Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 22 жовтня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно до п. 2.1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та «Тарифами [PERSON]», що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. «Умов та правил надання банківських послуг». Пунктом 1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязання за Договором та угодою виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі встановленому Договором. Згідно п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за Договором, Клієнт на вимогу [PERSON] повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди [PERSON]. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7. «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відповідачка не надала [PERSON] грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти позову. Суду пояснила, що договір з позивачем у письмовій формі не укладала, копію договору не отримувала, однак заяву позичальника підписувала. Тепер закінчився строк дії картки ПРИВАТБАНКУ, що раніше отримувала. Останній платіж за кредитом сплачувала у розмірі близько 700 грн приблизно у березні 2015 року. Зазначає, що умови договору є несправедливими, договір порушує правила Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статті 18, 21, а також положення ГК України. Стверджує, що представники банку постійно порушують вимоги законодавства, телефонують їй особисто з приводу повернення кредиту, на номер телефону доньки, а також за місцем роботи. Також представники позивача розклеюють наклейки, що стосуються повернення кредиту. Такі дії ПРИВАТБАНКУ завдали їй моральної шкоди. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що працівники ПРИВАТБАНКУ систематично телефонують до відповідачки з приводу повернення кредиту. Також телефонують за місцем роботи. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 22 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір приєднання (а. с. 5-7). За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви [PERSON] від 22 жовтня 2013 року, згодна, що ця заява разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами [PERSON]» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення, згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздрукування з сайту: http://privatbank.ua. Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПРИВАТБАНКУ www.privatbank.com.ua. Зобовязується виконувати вимоги Умов надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПРИВАТБАНКУ www.privatbank.com.ua (а. с. 5). Таким чином, підписавши анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», між [PERSON] та ПРИВАТБАНКОМ укладено договір приєднання, а саме договір надання банківських послуг. Тобто доводи [PERSON] з приводу того, що з позивачем будь-якого договору не укладала, є необґрунтованими. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору. Тобто розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись [PERSON] за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9. «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 1.1.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Згідно п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за Договором, Клієнт на вимогу [PERSON] повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди [PERSON]. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7. «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобовязується надати [PERSON] письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед [PERSON] заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» Банк має право на зміну [PERSON], що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11. «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої [PERSON] долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов Договору та зазначених правових приписів, станом на 30 травня 2016 року [PERSON] допустила заборгованість за Договором у розмірі 36509,80 грн, що складається із заборгованості за кредитом 14759,31 грн, заборгованості за процентами 18435,74 грн, заборгованості за пенею та комісією 1100 грн, штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна складова) 1714,75 грн. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, які умови договору із споживачем є несправедливими. При цьому ч. 4 цієї статі передбачено, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Відповідачка [PERSON] у цій справі не навела суду обґрунтованих доводів, що дають підстави стверджувати про те, що конкретні (визначені) умови укладеного між нею та ПРИВАТБАНКОМ договору порушили її права споживача. При цьому у цій справі у суду відсутні приводи і підстави для застосування правил про недійсність правочину, оскільки предмет позову є стягнення заборгованості за кредитним договору, а тому доводи позивачки з приводу недійсних умов договору є необґрунтованими. Згідно ст. 1 ГК України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Оскільки спірні правовідносини виникли з договору про надання банківських послуг укладеного між [PERSON], яка не є субєктом господарювання, а також ПРИВАТБАНКОМ, відповідно відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень цього Кодексу. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 36509,80 грн. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1378 грн понесених судових витрат, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved