overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 2 000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позивачка зазначає, що з відповідачем вони перебували у шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає. Син проживає разом із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки, коштів на утримання дитини не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від її представника до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона остаточно просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він уточнені позовні вимоги визнав та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітнього сина відповідач не надає. Тому, з нього слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що 08 липня 2017 року набрали чинності зміни до Сімейного кодексу України, згідно яких аліменти на утримання малолітньої дитини призначаються у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття, то суд вважає за необхідне, з 08 липня 2017 року стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 зі всіх видів заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають трьох дітей. На даний час відповідач проживає окремо, а неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманню. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей надає, проте не регулярно. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав та просив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання дітей відповідач надає нерегулярно, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем вони перебували у шлюбі. Під час подружнього життя в них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що 08 липня 2017 року набрали чинності зміни до Сімейного кодексу України, згідно яких аліменти на утримання малолітньої дитини призначаються у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття, то суд вважає за необхідне, з 08 липня 2017 року стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №34. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося через постійні сварки, та відсітність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені близько одного року, тому переконана, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Від шлюбу у подружжя є малолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які за згодою батьків проживають з позивачем. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб між сторонами 29 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №34, зареєстровано шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України, - суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, - особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що мають істотне значення, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, - судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 08 серпня 2007 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1125. Від шлюбу мають двох неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім»ю. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спілкування між ними відбувається лише щодо виховання, утримання їхньої дитини, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1125. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Згода, щодо місця проживання неповнолітнього сина між сторонами досягнута. Неповнолітній син [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою [PERSON] Як вбачається з позовної заяви, на даний час спір про поділ майна між сторонами відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 05 квітня 2013 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції в Харківській області, за актовим записом № 05. Від даного шлюбу є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для розлучення стали розбіжність характерів, різні життєві інтереси та цілі, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Строк для примирення просить не надавати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка надала заяву про розгляд справи у заочному порядку за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки не повідомив. Суд розглядає дану справу відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 05. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з письмових пояснень позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження, посилаючись на фактичне припинення з відповідачем шлюбно-сімейних відносин з вересня 2016 року. Зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу та неможливість збереження сім'ї суд вважає поважними, тому надання строку для примирення суд вважає не доцільним. Майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю. Таким чином, суд вважає, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. З відповідача підлягають стягненню судові витрати понесенні позивачкою у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 243. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2016 року припинили фактичні шлюбні відносини та спільне господарство, оскільки мають розходження поглядів на сімейні відносини, спільних інтересів між ними не має. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 липня 2006 року в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 243. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили з травня 2016 року, на теперішній час сторони не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У травні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 25.03.2011 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 16192 грн. 06 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість - 16192 грн. 06 коп., яка складається з наступного: - 3662 грн.73 коп. заборгованість за кредитом; - 9311 грн. 37 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1970 грн. 72 коп. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 747,24 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У травні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 27.02.2012 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 11884 грн. 53 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість - 11884 грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 2955 грн.64 коп. заборгованість за кредитом; - 7886 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користуваннякредитом; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 542,12 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved