Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 09 квітня 2011 року, право власності на 1/3 частку житлового будинку А-1 із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, погріб Д, вбиральня В, колодязь К, огорожа N, сарай Г і тротуар Т, що знаходяться за адресою: село Літки Броварського району Київської області, вулиця Грушевського, 54, і право власності на 1/12 частку цього ж нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 11 вересня 2013 року. В обґрунтування позову зазначав, що ухвалою Броварського районного суду Київської області від 30 вересня 2002 року між батьками сторін [PERSON] і [PERSON] розподілено в натурі житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться у селі Літки Броварського району Київської області по вулиці Грушевського (колишня Калініна), 54, та встановлено порядок користування ними земельною ділянкою, розташованою за цією ж адресою. 08 вересня 2003 року згідно із ухвалою суду Броварське бюро технічної інвентаризації зареєструвало за батьком [PERSON] право власності на 1/3 частку вказаного вище домоволодіння та матірю [PERSON] право власності на 2/3 частки цього нерухомого майна. Під час реєстрації права власності на частки у нерухомому майні реєстратором бюро технічної інвентаризації була допущена помилка в адресі знаходження домоволодіння, а саме: замість населеного пункту село Літки Броварського району вказано місто Бровари. 09 квітня 2011 року померла мати сторін [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки домоволодіння, розташованого у селі Літки Броварського району Київської області по вулиці Грушевського, 54. Усе своє майно мати в рівних частках заповідала йому та його братові [PERSON], відповідачу у справі. 11 вересня 2013 року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 належну йому частку домоволодіння, розташованого за вказаною адресою, яку згідно із складеним ним заповітом батько заповідав відповідачу [PERSON] Оскільки він, позивач [PERSON], є інвалідом ІІІ групи, відповідно до ст. 1241 ЦК України він має право на обовязкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON], яка складає 1/12 частку від належної батькові 1/3 частки спірного нерухомого майна. У встановлений законом строк він і його брат [PERSON] (відповідач) прийняли спадщину після смерті батьків, проживаючи разом із ними на момент відкриття спадщини та подавши відповідні заяви Броварській районній державній нотаріальній конторі Київської області. Через помилку у зазначенні місця знаходження спірного нерухомого майна, допущену Броварським бюро технічної інвентаризації при реєстрації права власності батьків на спірне домоволодіння, у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріальною конторою йому відмовлено. Рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 30 вересня 2002 року затверджено мирову угоду, укладену між батьками сторін [PERSON] і [PERSON] у справі про розподіл між ними в натурі житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, село Літки, вулиця Калініна, 54. За умовами даної мирової угоди за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку домоволодіння за зазначеною вище адресою, за [PERSON] право власності на 2/3 частки цього ж домоволодіння. 08 вересня 2003 року на підставі вказаної ухвали суду Броварським бюро технічної інвентаризації було проведено реєстрацію права власності зазначених осіб на нерухоме майно та зареєстровано право власності за [PERSON] на 1/3 частку та [PERSON] на 2/3 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Калініна, 54. З наведеного вбачається, що Броварським бюро технічної інвентаризації при реєстрації права власності [PERSON] і [PERSON] на належні їм частки у нерухомому майні неправильно зазначено адресу місця знаходження спірного спадкового домоволодіння, а саме: замість адреси: Київська область, Броварський район, село Літки, вулиця Калініна, 54, вказано адресу: Київська область, місто Бровари, вулиця Калініна, 54. Рішенням сесії Літківської сільської ради Броварського району Київської області № 333 від 03 грудня 2004 року вулицю Калініна у селі Літки Броварського району Київської області перейменовано на вулицю Грушевського. 09 квітня 2011 року померла мати сторін [PERSON]. Згідно із заповітом від 28 квітня 2010 року [PERSON] усе своє майно, що належатиме їй на день смерті та на що за законом вона матиме право, у рівних частках заповідала [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], сторонам у справі. На день смерті спадкодавця заповіт не скасований і не змінений. 11 вересня 2013 року помер батько сторін [PERSON]. Відповідно до заповіту від 16 липня 2009 року [PERSON] усе своє майно, що належатиме йому на день смерті та на що за законом він матиме право, заповідав [PERSON], [INFO], відповідачу у справі. На день смерті спадкодавця заповіт не змінений і не скасований. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом норми ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/2014 від 11 лютого 2014 року у справі № 1-1/2014 розяснив, що відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту право на обовязкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законом порядку визнані інвалідами I, II чи III групи. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Із спадкової справи № 676/2011 до майна померлої 09 квітня 2011 року [PERSON] видно, що 04 жовтня 2011 року в установлений законом строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] звернувся син померлої [PERSON], позивач у справі. Із спадкової справи № 160/2014 до майна померлого 11 вересня 2013 року [PERSON] вбачається, що 07 березня 2014 року у визначений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] звернувся син померлого [PERSON], відповідач у справі. Суд встановив, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] на день смерті батьків були зареєстрованими, постійно проживали та проживають на даний час у спірному спадковому житловому будинку за адресою: село Літки Броварського району Київської області, вулиця Грушевського (колишня Калініна), 54, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла, 09 квітня 2011 року, та батька [PERSON], який помер 11 вересня 2013 року. Згідно із довідкою серії КИО-І № 142832 від 05 листопада 2011 року позивачу [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності довічно з 01 жовтня 2001 року. Виходячи з наведеного, згідно із правовою нормою ч. 1 ст. 1241 ЦК України позивач [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилася внаслідок смерті його батька [PERSON], який помер 11 вересня 2013 року. Із технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, село Літки, вулиця Грушевського, 54, власниками якого зазначені [PERSON] і [PERSON], видно, що за цією адресою знаходяться: житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 108,2 м2, житловою площею 44,6 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, погріб Д, вбиральня В, колодязь К, огорожа N, сарай Г і тротуар Т. Відповідно до незалежної експертної оцінки, проведеної за заявою позивача, станом на 21 березня 2014 року загальна вартість даного нерухомого майна складає 120917 грн. Факт належності на праві власності [PERSON] 2/3 часток і [PERSON] 1/3 частки вказаного спірного спадкового нерухомого майна знайшов своє підтвердження в суді. Виходячи із наведених вище, встановлених судом обставин, враховуючи зміст заповітів [PERSON] від 28 квітня 2010 року та [PERSON] від 16 липня 2009 року, належність цим особам на праві власності часток зазначеного нерухомого майна, право позивача [PERSON] на обовязкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті батька [PERSON], яка складає 1/12 частку спадкового майна, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. За змістом положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] права власності на 1/3 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: село Літки Броварського району Київської області, вулиця Грушевського, 54, та визнання за ним права власності на 1/12 обовязкову частку цього нерухомого майна в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] підлягають задоволенню. Загальний розмір частки позивача [PERSON] у спірному спадковому майні складає 5/12 часток (1/3(4/12) + 1/12). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Згідно із ч. 2 ст. 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. При подачі до суду позову [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Загальна вартість спірного спадкового житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами відповідно до оцінки, наявної в одній із спадкових справ, становить 120917 грн. Вартість 5/12 часток цього нерухомого майна складає 50382 грн. 10 коп. Недоплачена позивачем [PERSON] сума судового збору в розмірі 260 грн. 22 коп. (503,82 грн. (1 % дійсної ціни позову) 243,60 грн. (сплачена сума судового збору )) підлягає стягненню із нього на користь держави згідно із ст. ст. 4, 6 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved