overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-14058-031006 від 3 жовтня 2006 року в сумі 1347 грн. 35 коп. Ухвалою від 28.08.2015 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. Позивач просив суд розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 3 жовтня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №002-14058-031006, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 1483 грн. 90 коп. на строк 18 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж «2» квітня 2008 року на умовах, визначених цим Договором. За користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 10 % в рік. Відповідно до п.2.5 умов Договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 2,99 % в місяць. Відповідно до п.3.2 умов Договору, відповідач зобовязався виконати своєчасно та в повному обсязі зобовязання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Дотепер відповідач свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за сумою кредиту 999 грн. 22 коп., заборгованість за відсотками 44 грн. 12 коп., заборгованість за комісіями 304 грн. 01 коп.-станом на 28.04.2015 р. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 1347 грн. 35 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №002-14058-031006 від 3 жовтня 2006 року в сумі 1347 грн. 35 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду до суду із позовом, де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 04 червня 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №370. Від цього шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у квітні 2015 року через те, що вони втратили взаєморозуміння, на грутні цього виникали сварки з різних підстав, що призвело до втрати почуття поваги та любові. На теперішній час шлюбні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Відповідач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгяду справи, у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 04 червня 2010 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 04 червня 2010 року, актовий запис №370. (а.с.7) Від шлюбу сторони дітей не мають. З квітня 2015 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 12.08.2013 року [PERSON] було акцептоване публічну пропозицію АТ «Банк «Фінанси та Кредит про укладенні кредитного договору шляхом підписання заяви-анкети №020-087801/13-00938-вкл-к. Відповідачем було прийнято пропозицію Позивача та підписано заяву-анкету № 02087801/13-00938-вкл-к від 12.08.2013 року. Відповідно до укладеної анкети-заяви Відповідачу було встановлено кредитний ліміт на суму 10 000 на строк 12 місяців. AT «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за заявою-анкетою в повному обсязі, надавши Відповідачу в користування кредитну картку Visa Cardholder з терміном дії до 18.04.2015 року та встановленим кредитним лімітом 10 000 грн. (копія розписки про отримання картки додається). В свою чергу, Відповідач скористався кредитними коштами, однак свої зобовязання за в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштам] належним чином не виконує. Таким чином, станом на 12.11.2014 року, сума заборгованості за Кредитним договором складає 16924, грн. 16 коп., з яких: - 10017 грн. 71 коп. - заборгованість по кредиту; 6906 грн. 41 коп. - заборгованість по відсоткам. Позивач просить суд стягнути з [PERSON]на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії Запорізьке РУ АТ Банк Фінанси та Кредит суму заборгованості за анкетою-заявою №020-087801/13-00938-вкл- від 12.08.2013 року у сумі 16924 грн. 16 коп. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. До судового засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов, при цьому погоджується на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив звільнити рухоме майно з під арешту, а саме: автомобіль «Honda Civic», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Мотивував свої позовні вимоги тим, що Протоколом № 0512696-1 проведення аукціону по реалізації арештованого рухомого майна, яка належить [PERSON], а саме, транспортного засобу «Honda Civic», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], переможцем торгів став [PERSON] Вказував, що оскільки він придбав вказаний автомобіль, просить звільнити його з-під арешту та припинити розшук, оскільки таке унеможливлює реалізації ним свого права власності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що автомобіль «Honda Civic», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] Згідно Протоколу № 0512696-1 проведення аукціону по реалізації арештованого рухомого майна від 28.01.13 року та Акту державного виконавця про проведені прилюдні торги від 01.02.13 року [PERSON] є переможцем торгів та придбав автомобіль «Honda Civic», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER]. 06.02.15 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою, в якій просив зняти арешт та розшук з вказаного рухомого майна, на яку отримав відповідь про відмову від 03.03.15 року. Судом встановлено, що постановами державних виконавців ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на вказаний транспортний засіб накладено арешт та оголошено розшук. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 59 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, належного позивачеві, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності через накладення арешту на майно, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21.12.2011р. між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №002-07036-211211, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3509,00 грн. на придбання майна. Згідно з договором за користування кредитом відповідач сплачує проценти виходячи зі ставки 0,01% на рік. Позивач виконав зобовязання, надавши кредит. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, про що повідомлявся банком. Станом на 28.04.2015р. у позичальника \~\~виникла заборгованість в сумі 2729,15 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 2729,06 грн.; заборгованості по відсоткам\~ 0,09 грн.. Позивач просить суд стягнути з\~\~відповідача зазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове\~\~засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 09 лютого 2002 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року. У лютому 2003 року ними за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на імя відповідачки. Посилаючись на те, що квартира придбана в період шлюбу за спільні кошти, позивач просить визнати її спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частину спірної квартири. У судове засідання позивач не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідачка у судове засіданні не зявилася, подала письмову заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони 09 лютого 2002 року зареєстровали шлюб, який розірвано 23 жовтня 2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва. В період шлюбу сторонами придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на імя відповідачки, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 08 липня 2003 року виконкомом Броварської міської ради Київської області та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 951832 від 08.07.2003 р. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на наведене та враховуючи, що квартира придбана під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і при її поділі частки сторін є рівними, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що є єдиним спадкоємцем свого батька [PERSON], який помер [INFO], залишивши спадщину, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Однак [PERSON] позбавлений можливості прийняти у спадщину зазначену квартиру, оскільки спадкова квартира належала спадкодавеці на підставі укладеного на біржі договору купівлі-продажу, який не посвідчено нотаріально. Просив визнати зазначений договір дійсним. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачки у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За договором купівлі-продажу № 2583, укладеним на Донбаській товарній біржі 27.03.2001 року та зареєстрованим 27.03.2001 року в Маріупольському БТІ за № 35716, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с. 9, 10). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що відповідачки продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], розрахувавшись готівкою в день укладення договору у момент передачі документів і таким чином повністю виконали свій обов'язок за договором купівлі-продажу. Утім угода не була нотаріально оформлена, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на вказану квартиру. За таких обставин сторони позбавлені можливості нотаріального оформлення угоди, позаяк для цього продавці (відповідачки у цій справі) мали б надати нотаріусу документ, який підтверджує їх право власності на відчужувану квартиру, що унеможливлюється наявністю державної реєстрації права власності на цю квартиру за іншою особою. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати угоду дійсною, оскільки інший спосіб упорядкування позивачем прав власності не передбачений законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі мешкають по вул. Кірова, буд. 5-а у сел. Старий Крим м. Маріуполя та є споживачами електричної енергії. 26 березня 2015 року за місцем проживання відповідачів виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку шляхом набросу. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН) № 205468 від 26.03.2015 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 1102,66 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 1102,66 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], яка діє за довіреністю, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявились з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], які мешкають по вул. Кірова, буд. 5-а у сел. Старий Крим м. Маріуполя, є споживачами електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 205468 від 26.03.2015 року. 26 березня 2015 року представниками ВАТ «Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 205468 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідачі здійснили самовільне підключення до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку шляхом набросу. Згідно п.53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 1102,66 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у звязку із чим, з відповідачів підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 205468 від 26.03.2015 року у розмірі 1102,66 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 року, реєстрація якого відбулася в відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому, актовий запис № 1345. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, позивач фактично має іншу сімю. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання зявився позивач, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. У судове засідання зявилася відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Завгородня». Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 14.09.1996 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому зроблено актовий запис за № 1345 ( а.с. 3). З копії свідоцтва про народження та копії паспорта громадянина України вбачається, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, відповідач фактично має іншу сімю, неповнолітня дитина проживає разом позивачкою, спору про її місце проживання між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Позивачу залишити прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 242 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 08 вересня 1978 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1747, зареєстрував шлюб з [PERSON] Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Посилався, що сумісне життя з відповідачем не склалося через подружню зраду відповідача. Спільне господарство не ведеться, переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях просив задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільне господарство у сторін не ведеться, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved