Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 27.04.2012р. було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі державної реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №575. Позивач вказує на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, постійних сварок, втрату взаєморозуміння та почуття взаємної любові, що призвело до того, що з вересня 2013р, між нею та відповідачем шлюбні відносини припинилися, спільного господарства не ведеться. Позивач посилаючись на те, що, оскільки дітей від шлюбу з відповідачем не має, майновий спір відсутній, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам, отже просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила розірвати шлюб. При цьому, від вимоги щодо стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору відмовилась. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 27.04.2012р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №575, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між ними припинилися, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, постійних сварок, втрати почуття любові та взаємоповаги, що призвело до того, що вересня 2013р. між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, дітей від шлюбу не мають, спільного господарства не ведеться, майновий спір відсутній, примирення не можливо. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивач бажає залишити собі прізвище «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]» відповідно.

Outcome: approved