Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~440. В обґрунтування позову зазначала, що вона із 07 серпня 2010 року перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, протягом останніх двох років воно поступово погіршувалося, що врешті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Із вересня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Набуте за час шлюбу майно поділене ними добровільно. Після розірвання шлюбу їхні двоє дітей будуть проживати разом із матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки за наданий судом строк примирення подружжя не відбулося. Просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 07 серпня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~440. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. За клопотанням відповідача судом сторонам у справі надавався строк для примирення подружжя терміном два місяці, проте змін у їхніх відносинах не відбулося. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення подружжя не відбулося, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. При подачі позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved