Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ від 18.03.2019 року № 116-к «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді оголошення догани [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач працювала на посаді вчителя з легкої атлетики Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного. Наказом від 18.03.2019 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення вимог і норм по здачі ключів від тренерської кімнати, що порушує правила пожежної безпеки. Позивач вважає наказ від 18.03.2019 року № 116-к незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів адміністрації Коледжу, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої обов`язки, визначені посадовою інструкцією. Ухвалою суду від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не зверталися до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що з 01.10.2004 року [PERSON] прийнята на посаду вчителя з легкої атлетики Республіканського вищого училища фізичної культури на підставі наказу № 126-к. 24.07.2015 року, наказом Міністерства освіти і науки України № 812, Республіканське вище училище фізичної культури перейменовано в Олімпійський коледж ім. І. Піддубного. 18.03.2019 року наказом № 116-к позивачу оголошено догану за порушення вимог та норм здачі ключів від тренерської кімнати, що порушує правила протипожежної безпеки. У позовній заяві позивач вказала, що 26.02.2019 року та 27.02.2019 року позивач подала пояснювальні записки відповідачу щодо закриття кабінету та не залишення ключів сторожам манежу, однак відповідачем проігноровані її пояснення, відповідної перевірки не проведено, чим знехтував правами позивача. Також зазначила, що відомості, які свідчили б про порушення позивачем обов`язків працівника, визначених законодавством, а саме ст. 139 КЗпП України, у керівництва адміністрації Коледжу відсутні, а застосування до неї стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим спірний наказ від 18.03.2019 року № 116-к підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Статтею 150 КЗпП визначено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV цього Кодексу). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 22 Постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно засувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення. Таким чином, напередодні ухвалення рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести об`єктивне розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку (ст. 149 КЗпП України). Аналогічна позиція міститься у висновках Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладених у Постанові Верховного Суду України від 19.10. 2016 у справі № 6-2801цс15. Так, колегією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові ВСУ при встановленні неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права було встановлено, що «правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення...». За таких обставин, необхідною умовою притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути встановлений факт порушення трудової дисципліни, що підтверджений представленими суду доказами. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який її оскаржуваним наказом притягнуто до відповідальності, вимоги позивача підлягають задоволенню з метою відновлення її порушених прав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи відбулось на законних підставах, а тому в заявлених позовних вимогах про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - необхідно відмовити.

Outcome: approved