Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 19 000,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22.12.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла у борг грошові кошти в розмірі 19\~000,00 грн. зі строком повернення до 21.01.2018 року, про що було складено розписку. Однак, відповідач у строк вказаний в розписці грошові кошти не повернула. Тому позивач просить стягнути вказану суму. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 22 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 19 000,00 грн., зі строком повернення до 21 січня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] була надана розписка про отримання нею від позивача грошових коштів в сумі 19 000,00 грн. Таким чином, форма договору позики не порушена. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач за договором позики грошей жодного платежу не зробила. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 19 000,00 грн. залишається неповернутою відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved