Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила здійснити поділ спільного майна колишнього подружжя, виділити у її власність 19/100 частин домоволодіння буд. [ADDRESS], виділити у власність колишнього чоловіка [PERSON] 9/100 домоволодіння буд. [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судовий збір по справі. В обґрунтування свої вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 27 серпня 1988 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2001 року вищезазначений шлюб було розірвано. У період подружнього життя, за спільні кошти ними було набуте спірне майно - 28/100 частин домоволодіння у буд. [ADDRESS]. Право власності на 28/100 частник домоволодіння у буд. [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем - [PERSON]. Позивачка мешкає у даному домоволодінні з моменту придбання і до сьогоднішнього часу, являючись співвласником 28/100 частини домоволодіння із відповідачем. Також, разом з позивачкою проживає їхня спільна донька - [PERSON], 1992 року народження, інвалід дитинства 3 групи. Відповідач з моменту розірвання шлюбу не приймав участі в утриманні майна, не сплачував комунальні послуги. До того ж, має велику заборгованість по аліментам на утримання доньки [PERSON] Доля у спільному з відповідачем майні до цього часу не виділена. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 1988 року Відділом РАГС м. Червоний Луч Ворошиловградської області (а.с. 4). 27 лютого 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 27 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського району управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 5). Згідно договору купівлі-продажу 16 вересня 1988 року, [PERSON] придбав у власність 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.6-8). Оскільки, дане домоволодіння набуте під час шлюбу, то воно є об'єктом права спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Право власності на 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем. У судовому засіданні, встановлено, що позивачка з моменту придбання і до тепер являється співвласником спірного домоволодіння та проживає у вищезазначеному домоволодінні разом з донькою, [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Донька є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданого 20 січня 2011 року (а.с.17). Відповідач з моменту розірвання шлюбу участі в утриманні дитини не приймає, комунальні послуги не сплачує. До того ж, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], 1992 року народження, а саме: 24 086,60 грн. (в/л № 2-1713 від 03.02.1999 року, довідка розрахунок № 8908); 20 916,66 грн. (в/л № 2-1077 від 26.07.2011 року, довідка -розрахунок № 16592); 26 340,44 грн. (в/л № 2-2795 від 27.09.2004 року, довідка розрахунок № 16591) - борг по додатковим коштам на утримання дитини-інваліда. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, те що на утриманні позивачки знаходиться дитина-інвалід, відповідач допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим має велику заборгованість по аліментам на утримання доньки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому, необхідно здійснити розподіл спільного майна колишнього подружжя, виділивши у власність [PERSON] 19/100 частин домоволодіння буд. [ADDRESS] з врахуванням інтересів дитини, та виділивши у власність колишнього чоловіка [PERSON] 9/100 частин домоволодіння буд. [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витарати по справі у розмірі 454 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved