та відомостей про коди підстав спец стажу. Факт віднесення [PERSON] до посадових осіб місцевого самоврядування був виявлений спеціалістом УПФ під час здійснення перерахунку пенсії. У липні 2018 року [PERSON] подала відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. В обґрунтування позову УПФ, посилаючись на ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України та вважаючи вказані грошові кошти безпідставно набутим майном, просить суд стягнути їх з відповідача на свою користь. При цьому, УПФ не вказує на наявність зловживань [PERSON], внаслідок чого утворилась переплата пенсії, вказуючи лише про те, що з 1 квітня 2015 року до 13 вересня 2016 року [PERSON] не мала права на отримання пенсії у зв'язку зі змінами законодавства, а тому утворилась переплата, яку виявив спеціаліст УПФ під здійснення перерахунку. Аналізуючи норми ст. 50 Закону № 1058-IV та ст. 103 Закону № 1788-XII зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані УПФ за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення суми переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв'язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. Посилання позивача на норми ст.ст. 1212, 1215 ЦК України є безпідставним, оскільки зі змісту вказаних норм рахункова помилка може бути підставою повернення зайво сплачених коштів за умови недобросовісності з боку набувача та добровільності виплат. Отже наявність лише помилки, не може бути підставою для повернення зазначених виплат. Враховуючи те, що переплата пенсії виникла внаслідок помилки з боку працівників УПФ за відсутності зловживань з боку [PERSON], позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки ще з 1 квітня 2015 року УПФ повинно було знати, що виплата пенсії [PERSON] повинна бути припинена, однак таку виплату УПФ проведено не було, а УПФ звернувся до суду із зазначеним позовом лише 29 травня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову та просила відмови у позові, з підстав викладених у відзиві на позов. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що сторони в судовому засіданні не заперечували. Управління Пенсійного Фонду України у позовній заяві зазначало, що згідно статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (із змінами, внесеними Законами України № 213-VII від 2 березня 2015 року та № 911-VIII від 24 грудня 2015 року) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року посадовим особам місцевого самоврядування (у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Згідно ст. 2 цього Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні повноваження щодо здійснення організаційно-дорадчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету функцій. Однак, з 2 квітня 2010 року [PERSON] почала виконувати роботу головного бухгалтера Броницькогутянської сільської ради на підставі строкового трудового контракту, строк дії якого пролонгувався (з 2.04.2011 року до 1.08.2011 року, з 2.08.2011 року до 1.10.2011 року, з 3.10.2011 року до 1.03.2012 року, з 2.03.2012 року до 31.12.2012 року, з 3.01.2013 року до 31.12.2013 року, з 2.01.2014 року до 1.01.2015 року, з 16.10.2015 року до 1.11.2016 року) (а.с. 29-38). Факт віднесення [PERSON] до посадових осіб місцевого самоврядування був виявлений спеціалістом УПФ під час здійснення перерахунку пенсії. За період з 01.04.2015 року до 30.09.2016 року УПФ було надміру виплачені кошти внаслідок чого виникла переплата пенсії на суму 23 510 грн. 51 коп. (а.с. 7). Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21.03.2003 року, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що стягнення зайво отриманих пенсіонером пенсійних сум можливе лише за умови зловживань з боку пенсіонера, які призвели до завищення суми пенсійних виплат, або подання страхувальником недостовірних даних. Тобто, нормою ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником. Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Наявність таких дій з боку [PERSON], а також надання останньою документів, які містили у собі явно неправильні відомості, були підроблені або будь-яким іншим чином сфальсифіковані (а тому містять у собі недостовірні дані), що давало б підстави вважати, що відповідачем при зверненні до органу Пенсійного фонду України дійсно умисно вчинені дії, які становлять собою зловживання з її боку, позивачем не доведено. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки переплата пенсії не пов'язана зі зловживанням з боку пенсіонера. Окрім того, аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції. З огляду на зазначене рішення ЄСПЛ, суд вважає, що працівники управління Пенсійного Фонду України не були позбавлені можливості своєчасно провести перевірку з метою встановлення підстав для припинення виплати пенсії відповідачу, однак виявлення таких обставин позивачем лише зі спливом значного часу є порушенням принципу «належного урядування» та має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері майнових прав відповідача. Разом з тим, доводи відповідача про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки надмірно виплачену пенсію позивачем нараховано за період з 01.04.2015 року до 30.09.2016 року, із зазначеним позовом УПФ звернулося 29.05.2018 року, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 1 січня 2018 року становить 1762 грн. Оскільки при поданні позовної заяви УПФ сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., та враховуючи, що в задоволенні позову УПФ необхідно відмовити, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з позивача в дохід держави необхідно стягнути недоплачений судовий збір в розмірі 1057 грн. 20 коп. (1762 грн. - 704 грн. 80 коп.).

Outcome: approved