Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У червні 2017 року представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 19757,08 грн, інфляційні витрати у розмірі 8278,17 грн, 3 % річних у сумі 1056,79 грн та судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2017 КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання, у зв'язку з пропуском позовної давності. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, що регулюють відносини між суб'єктом господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати такі послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. За період з 01.08.2013 по 31.12.2016 відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг. Загальна сума заборгованості складає 19757,08 грн. Позивач вказує, що боржникам відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані 8278 грн 17 коп. інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1056 грн 79 коп. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності та, у разі неявки відповідачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідачів повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги з уточненнями підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2017 у прийнятті заяви КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON], [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду відмовлено, у зв'язку з пропуском строку позовної давності (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 785 від 04.07.2016, виданої ТОВ «Мобількомунсервіс», відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). У відповідності до п. 3 ч. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживач має право на несплату вартості послуг - у разі відключення виконавцем, тобто КП «ХТМ» гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов'язують наймача оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, обов'язок відповідачів по оплаті послуг з теплопостачання випливає з наведених вище нормативних актів. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов'язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги теплопостачання вони отримували. Відповідачі частково сплачували за отримані послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим мають заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2016 у сумі 19757 грн 08 коп., що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію (а.с. 8, 9). Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з простроченням відповідачами виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги боржникам нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 8278 грн 17 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1056 грн 79 коп. (а.с. 9). Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2016 у розмірі 19757 грн 08 коп., інфляційні витрати за час прострочення у розмірі 8278 грн 17 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1056 грн 79 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 800 грн за подачу цього позову та 800 грн за подачу заяви про видачу судового наказу, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 3, 4, 5), підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів по 800 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved