Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

у червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила про те, що 01.08.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 4309491-02-16-01, за умовами якого ТЗ Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований серед іншого на випадок ДТП, страхова сума - 1 040 000,00 грн., франшиза при повній загибелі ТЗ - 5%. 12.10.2017 року на дорозі Одеса-Київ сталася ДТП, внаслідок якого пасажир ТЗ Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] загинула, а сам автомобіль зазнав значних пошкоджень. Вказала, що 18.10.2017 року нею - матір`ю загиблої [PERSON] було подано до страхової компанії заяву про настання страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування. Після всієї процедури як то огляду ТЗ, визнання його знищеним, отриманням нею свідоцтва про права на спадщину ТЗ та погодження нею вартості залишків ТЗ, придатних до подальшого використання, у розмірі 171 000,00 грн., страховою компанією було здійснено часткову страхову виплату лише в розмірі 772 662,53 грн., хоча мало б 817 000,00 грн. (1 040 000,00 грн. - франшиза 5% у розмірі 52 000,00 грн. - 171 000,00 грн.) Залишок страхової виплати у розмірі 44 337,47 грн. (817 000,00 грн. - 772 662,53 грн.) страховою компанією так і не сплачено, чим остання порушує умови договору страхування. Тому, просила стягнути на її користь 44 337,47 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. від 04.07.2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 33-34). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року справу направлено до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 102-103). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 25.11.2019 року справу прийнято до провадження з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 25.02.2020 року (а.с. 143-144). Копія ухвали від 25.11.2019 року напалена до відома сторонам у справі та отримана останніми 27.12.2019 року та 17.12.2019 року відповідно. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач після отримання ухвали від 25.11.2019 року відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.08.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 4309491-02-16-01, за умовами якого ТЗ Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований серед іншого на випадок ДТП, страхова сума - 1 040 000,00 грн., франшиза при повній загибелі ТЗ - 5% (а.с. 10-15, 112-117). 12.10.2017 року на дорозі Одеса-Київ сталася ДТП, внаслідок якого пасажир ТЗ Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] загинула, а сам автомобіль зазнав значних пошкоджень (а.с. 19). [PERSON] повідомила страхову компанію про настання страхового випадку та подала заяву про виплату страхового відшкодування. 25.10.2017 року аварійним комісаром Гасіца Б.П. було оглянуто автомобіль Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] та складено відповідний протокол (а.с. 20-23). Листом № 9557/802582 від 30.11.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило [PERSON] про неможливість проведення страхової виплати через відсутність всіх необхідних документів, зокрема, висновку щодо медичного огляду водія автомобіля Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтва про право успадкування автомобіля (а.с. 24). 23.04.2018 року приватним нотаріусом Одеського МНО Янковською О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON] її матері - [PERSON] , що складається з автомобіля Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 16). Листом № 5942/802582 від 26.07.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило [PERSON] про неможливість розрахунку суми виплат та здійснити виплату страхового відшкодування через відсутність у страхової компанії можливості оглянути авто з усіма прихованими пошкодженнями, визначити вартість придатних залишків та неможливість продажу авто через його знаходження на штраф-майданчику (а.с. 25). Протягом листопада-грудня 2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило [PERSON] 588 000,00 грн. (а.с. 130-134). Листом № 2831/966256 від 15.03.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило [PERSON] прохання у відповідності до п. 16.22. договору добровільного страхування наземного транспорту № 4309491-02-16-01 від 01.08.2017 року погодити вартість залишків, придатних до подальшого використання, у розмірі 171 000,00 грн. (а.с. 26). [PERSON] листом від 26.03.2019 року погодила вартість залишків, придатних до подальшого використання, у розмірі 171 000,00 грн., та просила сплатити залишок страхової суми (а.с. 27). 12.04.2019 року та 15.04.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило [PERSON] 184 662,53 грн. (а.с. 135, 136). Загалом, як встановлено судом, ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило [PERSON] 772 662,53 грн. Проте, звернувшись до суду [PERSON] вважає, що страхова компанія порушує умови договору страхування і мала сплатити 817 000,00 грн. (1 040 000,00 грн. - франшиза 5% у розмірі 52 000,00 грн. - 171 000,00 грн.), тому залишок страхової виплати, що підлягає доплаті, становить 44 337,47 грн. (817 000,00 грн. - 772 662,53 грн.). З наявного у матеріалах справи відзиву ПрАТ «СК «ВУСО», поданого після відкриття провадження у справі, вбачається, що останнє не погоджується із пред`явленими вимогами з огляду на те, що страховою компанією виплата здійснена у відповідності до п. 16.21. договору, виходячи з дійсної вартості ТЗ на момент настання ДТП за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання. При цьому, при визначені дійсної вартості ТЗ посилалась на звіт про оцінку КТЗ № 18/6/188/802582 від 05.06.2018 року, складеного СОД ФОП [PERSON] , згідно якого вартість автомобіля Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП становила 995 662,53 грн. (а.с. 123-129). Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України « Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано відповідачем страховим випадком. Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно розділу 6 Договору «повна загибель ТЗ» - це пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов цього договору, перевищує 75 % дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку. Дійсна вартість забезпеченого транспортного засобу на момент страхування становила 1 040 000,00 грн. Відповідно до звіту про оцінку КТЗ № 18/6/188/802582 від 05.06.2018 року, складеного СОД ФОП [PERSON] , згідно якого вартість автомобіля Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП становила 995 662,53 грн. У разі відмови Страховика задовольнити заяву Страхувальника про відмову від прав на застрахований ТЗ (або за відсутності такої зави), розмір заподіяних збитків дорівнює меншій сумі з дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання, або ліміту відповідальності Страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання (п. 16.21. Договору). Відповідно до п. 3.2. договору ліміт відповідальності - 1 040 000,00 грн. Згідно п. 4.1.5. договору франшиза при повній загибелі ТЗ - 5%. Разом з тим, відповідач вважає, що ним розрахунок здійснено вірно відповідно до положень розділу 6, п. 16.21. договору та в основу своєї позиції покладає звіт про оцінку КТЗ № 18/6/188/802582 від 05.06.2018 року, складеного СОД ФОП [PERSON] . Проте, судом вказаний звіт оцінюється критично та не приймається, з огляду на наступне. Згідно ч. 1, 2 п. 3.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/52092, зі змінами. основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід. Порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки. Згідно п. 3.2 Методики найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкту порівняння та об`єкта оцінки. Згідно п. 4.4. Методики 4.4. у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Вказані вимоги законодавства не знаходять свого підтвердження у звіті про оцінку КТЗ № 18/6/188/802582 від 05.06.2018 року. З висновку не вбачається, яким чином встановлена середньостатистична ціна аналогічного КТЗ, які саме автомобілі порівнювалися при цьому, чи мали вони подібні характеристики, таку ж комплектність, автомобілі з первинного чи вторинного ринку, року випуску, у зв`язку з чим не вбачається на якій підставі визначена саме та вартість, яка вказана у висновку. Крім того, з вказаного звіту не вбачається, на яку саме дату вартість автомобіля Volkswagen Touareg становила 995 662,53 грн.: на дату ДТП чи на дату складання висновку. Як вбачається зі звіту, на дослідження було поставлене питання про те, яка ринкова вартість оцінюваного КТЗ без урахування аварійних пошкоджень, отриманих 12.10.2017 року. При цьому, з тексту звіту вбачається, що огляд оцінюваного ТЗ проводився 25.10.2017 року у світлу добу. Однак, як вбачається, 25.10.2017 року огляд проводився аварійним комісаром Гасіца Б.П. , а не ФОП [PERSON] , тобто, [PERSON] при складанні звіту КЗ не бачив, не оглядав, посилався на дані протоколу огляду від 25.10.2017 року, однак, їх до звіту не долучив. Крім того, зміст викладеного у звіті від 05.06.2018 року не узгоджується з даними, викладеними ПрАТ «СК «ВУСО» у листі № 5942/802582 від 26.07.2018 року про неможливість розрахунку суми виплат та здійснення виплат страхового відшкодування через відсутність у страхової компанії можливості оглянути авто з усіма прихованими пошкодженнями. Тому, суд надходить до висновку про те, що розрахунок розміру страхового відшкодування проведений позивачем у відповідності до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 4309491-02-16-01 від 01.08.2017 року. При цьому, вказівка відповідача у відзиві на те, що з моменту страхування до настання ДТП авто тривалий час перебувало в експлуатації, що вплинуло на його ринкову вартість у бік зменшення, також судом до уваги не приймається через недоведеність у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи з моменту укладення договору і до моменту ДТП минуло 2 місяці 10 днів, а тому зменшення його вартості на 44 337,,47 грн. відповідачем, на думку суду, не доведено в установленому порядку. За таких підстав, позов підлягає задоволенню З огляду на викладене, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача користь позивача судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved