Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.12.2015 підсудність вказаної позовної заяви визначено Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У своїй позовній заяві [PERSON] просить суд: - визнати договір доручення від 23.04.2010, укладений між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого 23.04.2010 була видана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Лівівської області [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №353, - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки -TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 2005 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ - В (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований Сімферопольським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в АР Крим; - визнати право власності за [PERSON] на автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 2005 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ- В (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований Сімферопольським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в АР Крим; - зняти арешт з автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 2005 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ- В (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований Сімферопольським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в АР Крим накладений Залізничний відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції. В обґрунтування вимог позову посилається на те, що 23.04.2010 він за усною домовленістю придбав у відповідача вказаний автомобіль. На підтвердження такої угоди відповідач отримала від нього грошові кошти та того ж дня оформила нотаріальну довіреність на позивача та [PERSON], [PERSON] У червні 2015 року позивачу стало відомо, що його автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO перебуває під арештом державного виконавця Залізничного ВДВС Сімферопольського МУЮ з невідомих йому підстав. Зазначає, що автомобіль не був переоформлений на його ім'я оскільки по характеру роботи він вимушений багато часу проводити на роботі та довіреність видана відповідачем діє до 23.04.2020. Враховуючи те, що відповідач з моменту оформлення довіреності ніколи ніяких претензій до нього не висувала, вважає, що остання не оспорювала його право власності на автомобіль, а тому таке право підлягає визнанню судом. Посилаючись не те, що він є власником автомобіля, вважає накладення на нього арешту за борги відповідача безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Сімферопольським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в АР Крим 03.06.2006, [PERSON] є власником автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 2005 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ- В (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 23.04.2010 приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] посвідчено довіреність, за якою [PERSON] уповноважила [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти її інтереси в будь-яких установах, організаціях та підприємствах, або перед фізичними особами, в органах Державтоінспекції, на станціях, підприємствах технічного обслуговування, з питань пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Сімферопольським МРЕВ УДАІ ГУМВС України в АР Крим 03.06.2006, автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 2005 року випуску, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ- В (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана строком на 10 років та дійсна до 23.04.2020. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином. За змістом п. 7 та п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, серед інших документів додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу. Оскільки автомобіль на час видачі довіреності не був знятий з реєстраційного обліку, не було сплачено відповідні податки та збори договір купівлі - продажу не міг бути укладений, а тому суд приходить до висновку про те, що між сторонами було укладено договір доручення на право користування та розпорядження автомобілем, позивач за довіреністю не набув права власності на автомобіль, а тому застосувати наслідки договору купівлі - продажу неможливо. Видачу довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі - продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Враховуючи те, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем у встановленому законом порядку спірний автомобіль не відчужувався позивачу, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed