Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив позбавити їх батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та стягувати з них аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини усіх видів їх доходів щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини - доньки [PERSON], не піклуються про її фізичний, духовний та моральний розвиток. З 2016 року дівчинка влаштована до Комунального навчального закладу «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради (далі - Школа-інтернат), де знаходиться на неповному державному утриманні, позбавлена спілкування із своєю молодшою сестрою [PERSON], не розвивається належним чином, її психологічний стан погіршився, позбавлена можливості виховуватись у повноцінній сім`ї, не розвивається належним чином. Відповідачі, в свою чергу, хоч і забирають її на вихідні та канікули додому, проте не виконують покладених на них батьківських обов'язків в повній мірі, не знайшли підхід до дівчинки і весь час протиставляють молодшу сестру [PERSON] старшій - [PERSON], що принижує гідність останньої. До початку розгляду даної справи по суті, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] пред'явили зустрічний позов до Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, як органу опіки та піклування (далі - Орган опіки), в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог про позбавлення їх батьківських прав відносно дітей [PERSON] і [PERSON] та стягненні з них аліментів на їх утримання, а також скасувати усиновлення ними малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дівчинки. В обґрунтування позову посилаються на те, що за рішенням суду усиновили двох дітей - [PERSON] та [PERSON], які є рідними сестрами та згідно історії розвитку, на час усиновлення, а саме дівчинка - [PERSON], психічних відхилень не проявляла, а у [PERSON] встановлені інші розлади психологічного розвитку. Діти були влаштовані до ДНЗ Новоград-Волинського дошкільного навчального закладу № 16 (далі - ДНЗ №16) компенсуючого типу в корекційну группу, який вони, як батьки, регулярно відвідували, постійно цікавились їх поведінкою, станом успішності, належно доглядали за обома дівчатами, створили всі умови для їх проживання та розвитку. Старшу сестру - [PERSON], за рекомендацією лікарів, було прооперовано в науково-медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії. При однакових зусиллях щодо корекції психологічного стану дітей, стан молодшої сестри - [PERSON] суттєво покращився, а досягти покращення стану розвитку [PERSON] практично не вдавалось, тому їй забезпечили проведення індивідуальних занять з педагогом - психологом. При проходженні медогляду для оформлення до загальноосвітньої школи, за результатами огляду дитячим психіатром, [PERSON] була направлена, в установленому порядку, до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1, де рішенням ЛКК було встановлено, що вона потребує навчання за спеціальною програмою, встановлено діагноз: легка недоумкуватість та рекомендовано пробне навчання за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю, у зв`язку з чим її й було направлено та зараховано до Школи- інтернат. Незважаючи на викладені обставини вони, як батьки регулярно цікавились навчанням [PERSON], відвідували її, забирали на вихідні, святкові дні та канікули, давали можливість спілкуватися з сестрою [PERSON]. Разом з тим зазначають, що на момент усиновлення [PERSON], їх не інформували, що у неї можуть виникнути психічні розлади в майбутньому, вона страждає на недоумство та є тубінфікованою. Тому, виходячи з позиції, Органу опіки, а також того, що дитина потребує спеціального навчання, яке забезпечити в умовах сім`ї неможливо, просять скасувати усиновлення старшої дитини [PERSON]. Ухвалою суду від 21 червня 2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача-відповідача первісні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за його безпідставністю. Відповідач-позивач та представник відповідачів-позивачів, заперечуючи щодо задоволення первісних позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх. Лікар-психіатр, пояснив, що дитина - [PERSON], дійсно страждає на недоумкуватість та зазначив, що легка недоумкуватість та недоумство, це один діагноз. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. На підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2015 року, подружжя [PERSON] та [PERSON] усиновили двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], з внесенням відповідних змін в актові записи про народження дітей, зокрема щодо прізвища, по батькові, місця народження та батьків. (а.с. 15-16, 17, 18). Згідно ст.164 ч.1 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до довідок № 801 від 29.12.2016 року, № 139 від 02.06.2017 року та № 61 від 27.02.2017 року, виданих директором Школи-інтернат, [PERSON] з 01.09.2016 року навчається у вказаному закладі, а її батьки - [PERSON] та [PERSON], постійно відвідують дівчинку, забирають на вихідні, святкові дні та канікули додому, кожен день в телефонному режимі цікавляться її навчанням, справами у школі. Батьки привозять [PERSON] з дому завжди охайно одягненою, чистою, привозять гостинці дочці та дітям класу, дбають про здоров`я дитини. [PERSON] спілкується з молодшою сестрою [PERSON] (а.с. 85, 86, 87). Відповідно до консультативного висновку від 07.01.2015, 20.09.2015, 07.10.2015, 10.02.2016, та 17.01.2017 років, а також виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 3439 встановлено, що [PERSON] було проведено операцію по закриттю дефекта міжпередсердної перегородки у ДП «Науково-медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» в м. Київ, з належним курсом лікування (а.с. 67-72). З актів обстеження матеріально-побутових умов, за адресою [ADDRESS] Житомирської області від 12.10.2016 року та 11.11.2016 року, встановлено, що житловий будинок, де проживають дівчата - [PERSON] та [PERSON], разом з батьками, складається із п`яти кімнат у яких є необхідні меблі, є місце для проведення дозвілля, навчання та відпочинку, для дітей створено належні умови для виховання та гармонійного розвитку.(а.с.22, 23) Відповідно до інформації наданої завідуючою ДНЗ №16 від 16.03.2017 року про вихованок - [PERSON] та [PERSON], їх батьки активно приймають участь у житті дітей та групи де вони навчаються, цікавляться успіхами та поведінкою доньок у колективі, відвідують святкові ранки та заходи, дівчата з любов`ю та теплотою ставляться до рідних, [PERSON] відвідує садок з серпня 2015 року є вихованкою середньої логопедичної групи, вона гіперактивна, має нормальний процеси мислення для дитини її віку, середній рівень емоційно-вольової сфери, потребує підтримки та допомоги дорослих, так як не завжди справляється з негативними емоціями (а.с. 61-63). Висновок Органу опіки № 428 від 10.05.2017 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, суд сприймає критично, оскільки обставини зазначені в ньому не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі за первісним позовом Органу опіки, не ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, постійно проявляють до них батьківську турботу, любов, цікавляться життям та здоров`ям дітей, забезпечують їх всім необхідним, спілкуються з ними, а дочку [PERSON] забирають зі Школи-інтернату на вихідні дні, свята та канікули. Крім того,твердження Органу опіки про те, що [PERSON] позбавлена можливості спілкування з [PERSON] є безпідставним, оскільки не були повною мірою доведені належними доказами, а тому відсутнє порушення норм ст.210 СК України відповідачами за первісним позовом - сім'єю [PERSON], якою визначено, що якщо на обліку для можливого усиновлення перебувають рідні брати та сестри, вони не можуть бути роз'єднані при їх усиновленні, оскільки ця вимога стосується безпосередньо процедури усиновлення, а не обставин, що можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що вимоги Органу опіки, щодо позбавлення сім'ї [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо вимоги [PERSON] та [PERSON] про скасування усиновлення ними малолітньої дочки [PERSON], суд дійшов до наступного висновку. Пленум Верховного суду України в п.п 12 та 13 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від З0 березня 2007 року, роз'яснив, що усиновлення може бути скасоване або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, у випадку коли воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує її сімейного виховання, а також у випадку, коли між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно, від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Відповідно до історії розвитку дітей № 11 від 27.05.2015 року та повідомлення Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини від 10.11.2016 року, на час усиновлення у [PERSON], встановлено інший розлад психологічного розвитку, вроджена вада серця, пупкова кила, психічних відхилень не було (а.с. 56, 58). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного ) хворого від 25.07.2016 року, витягу з протоколу засідання Житомирської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 22.08.2016 року № 1028/6, у малолітньої [PERSON] встановлено порушення психологічного розвитку, синдром гіперактивності з дефіцитом уваги внаслідок органічного ушкодження ЦНС, специфічної порушення артикуляції мовлення, порок серця, дефект міжпередсердної перетинки, стан після перенесеного хірургічного втручання та рекомендовано пробне навчання за спеціальною програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю на 2016 - 2017 роки, заняття з логопедом та психологом. (а.с. 77, 78). Згідно характеристики учениці 1-го класу від 03.11.2016 року та психолого-педагогічної характеристики [PERSON] від 29.12.2016 року, наданих Школою-інтернатом, де вона проходить корекційне навчання, дівчинка потребує постійного контролю та корекції з боку педагога (часто ображає однокласників, не запам`ятовує зауважень з боку дорослих, може порвати книгу, журнал, поломати або погризти ручки, іграшки, зазнає труднощів при оволодінні програмовим матеріалом). (а.с. 79-80). 23.01.2017 року, дитячим психіатром [PERSON] була в направлена на госпіталізацію в Житомирську обласну психіатричну лікарню для дообстеження, уточнення діагнозу та лікування, де вона перебувала з 26.01.2017 по 10.02.2017 рік (а.с. 82). Рішенням Житомирської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 15.05.2017 року, у зв`язку із порушення розумового розвитку у формі легкої недоумкуваті, з порушенням поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС, було рекомендовано продовжити навчання [PERSON] за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю, за умови інтенсивного навчання 8 годин, корекційно розвиткових занять із забезпеченням асистента вчителя, супроводу психолога, спостереження у дитячого психоневролога (а.с 84). Відповідно до част.1 ст.238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду у разі, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд вважає, що позовна вимога про скасування усиновлення сім'єю [PERSON] малолітньої [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежні від їх волі стосунки, що робить неможливим їх спільне проживання і виконання усиновителями, своїх батьківських обов'язків щодо дитини, оскільки вони не знали та не могли знати, що вона страждатиме на недоумство.

Outcome: approved