Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи: Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла його донька [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на майно, що належало їй на праві приватної власності на день її смерті, а саме: житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018, розташована в [ADDRESS] для ведення сільського господарства, та земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0019, розташована в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідно до Погосподарських книг виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської ради житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 39,9 кв.м. з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай, погріб, уборна, огорожа) та земельна ділянка загальною площею 0,4025 га, належали померлій на праві власності, що підтверджується довідкою Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 24.04.2014 року № 321. Земельні ділянки площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018 та площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0019, які знаходяться в [ADDRESS], належали померлій на праві власності згідно з Державним актом про право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які є батьками померлої, як спадкоємці першої черги звернулися 21 березня 2013 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з письмовими заявами про прийняття спадщини, і прийняли її. Окрім того, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], який 19 лютого 2012 року звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, та малолітні діти померлої - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які прийняли спадщину після смерті їхньої матері на підставі цивільного законодавства України. Враховуючи викладене, сторони по справі є спадкоємцями на спадкове майно [PERSON] за законом в рівних частках, тобто по 1/5 частки спадщини: по 1/5 частки житлового будинку [ADDRESS], по 1/5 частки земельної ділянки площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018, розташованої в [ADDRESS], та по 1/5 частки земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0019, розташованої в [ADDRESS]. 27 листопада 2013 року державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори постановила Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку спадкового майна, що належало померлій [INFO] [PERSON], оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, які знаходяться у [PERSON] і який не надав їх до нотаріальної контори. В результаті відмови нотаріуса [PERSON] звернувся із вказаним позовом до суду, оскільки не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме: на 1/5 частки житлового будинку [ADDRESS], на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018 для ведення сільського господарства, розташованої в [ADDRESS], та на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за кадастровим номером 3222485201:01:027:0019 для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в [ADDRESS], що належали дочці позивача [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, поданий позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання відповідач [PERSON] з'явилася, поданий позов визнала та просила його задовольнити. У судове засідання представник третьої особи Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. У судове засідання представник третьої особи Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Управління. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої доводяться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. 02 травня 1998 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] у віці 32 років [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. 21 березня 2013 року батьки померлої, позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], звернулися до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявами за № 319 та № 320 відповідно про прийняття спадщини після смерті їх доньки [PERSON], яка померла [INFO]. У вказаних заявах [PERSON] та [PERSON] просили видати їм у рівних частках кожному свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018, розташованої в [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0019, розташованої в [ADDRESS], а 3/5 частки спадщини, спадкоємцями на які в рівних частках є: [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO], залишити відкритими. За результатами розгляду державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. 27 листопада 2013 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] та [PERSON] під час подання заяв не надали до нотаріальної контори оригіналів документів, що підтверджують право власності померлої на вказане спадкове майно. З вказаної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії також вбачається, що 19 лютого 2013 року на підставі заяви № 185 про прийняття спадщини, яка надійшла від імені чоловіка спадкодавиці [PERSON], Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 88/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON]. Також у постанові встановлено, що малолітні діти померлої - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спадщину після смерті [PERSON], прийняли на підставі п. 4 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Так, підставою для виникнення права на спадщину у [PERSON] та [PERSON] є смерть їхньої дочки [PERSON], яка є спадкодавицею відносно них. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Водночас положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлюють обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 88/2013, відкритої 19 лютого 2013 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що до дня смерті вона проживала в сім'ї в складі чоловіка [PERSON], сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. До дня смерті діти проживали разом з матір'ю та знаходилися на її утриманні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 квітня 2014 року за № 321 будинок в [ADDRESS], житловою площею 39,9 кв.м., земельна ділянка площею 0,4025 га, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,1525 га, належить [PERSON]. Відповідно до інвентаризаційної справи № 889, заведеної на житловий будинок [ADDRESS], власником вказаного житлового будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, засвідченого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою від 27 грудня 1995 року за реєстровим номером 1-5888. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 14 квітня 1992 року, яка міститься в матеріалах справи, ціле домоволодіння, що складається з житлового будинку та надвірних споруд і розташоване в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до довідки про право особистої власності робітника або службовця на житловий будинок, виданої [PERSON] у зв'язку з відчуженням будинку або його частини, згідно з записом в погосподарській книзі Михайлівсько-Рубежівської сільської ради йому на праві особистої власності належить жилий будинок, розташований на земельній ділянці Михайлівсько-Рубежівської сільської ради розміром 0,25 га і знаходиться в [ADDRESS]. Однак, згідно з наявним в матеріалах справи Договором дарування від 27 грудня 1995 року судом встановлено, що [PERSON] подарував [PERSON], а вона прийняла у дар жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] житловою площею 39,9 кв.м. Вказаний договір дарування посвідчено державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В. і зареєстровано в реєстрі за № 1-5888. Відповідно до положень ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до змісту вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту такого посвідчення, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації - право власності виникає з дня державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Відповідно до положень п. 1.2. вказаного Листа право власності на житловий будинок може бути підтверджено, зокрема, нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Відповідно до ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору дарування [PERSON] отримала у дар житловий будинок [ADDRESS]. З викладеного суду зрозуміло, що в результаті укладення договору дарування у [PERSON] виникло право власності саме на будинок [ADDRESS], а не на будинок [ADDRESS], як вказано у інвентарній справі та решті документів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у [PERSON] на момент смерті правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS], а тому у задоволенні вказаної вимоги позивача щодо визнання права власності на 1/5 частину вказаного будинку слід відмовити. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 516901 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га в [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 516802 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1525 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. Вказані земельні ділянки надані [PERSON] безкоштовно у приватну власність на підставі Рішення Восьмої сесії Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ХХІV скликання від 30 березня 2004 року. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ч. 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до вимог п. «Г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання за ним права власності на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,1525 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0018, розташованої в [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером 3222485201:01:027:0019, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Outcome: partial