overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 06 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 06.09.2013 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1129, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 16.08.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1635, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, виховання дитини, ведуть різні бюджети та окреме домашнє господарство. Шлюбні відносини між ними фактично припинені вже рік, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 11.11.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 11.11.2015 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 715, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 30.10.2012 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 2178, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 14.07.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 14.07.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 898, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 29.07.2016 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 3149, видане Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 05.09.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 05.09.2009 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 641, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 25.06.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1145, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання сина сторони не мають. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 29). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 30). Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 07 квітня 1984 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.04.1984 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 333, видане відділом ЗАГС Залізничного РВК у м. Києві. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2016 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу та проти примирення заперечував. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти винесення рішення не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 11.08.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 11.08.2001 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 400, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 29.05.2003 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 674, видане відділом реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 09.04.2010 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 603, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2017 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання синів, сторони не мають. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 19.11.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 19.11.2010 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 857, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 24.05.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 927, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 09.03.2016 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 533, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними припинені спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання синів, сторони не мають. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Спору про поділ майна та визначення місця проживання синів не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 25.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 25.04.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 232, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 03.06.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1090, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 05.08.2017 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 2128, видане відділом Подільським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2017 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання синів, сторони не мають. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 19). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 18). Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved