Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У червні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 3,59 га, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва, розташована на території Ново одеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Філіпенку Д.В., дізнався про наявність заповіту від імені [PERSON] , посвідченого на дому 19.10.2017 р. за р№2100 приватним нотаріусом Філіпенко Д.В., відповідно до якого усе належне [PERSON] вона заповіла [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] за життя хворіла на онкологічне захворювання та інші тяжкі захворювання, погано бачила, з червня 2017 р. приймала трамадол, у зв`язку із прийомом якого та через хворобу не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час посвідчення заповіту, позивач просив суд про визнання заповіту недійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Біленська В.Г. вимогу позову підтримали, з підстав у ньому викладених, просили про його задоволення. Позивач пояснив суду, що востаннє [PERSON] бачив весною 2017 р. По господарству їй допомагала соціальний працівник, а деякий час з [PERSON] проживала баба [PERSON] , прізвище, по батькові якої йому невідоме. Хто саме доглядав за нею перед смертю, йому невідомо. Про те, що померла хворіла на онкозахворювання та приймала трамадол, дізнався під час похорон. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили, пославшись на його безпідставність. Відповідач [PERSON] вказав, що оскаржуваний заповіт посвідчено у встановленому законом порядку. [PERSON] , якій він за життя разом із своєю дружиною тривалий час допомагав, сама запропонувала скласти заповіт на його ім`я, оскільки родичі після смерті її рідного брата батька позивача їй жодним чином не допомагали, та в період його складання та посвідчення добре розуміла значення своїх дій, незважаючи на хворобу та прийом призначеного їй лікарем трамадолу. Вказав, що з померлою спілкувався постійно, а соціальний працівник навідувала її 2 рази на тиждень. Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років у м. Нова Одеса Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане повторно Новодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 11.04.2018 р.). Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого увійшли: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 3,59 га, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва, розташована на території Ново одеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області 19.10.2017 року [PERSON] складено заповіт, підписаний [PERSON] у зв`язку із вадами зору [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В., яким вона заповідала заповідав усе майно, що на день смерті належитиме їй, де б воно не знаходилося, з чого не складалося та на яке вона за законом матиме право, [PERSON] При посвідченні заповіту були присутні запрошені [PERSON] свідки: [PERSON] , [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи №42/2018 до майна померлої [INFO] . [PERSON] [INFO] р. [PERSON] , племінником померлої, було подано заяву про прийняття спадщини після смерті його рідної тітки [PERSON] 22.05.2018 р. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся також і [PERSON] Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] суду пояснила, що навідувала померлу [PERSON] на протязі 12 років як соціальний працівник, готувала їжу, допомагала по господарству. [PERSON] , яка померла в січні [INFO] , тривалий час хворіла, скаржилася на постійний біль з початку літа чи травня 2017 р., у зв`язку із чим лікарем призначалися їй ліки, але які саме, їй не відомо. Інколи ліки на прохання померлої купляла вона, інколи [PERSON] . Померла останнім часом лежала, багато спала, з сусідами спілкувалася постійно, в тому числі і з [PERSON] Інколи могла не упізнати тих, хто приходив, мала поганий зір та на одне око не бачила зовсім. Від померлої їй відомо, що до неї приходив нотаріус та вона підписувала заповіт, але подробиці щодо заповіту їй не відомі. Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] суду показала, що проживала по сусідству з [PERSON] Наприкінці літа 2017 року стан [PERSON] погіршився, вона стала мовчазна, страждала від болю, жалілася на здоровя, декого могла не упізнати. Як медичний працівник розуміла, що [PERSON] приймає наркотичні засоби. В вересні-жовтні не йшла на контакт. Також вказала, що від померлої дізналася про заповіт на імя [PERSON] та [PERSON] розповідала їй, що сама вона цей заповіт не підписувала. Свідок [PERSON] , допитаний судом за клопотанням відповідача, суду пояснив, що тривалий час спілкувався з [PERSON] , яка мала онкозахворювання. Оскільки родичі її не навідували, [PERSON] допомагав їй по господарству. На запрошення [PERSON] та за її проханням в присутності нотаріуса підписував заповіт, за яким усе своє майно вона заповіла [PERSON] Перед посвідченням заповіту нотаріус спілкувався з Гузенко і вона усе розуміла, відповідала на питання нотаріуса. Лише останні дні перед смертю стан її погіршився та вона почала гірше розумітися в розмовах. Особисто йому вона скаржилася на болі в шлунку, жалілася, що лікар робила їй призначення, які не допомагали. Також вказав, що на запрошення Гузенко прийшов з метою оформлення заповіту до будинку [PERSON] . Вдома були [PERSON] , [PERSON] , його дружина, а потім приїхав Бойчук з нотаріусом, який серед інших питань також зясовував у [PERSON] чи є це її остаточним рішенням. При цьому [PERSON] вказала, що оскільки [PERSON] за нею доглядає, то вона бажає лишити йому усе майно та хазяйство. Складений нотаріусом заповіт він зачитав [PERSON] та присутнім вголос особисто та підписав за бажанням [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що прийшла на прохання [PERSON] , з якою знайома з 1970 р., щоб підписати в присутності нотаріуса заповіт. [PERSON] , яка погано бачила, добре розуміла усе, що відбувається. Нотаріус запитував у [PERSON] її згоду на її та [PERSON] присутність в якості свідків посвідчення заповіту на користь Бойчука усього належного їй майна: і хати, і землі. До цього та на момент посвідчення заповіту [PERSON] усе добре розуміла, а стан її погіршився лише за два тижні до смерті. Свідок [PERSON] суду повідомила, що на протязі 12 років відвідувала [PERSON] На її прохання була присутня під час оформлення заповіту на користь [PERSON] . Стверджувала, що [PERSON] добре розуміла усе, що відбувається, в тому числі і щодо змісту заповіту, згідно з яким усе своє майно заповідала Бойчуку, про що і говорила нотаріусу. При цьому нотаріус в її та інших осіб присутності задавав [PERSON] . питання щодо її анкетних даних та вона добре відповідала на усі його питання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тривалий час [PERSON] була її пацієнтом, хворіла як на загальні, так і на онкозахворювання. З часом, оскільки інші знеболювальні препарати виявилися неефективними, [PERSON] було призначено трамадол в терапевтичних дозах. Вказала, що дія трамадолу в терапевтичних дозах не діє на людину негативно та навіть не має протипоказань до керування автомобілем. З [PERSON] спілкувала по декілька разів на тиждень та може вказати, що [PERSON] усе добре розуміла, мала адекватну реакцію на те, що відбувалося, розумових відхилень не мала. Свідок [PERSON] суду вказав, що на прохання [PERSON] влітку 2017 р. навідував її та вона жалілася на стан свого здоровя та на те, що племінник, якому вона телефонує, не бере слухавку. Оскільки їй було важко обходитися одній, вирішили домовитися з [PERSON] про її догляд. Кожного тижня він телефоном спілкувався з [PERSON] , але за життя її більше не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у зв`язку із погіршенням стану здоровя [PERSON] домовилися з [PERSON] про її догляд. Позивача він у [PERSON] ніколи не бачив, хоча часто її навідував та востаннє бачив її за 3 дні до смерті. [PERSON] добре розуміла усе, що відбувалося навкруги, будь-яких особливостей в її поведінці не було, окрім поганого самопочуття. Висновком судово-психіатричного експерта №74 від 15.03.2019 року встановлено, що [PERSON] на час складання заповіту, посвідченого 19.10.2017 р. приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко Д.В. за р.№2100, відповідно до змісту якого [PERSON] заповіла все своє майно на імя [PERSON] психічними захворюваннями не страждала та могла розуміти значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 19.10.2017 р. Пояснення допитаних судом свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] узгоджуються як між собою, так і з даними висновку судово-психіатричного експерта №74 від 15.03.2019 року, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними. Пояснення вказаних свідків не суперечать в тому числі і поясненням свідків позивача - [PERSON] та [PERSON] , які не містять даних про те, що [PERSON] під час посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, як встановлено судом, вказані свідки [PERSON] та [PERSON] очевидцями процедури складання та посвідчення заповіту [PERSON] на користь [PERSON] не були. Як вбачається з показань допитаних судом свідків, [PERSON] заздалегідь готувалася до оформлення заповіту на користь [PERSON] та це не було її спонтанним бажанням, про що згідно з поясненнями свідків, присутніх під час посвідчення заповіту, вона і вказала приватному нотаріусу Філіпенку Д.В. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України \~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно\~зі ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи (заповідача) на випадок своєї смерті. За правилами ч.1 ст. 225 ЦК України \~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1257 ЦК України \~підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення судом того факту, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі. Волевиявлення є відповідним внутрішній волі тоді, коли на його формування не впливають фактори, що могли би викривити уяву особи про зміст правочину, або створити бачення наявності внутрішній волі за її відсутності. П.18\~ Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. „Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно з вимогами ст.. 215 ЦК України \~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення регламентовані ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, які під час складання оскарженого заповіту дотримані. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що передбачено ч.3 ст. 203 ЦК України. Таким чином, дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що [PERSON] як заповідач на момент складання заповіту мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним, відповідало її внутрішній волі та було спрямоване на настання наслідків, зазначених у заповіті на розпорядження належним їй майном на випадок своєї смерті на користь [PERSON] , у зв`язку із чим в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed