Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 28.07.2006 року приватним нотаріусом [PERSON], в частині, що стосується покупця [PERSON], недійсним, визнати позивача дійсним покупцем зазначеного договору і власником квартири №36 в будинку №20 корпус 4 на житловому масиві Тополя -3 в м. Дніпропетровську. В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що 28 липня 2006 року між громадянами [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири №36, в будинку №20 корпус 4 на житловому масиві Тополя -3 в м. Дніпропетровську. Ціна договору склала 116\~400 грн, що за курсом НБУ на дату укладання договору становила 23\~080 доларів США. Згідно технічного паспорту, виданого ПК ДМБТІ, вищезазначена квартира складається із житлової кімнати, коридору, кладової, санвузлу, кухні, балкону і є однокімнатною квартирою загальною площею 38,3 кв. м., житлова площа 18,9 кв. м. Право власності на дану квартиру зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на [PERSON], реєстраційний номер 13649509, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 677077 від 30.08.2006 року, виданим КП ДМБТІ. Позивач вважає, що саме вона повинна бути власником вищезазначеної квартири, яка була придбана відповідачем за її власні кошти, оскільки [PERSON] є рідною донькою позивача. В 2001 році після закінчення ветеринарного технікуму відповідач вступила на навчання до Дніпропетровського Державного Аграрного Університету, який закінчила в 2005 році. Після закінчення університету відповідач вирішила залишитися в Дніпропетровську, щоб працювати за фахом та влаштувати особисте життя. З огляду на такі обставини позивач вирішила допомогти своїй доньці. Вони з нею домовилися, що позивач купує квартиру в Дніпропетровську за власні гроші, оформлює її на доньку і вони проживають разом в цій квартирі. Натомість відповідач мала наглядати за нею. Тобто фактично вони домовились про договір довічного утримання. З цією метою позивач зберігала гроші, отримані від продажу будинку в селі Млини, відкладала всю свою пенсію, а також продала власну сільгосптехніку та інвентар. Гроші в сумі 24\~300 доларів США вона передала під розписку відповідачу за тиждень до покупки квартири. Відповідач не виконує досягнену домовленість про догляд за позивачем, з січня 2009 року ніде не працює. Позивач вважає, що квартиру фактично купила вона, вклала гроші у її ремонт та обладнання, проживає там та має прописку за цією адресою, також оплачує комунальні послуги. Відповідач не вкладала свої кошти, не займається утриманням квартири, на теперішній час має окреме власне житло, однокімнатну квартиру №22 в буд.20 корп.4 на ж/м Тополя-3 в м. Дніпропетровську. Таким чином, позивач вважає себе справжнім покупцем за договором купівлі-продажу квартири №36, в будинку №20 корпус 4 на житловому масиві Тополя -3 в м. Дніпропетровську, придбаної за її власні гроші. Тому договір купівлі-продажу квартири від 28.07.2006 року в частині, що стосується покупця [PERSON], є удаваною угодою, укладеною з метою приховання справжнього покупця. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій зазначила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності, просила пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та нотаріально завірену заяву відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у звязку з наданням сторонами заяви про розгляд справи за їх відстуності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] купила квартиру №36, в будинку №20 корпус 4 на житловому масиві Тополя -3 в м. Дніпропетровську. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №5531. Право власності на квартиру було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 11680283 від 30.08.2006 року реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 13649509. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БП №334350, яке видано Усокською сільською радою Ямпільського району Сумської області 28 вересня 1982 року, актовий запис №18. Батьками згідно свідоцтва зазначені [PERSON] та [PERSON]. Зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ КЕ № 287156, яке видане Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 14 січня 1991 року, актовий запис №1. З метою придбання вище зазначеної квартири [PERSON] передала в борг [PERSON] гроші в сумі 24\~300 доларів США. Належність даних грошей саме [PERSON] і факт передачі їх [PERSON] для купівлі квартири підтверджується розпискою від 20 липня 2006 року. Ціна договору купівлі-продажу квартири склала 116\~400 грн, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору становила 23\~080 доларів США. Зазначена ціна покривається тією сумою грошей, яку [PERSON] отримала від [PERSON]М для придбання квартири. Судом також встановлено, що в квартирі №36, в будинку №20 корпус 4 на житловому масиві Тополя -3 в м. Дніпропетровськ зареєстрована та проживає тільки одна особа [PERSON], з 05 жовтня 2006 року, що підтверджується копією паспорту [PERSON]М з відміткою про реєстрацію місця проживання та довідкою. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 17528, відповідач [PERSON] є власником квартири № 22 в житловому будинку №20, корпус 2 на житловому масиві Тополя-3 в м. Дніпропетровську, зареєстрована та проживає за вказаною адресою, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, копію паспорту [PERSON] з відміткою про реєстрацію місця проживання та довідкою. З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що покупцем за договором купівлі-продажу від 28 липня 2006 року квартири, розташованої за адресою м. Дніпро, ж/м Тополя-3[ADDRESS] фактично є позивач по справі [PERSON], яка за свої власні грошові кошти придбала зазначену квартиру. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає,вказаний договір відповідно до статей 217, 235 ЦК України визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу квартира насправді була куплена не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд відповідно до ст. 235 ЦК може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти насправді купувалося майно. Таким чином оскільки безспірно доведено, що фактично покупцем за договором купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3[ADDRESS] від 28.07.2006 року є [PERSON], для якої і за кошти якої купувалася квартира, що визнає в своїй нотаріально завіреній заяві відповідач, цей договір купівлі-продажу у частині покупця слід визнати недійсним, та визнати [PERSON] власником зазначеної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~695,50 грн. На підставі ст. ст. 203, 217, 235, 655, Цивільного кодексу України та

Outcome: approved