Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Новодофінівської сільської ради про припинення права користування земельною ділянкою. В своєї позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивачка послалася на наступне. 02.03.2017 року вона звернулась до Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для садівництва орієнтовною площею 0,1089 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в СТ «Ескулап»» на території Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Під час розгляду вказаного клопотання відповідачем було встановлено, що земельна ділянка за бажаним місцем розташування перебуває в користуванні «Городской клинической больницы №11, УССР», право користування на яку посвідчено державним актом на право користування землею [NUMBER], зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 300 у 1989 році. Проте, «Городской клинической больницы №11, УССР» в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться, за таких обставин позивач звертається до суду та просить припинити право користування землею та визнати таким, що втратив чинність зазначений вище державний акт. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Новодофінівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області розглянуто клопотання [PERSON] від 02.03.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,1089 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Новодофінівської сільської ради Лиманського (колишня назва - Комінтернівського) району Одеської області та листом від 30.03.2017 року №Р-3553/0-2468/6-17 відмовлено заявнику у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою для відмови стала наявність вищезазначеного державного акту, який перешкоджає органу державної влади - Головному управлінню реалізовувати свої повноваження. На момент видачі державного акту на право користування землею [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за за № 300 у 1989 році діяв Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року. Статтею 13 Кодексу визначалось, що земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР. У випадках, передбачених законодавством СРСР, земля може надаватися в користування і іншим організаціям та особам. Порядок надання земель у користування закріплено статтею 16 цього ж Кодексу, згідно якої, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 21 Кодексу визначено, що видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів. Пунктом 3 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року, визначено підстави припинення права користування землею. Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі ліквідації підприємства, організації або установи. Згідно інформацій з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит станом на 02.04.2018 року найменування юридичної особи «Городской клинической больницы №11, УССР» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Відповідно до ч.4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України припинення юридичної особи чи смерть власника є підставою для припинення права власності. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем заходів, спрямованих на приведення земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства вжито не було. Отже, наявний державний акт на право користування землею, виданий «Городской клинической больницы №11, УССР», що ліквідовано, є формальним та не породжує правових наслідків, створює перешкоди в реалізації права позивача на отримання безоплатно у власність земельну ділянку для садівництва. При таких обставинах суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви [PERSON]. Враховуючи викладене, на підставі ст. 92, 141 ЗК України, ст.ст. 91, 346 ЦК України, ст.ст. 13, 35 ЗК УРСР,

Outcome: approved