Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №34.2/АК-00002.08.2, за яким позичальник отримала кредит у сумі 13900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,7% річних, з кінцевим терміном повернення до 31.05.2015 року. Кредитні кошти було надано для купівлі автомобіля та сплату страхових платежів. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 13900 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №34.2/АК-00002.08.2-3, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 31.03.2008 року за р№.1086, згідно якого, остання передала банку в заставу належне їй майно, а саме автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», рік випуску 2007, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 21.03.2008 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором. 21.11.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, відповідно до якого, розмір процентної ставки за користування кредитом було встановлено в розмірі 9,70% річних. Відповідно до п.3.6 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів , позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 05.06.2014 року заборгованість [PERSON] перед Банком складає 758 837 грн. 89 коп., з яких сума нарахованої пені за прострочення кредиту - 726 823 грн. 50 коп., сума нарахованої пені за прострочені проценти - 28 139 грн. 51 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту - 3 730 грн. 66 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів 144 грн. 22 коп.. Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «Родовід Банк» просив суд стягнути з відповідачів суму боргу та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив його задовольнити шляхом стягнення боргу в межах строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Як повідомив представник [PERSON] у судовому засіданні [PERSON], яка є донькою [PERSON] обізнана про розгляд справи, проте не має можливості з'явитися до суду, оскільки перебуває у тривалому відрядженні. Не заперечував проти розгляду справи у відсутність другого відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення три відсотки річних і з простроченої суми, а також суму боргу. Судом встановлено, що 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №34.2/АК-00002.08.2, за яким позичальник отримала кредит у сумі 13900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,7% річних, з кінцевим терміном повернення до 31.05.2015 року. Кредитні кошти було надано для купівлі автомобіля та сплату страхових платежів. 21.11.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, відповідно до якого, розмір процентної ставки за користування кредитом було встановлено в розмірі 9,70% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №34.2/АК-00002.08.2-3, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 31.03.2008 року за р№.1086, згідно якого, остання передала банку в заставу належне їй майно, а саме автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», рік випуску 2007, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 21.03.2008 року. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, 31.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки. Відповідно до п.1.1 Договору поруки, [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року, укладеним між Банком та позичальником. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 13 900 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку №2203600004006.840.00002 за період з 31.03.2008 року по 05.06.2014 року та підписом [PERSON] про отримання грошових коштів у заяві про видачу готівки №359_99 від 31.03.2008 року. Відповідно до п.3.6 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів , позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Протягом всього строку користування кредитними коштами [PERSON] неналежним чином виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів та відсотків за користування ними. Як повідомила в судовому засіданні представник позивача, не дивлячись на те, що строк дії кредитного договору визначено 31.05.2015 року, на даний час [PERSON] в повному обсязі повернула кредитні кошти та сплатила відсотки за користування кредитом. Проте, в неї станом на 05.06.2014 року існує заборгованість в сумі 758 837 грн. 89 коп., з яких сума нарахованої пені за прострочення кредиту - 726 823 грн. 50 коп., сума нарахованої пені за прострочені проценти - 28 139 грн. 51 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту - 3 730 грн. 66 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів 144 грн. 22 коп. Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трирічного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 258 ЦК України визначено строки спеціальної позовної давності. Зокрема, п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивачем розраховано суму заборгованості за кредитним договором у вигляді пені та 3 % річних за весь час дії кредитного договору, поза межами строку позовної давності. Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідачем по справі подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог заявлених ПАТ «Родовід Банк», суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості в межах строку позовної давності. Як вбачається з наданого суду розрахунку, проведеного в межах строків позовної давності, заборгованість позичальника за кредитним договором №34.2/АК-00002.08.2 від 31.03.2008 року складає 721 грн. 79 коп., з яких сума нарахованої пені за прострочення кредиту - 30 грн. 07 коп., сума нарахованої пені за прострочені проценти - 8 грн. 52 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту - 668 грн. 36 коп., сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів 14 грн. 84 коп., у зв'язку з чим саме зазначені суми підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом, виходячи із ціни позову 758 837 грн. 89 коп. було сплачено судовий збір в сумі 3 654 грн., а судом частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 721 грн. 79 коп., з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3 грн. 50 коп., яка є пропорційною до задоволеної частини позовних вимог (721,79 грн. х 3654 грн. / 758 837,89 грн. = 3 грн. 50 коп.).

Outcome: partial