Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 11 квітня 2007 року банк уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №2007-069 на суму 33000,00 доларів США строком повернення до 11 квітня 2014 року зі сплатою за користування коштами 16% річних, забезпечений порукою співвідповідача [PERSON] за договором № 2007/069 від 11 квітня 2007 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість станом на 07 квітня 206 року в розмірі 103190,09 доларів США, з яких 30148,45 доларів США - заборгованість за кредитом, 25452,60 доларів США - заборгованість за відсотками, 45589,04 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання, тому позивач, з урахуванням стягнутої за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2012 року суми в розмірі 54746,82 доларів США, просив суд стягнути на свою користь з відповідачів солідарно заборгованість станом на 07 квітня 21016 року в розмірі 48443,27 доларів США, що еквівалентно 1257102,86 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати в солідарному порядку. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладений кредитний договір №2007-069 за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надав відповідачу кредитні кошти на строк з 12 квітня 2007 року по 11 квітня 2014 року у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 33000,00 доларів США для використання в якості оборотних засобів, зі сплатою за користування кредитом 16% на рік на суму залишку заборгованості, (п.п.1.1., 1.2, 1.3, 1.4, п.2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, додаток №1 до договору) (а.с.21-26,27-29). Відповідач [PERSON] за цим договором, отримавши 12 квітня 2007 року на поточний рахунок, відкритий згідно п.2.1.1 договору, 33000,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком (а.с.9-13), зобов'язався використати кошти за цільовим призначенням (придбання вантажного транспортного засобу), повернути кошти, сплатити відсотки за користування, виконати зобов?язання у визначені строки, сплачуючи кредит ануїтетними платежами згідно графіку погашення по 659,63 долари США щомісяця, виконувати інші умови договору належним чином. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів та інших платежів за кредитом, окрім інших видів забезпечення, були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договором від 11 квітня 2007 року №2007-069 (а. с. 20), укладеного згідно ст.553 ЦК України, за умовами яких, співвідповідач зобов'язалася відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобов'язань за договором погасити усю суму заборгованості в рамках узгодженого ліміту. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Досудова вимога за вих. № 30.1.0.0/» - 70410DNHDL153 відповідачам [PERSON] та [PERSON] про погашення боргу загальним розміром 1345,45 доларів США направлена позивачем на їх адресу 10 травня 2016 року (а.с.15), проте залишена без задоволення. Одночасно судом встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 04 травня 2011 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення - задоволено частково; в погашення заборгованості за кредитним договором №2007-069 від 12 квітня 2007 року в розмірі 42757,49 доларів США ухвалено звернути стягнення на квартиру, що належить [PERSON], загальною площею 48,3 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; в решті позовних вимог відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.62-63). Крім того, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року, ухваленим повторно, яке набрало законної сили 18 грудня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково; стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 2007-069 від 11.04.2007 року у розмірі 54746,82 дол. США, що за курсом 7,98 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/439 від 14.11.2011 року складає 437005,54 грн., в тому числі: 30 148,45 дол. США - заборгованість за кредитом; 17437,15 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7161,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; з відрахуванням 10 000 грн. 00 коп.; вирішено питання розподілу судових витрат; в іншій частині позовних вимог - відмовлено. (а.с.64-66). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року встановлено, що [PERSON] допустив порушення зобов'язань за кредитним договором №2007-069 від 12 квітня 2007 року і його заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за цим договором станом на 14 вересня 2010 року складає 42757,49 доларів США, з яких 30148,45 доларів США заборгованість за кредитом, 9786,43 долари США заборгованість по процентам, 2822,61 доларів США пеня. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № 2007-069 від 11.04.2007 року заборгованість за цим договором станом на 15. листопада 2011 року склала 54 746,82 дол. США, що за курсом 7,98 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/439 від 14.11.2011 складає 437 005 грн. 54 коп., яка складається з наступного: 30 148,45 дол. США - заборгованість за кредитом; 17 437,15 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 161,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, у зв'язку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді Кіровським районним судом м. Дніпропетровська справи №2-1103/11 та Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська судом справи №0417/12410/2012, і стосовно яких судами встановлені обставини з порушення [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №2007-069 від 11 квітня 2007 року, розміру заборгованості, а так само обставин дійсності поруки [PERSON] за зобов'язаннями [PERSON] по вказаному кредитному договору і невиконання зобов'язань поручителем [PERSON] (у рішенні суду від 08 грудня 2015 року), зазначені рішення суду мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.9-13). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] належним чином у визначеному розмірі та строки платежі не здійснював, в останнє здійснивши платіж 28 січня 2016 року, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обов'язку і строків виконання за графіком, у зв'язку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. При цьому, суд приймає до уваги, що в п.6.7 кредитного договору сторони узгодили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів - у п?ять років. Так, само згідно з пунктом 11 договору поруки строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється у 5 років. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 07 квітня 2016 року, за вирахуванням стягнутих за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року сум, а також наведеного позивачем детального розрахунку боргу, складає за період з 16 листопада 2011 року по 07 квітня 2016 року за основним боргом по кредиту кредитом - 0,00 доларів США, за процентами - 8015,45 долари США, а у співвідповідача [PERSON] згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник солідарний обов'язок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 8015,45 доларів США - процентів за користування кредитом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 533 ЦК України згідно встановленого Національним банком України курсу валют на 07 квітня 2016 року 1,00 доларів США дорівнює 25,95 грн., а відтак, заборгованість за процентами по кредиту в розмірі 8015,45 доларів США еквівалентна на 07 квітня 2016 року 208000,93 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.6.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення (додаток №1 до договору), а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 вказаного договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення, а також п.1.2., 2.2.3, 2.3.3 вказаного договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит виданий в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату щоденного нарахування. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.6.1 кредитного договору розмір пені складає 40427,82 долари США, що еквівалентно станом на 07 квітня 2016 року 1 049 101,93 грн. та відповідно підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача в такому розмірі, за відсутності клопотання з боку останніх згідно ст. 551 ЦК України про зменшення розміру такої пені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам в рівних частинах з кожного відповідача, тобто по 9428,27 грн., а тому в задоволенні вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат належить відмовити, оскільки судові витрати не є солідарними зобов?язаннями.

Outcome: partial