Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 14 лютого 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 62. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюбні стосунки з чоловіком припинені з травня 2018 року, у зв`язку із різними поглядами на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння. У теперішній час сторони проживають окремо, мають різний бюджет. Починаючи з січня 2020 року, [PERSON] участі у вихованні сина, який проживає з матір`ю, не приймає, кошти на його утримання не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. При цьому відповідач працює, має стабільний дохід. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник позивачки, адвокат Башкіссер К.В., у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. 14 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14.02.2015 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 18.05.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] .. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 363 від 01.06.2020 року, виданої секретарем ЕСН «Мирний», у склад сім`ї [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , входять діти [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у свою чергу не надав жодних відомостей про наявність у нього утриманців або інших відомостей, які перешкоджають виплаті аліментів на утримання сина. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивачки та платника аліментів, вважає що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved