Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У травні позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що 16.09.2006 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають донку [PERSON] , [INFO] . З початку 2008 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини з тієї причини, що втратили один до одного почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. З цього часу проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, на підставі чого 19.11.2009 їх шлюб розірвано. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої дитини, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів і звернутися до суду. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 06 липня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 21.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду позову і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою суду від 25.11.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №937/3644/20 від 06.07.2020 року задоволено. Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду №937/3644/20 від 06.07.2020 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів скасовано. Судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження призначено на 18 грудня 2020 року о 10 годині 00 хвилин. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), оскільки на даний час перебуває на обліку як безробітний в Мелітопольському міськрайонному ЦЗ, сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки в розмірі ј частини усіх видів заробітку. В мірі можливостей допомагає дітям і без сплати аліментів. А також допомагає батьку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що 06.09.2006 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] ./а.с.4/ Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.2009./а.с.5/ Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання./а.с.6/ Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] /а.с.49/. Долучений до матеріалів справи [PERSON] витяг з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 21.08.2020 № АСВП: 60795319 містить відомості про боржника, [PERSON] та стягувача [PERSON] , дата відкриття 05.12.2019, стан виконавчого провадження відкрито /а.с.50/. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до частини першої та другоїстатті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування , а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг , необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020рік» прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину в розмірі ј частки від доходу батька, отже, встановивши фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 25 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання відповідача на перебуванні на обліку у центрі зайнятості та наявності аліментних зобов`язань на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, жодним чином не впливають на обов`язок батька по утриманню своєї іншої дитини. Крім того, стягнення аліментів на користь однієї неповнолітньої дитини не може бути підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Як вбачається з вимог ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Згідно ч.3 ст. 70 вказаного Закону загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, стягнення з позивача аліментів за обома судовими документами, загальний розмір яких становить 50% з усіх видів заробітків (доходів) повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, доводи відповідача про необхідність призначення аліментів у розмірі 1/6 частини суд не приймає до уваги. Відповідно ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином у відповідності до вимог закону суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 25 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved