Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою, уточненою в подальшому, до [PERSON], третя особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів, та просить суд визнати [PERSON], [INFO] батьком дитини [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], №3704 від 15 квітня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, змінивши запис про батька дитини з «Буюклі Роман Сергійович» на «Орлов Роман Дмитрович», а також стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03 квітня 2032 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені під час розгляду позову. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вересня 2012 року вона, [PERSON] зустрічалась з [PERSON] та проживала з ним разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання позивач завагітніла, та у вересні 2013 року відповідач повідомив, що не хоче більше з нею зустрічатися, після чого припинив їх відносини. 03 березня 2014 року позивач народила доньку [PERSON] Позивач зазначила, що відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були внесені з її слів, оскільки відповідач відмовився давати письмову згоду на те, що він є батьком дитини. Після народження доньки, сторони декілька разів намагалися відновити свої відносини, проживали разом, під час таких періодів відповідач визнавав [PERSON], [INFO] своєю дитиною. Крім того, позивач зазначила, що з 2015 року вони остаточно припинили стосунки та з того часу відповідач не цікавиться життям дитини, не переймається її вихованням, не надає матеріальної допомоги. Дитина з самого народження знаходиться на утриманні позивача. Таким чином, відповідач не визнає себе батьком дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків чим змусив позивача звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх та малолітньої доньки прав. Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечував проти сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 1200 гривень, просив розглянути справу за його відсутності. Представник 3-ої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. [PERSON] ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що з вересня 2012 року до вересня 2013 року [PERSON]\~та [PERSON]підтримували фактичні шлюбні відносини, як дружина та чоловік. Встановлено, що 03 березня 2014 року народилась дитина [PERSON], що підтверджується\~ свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №3704. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON], від 16 листопада 2017 року вбачається, що в графі «Батько» вказаний [PERSON], в графі «Мати» [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні\~дитини у\~матері,\~яка не\~перебуває у\~шлюбі,\~у випадках,\~коли немає\~спільної заяви\~батьків,\~заяви батька\~або рішення\~суду,\~запис про\~батька дитини\~у Книзі\~реєстрації народжень\~провадиться за\~прізвищем та\~громадянством матері,\~а ім'я\~та по\~батькові батька\~дитини записуються\~за її\~вказівкою. Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON], 03 березня 2014 року, здійснена відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України. Відповідач визнає батьківство повністю та вважає [PERSON] своєю рідною донькою, з підстав чого відповідач повинен бути офіційно визнаним батьком дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір'ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання\~батьківства може бути пред'явлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. [PERSON]\~ст. 134 Сімейного кодексу України\~на підставі заяв осіб, зазначених у\~ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. [PERSON] до п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача батьком дитини обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої\~Постановою Верховної [PERSON] Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. [PERSON] до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За\~ст. 180 СК України\~та згідно роз'яснень, що надані у п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Суд, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], на користь його малолітньої дочки [PERSON], враховує що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (частини 1 та 2 статті 184 СК України). [PERSON] п. 17\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення;\~\~максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до вимог ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 03 травня 2018 року. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе стягувати з [PERSON],\~[INFO] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої [PERSON],\~[INFO] у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 квітня 2032 року. Судовий збір по справі складає 1409,60 грн., які не сплачено позивачем при зверненні до суду, ухвалою від 07 травня 2018 року її звільнено від сплати судового збору по справі. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. [PERSON] ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, а позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору у звязку із задоволенням позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved