Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд визнати за ним право власності на об?єкт нерухомого майна, що розташований в квартирному (багатоквартирному) житловому будинку (літ. А-8) за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Князя Володимира Великого, №15-К (вул. Плеханова, 15-К), загальною площею 7549, 8 кв.м.; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:02:422:0113, загальна площа 0, 1669 га, цільове використання: житлова забудова і громадське призначення. Позивач в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобовязання за позикою, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], за реєстровим №1026, укладеного 10.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON], останній набув право власності на незавершене будівництво, а саме, у пункті 1 вищевказаного Договору визначено: «предметом цього договору було задоволення вимог Іпотекодержателя за Договором іпотеки від 25.07.2015 року (посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим №815), шляхом передачі Іпотекодержателю від Іпотекодавця права власності на Предмет іпотеки нерухоме майно незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований по вул. Плеханова, 15 К (пятнадцять К), в місті Дніпропетровську, що складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1088, 8 кв.м., готовністю 44%, право власності на нерухоме майно зареєстровано за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №10554815, реєстраційний номер нерухомого майна: 688588112101. .. вказане нерухоме майно розміщене на земельній ділянці по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, якій присвоєно кадастровий номер 1210100000:02:422:0113, загальна площа 0, 1669 га, цільове використання: житлова забудова і громадське призначення..» Як зазначено у п.5 Договору від 10.09.2015 року, вказаний Договір був правовою підставою для реєстрації права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.6 Договору від 10.09.2015 року, такий договір має силу правовстановлюючого документа на предмет іпотеки. В даному пункті визначено також, що право власності на предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з моменту державної реєстрації. Позивач звернувся до суду із вимогою щодо визнання права власності на незавершене будівництво, оскільки майно, що передане [PERSON] на підставі договору від 10.09.2015 року, наразі перебуває у іншому вигляді, про що свідчать дані технічного паспорту, виготовленого станом на 11.05.2016 року. Вбачається, що наразі незавершене будівництво - багатоквартирний житловий будинок по вул. Князя Володимира Великого, №15-К (вул. Плеханова, 15-К), в місті Дніпропетровську, має загальну площу 7549, 8 кв.м. та складається із: цокольного поверху загальною площею приміщень 946, 4 кв.м., першого поверху загальною площею приміщень 1255, 4 кв.м., другого поверху загальною площею приміщень 1195, 3 кв.м., третього поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м., четвертого поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м., пятого поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м., шостого поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м., сьомого поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м., восьмого поверху загальною площею приміщень 692, 1 кв.м. Крім того, відповідно до висновків, наведених у «Технічному висновку та оцінці технічного стану основних будівельних конструкцій житлового будинку по вул. Князя Володимира Великого, №15-К м. Дніпропетровська», ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут», за результатами обстеження окремих конструктивних елементів, оцінки їх технічного стану та фізичного зносу було встановлено наступне: «всі конструкції знаходяться в нормальному стані та відповідають категорії К-1. При фізичному зносі не перевищують 5%, а квартири в житловому будинку №15-К по вул. Князя Володимира Великого в м. Дніпропетровську можуть експлуатуватись відповідно її функціональному призначенню в якості житла, що відповідає вимогам п.п. 2.22-2.35 ДБН В.2.2-15-2005. Обємно - планувальні рішення квартир враховують вимоги по забезпеченню доступу персоналу до всіх елементів конструкцій та обладнання (водопровідної, каналізаційний стояки, вентилятори та кондиціонери) у відповідності до ДБН В 2.2.-15-2005 п.п.2.20 та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам п.3.2-3.4 ДБН В.2.2-15-2005. В житлових приміщеннях наявне природне освітлення в достатній мірі, будівля забезпечується провітрюванням наскрізним відповідність вимогам ДБН В.2.2.-15-2005. Тривалість інсоляції відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005. Планування квартир задовільне та відповідає всім санітарно-гігієнічним та протипожежним вимогам.» З аналізу матеріалів результатів виконаного інженерно-технічного обстеження квартир, розташованих в житловому будинку №15-К по вул. Князя Володимира Великого в м. Дніпропетровську у Технічному висновку було наведено наступне: «конструктивна схема будівлі виконана з продольними та поперечними несучими залізобетонними монолітними стінами; фундаменти свайні, залізобетонний монолітний ростверк; зовнішні стіни житлового будинку залізобетонні, монолітні; внутрішні перегородки, товщиною 120 мм цегляні; перекриття міжповерхові, товщиною 150 мм залізобетонні, монолітні плити оперті на залізобетонні рігелі. Всі несучі конструкції будинку знаходяться в нормальному стані і відповідають категорії К-1. Характеристика міцності матеріалів конструкцій не нижче проектних та нормативних. Основні несучі конструкції квартир знаходяться в нормальному робочому стані та відповідно класифікації, проведеній в документі «Нормативних документів з питань обстежень, паспортизації, безпечної та надійної експлуатації…К.1997» відповідають категорії К-1. Квартири, що обстежували, задовольняють вимоги: санітарно-гігієнічних норм, освітленості та інсоляції, протипожежним вимогам, що предявляються до житлових приміщень». На підставі проведеного обстеження, були також наведені висновки наступного змісту: «основні несучі конструкції будинку знаходяться в нормальному робочому стані; місце розташування водопровідних, каналізаційних, газових стояків, що знаходяться в зазначеному у проекті місці; кухні розташовані з урахуванням місцезнаходження вентиляційних каналів, забезпечуючи необхідну кратність повітрообміну в зазначених приміщеннях (СНіП та ДБН).; розташування квартир виконано із дотриманням вимог санітарних, пожежних та екологічних норм та правил; в процесі експлуатації квартир не допускається збільшувати загрузку на основні несучі конструкції будівлі житлового дому, виконувати отвори в несучих стінах, перекриттях без завчасного розробленого проекту спеціалізованою організацією та погодження прийнятих рішень у встановленому порядку. Обємно планувальні та конструктивні рішення прийняті у відповідності до вимог діючих нормативних документів, що дозволяє використовувати квартири, розташовані по вул. Князя Володимира Великого в м. Дніпропетровську, надійно і безпечно експлуатувати в якості житла.» Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах.\~ Статею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, статтею 328 Цивільного кодексу України передбачені підстави для набуття права власності, а саме: право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, від 1950 року, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у законодавстві України, а саме у відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно - квартирний (багатоквартирний) житловий будинок , що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Князя Володимира Великого, 15-К (вул. Плеханова, 15-К), загальною площею 7549, 8 кв.м. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved