Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У червні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2013 р. стягнути з відповідача на користь КС «Сіон» заборгованість по договору споживчого кредиту №357 від 08.07.2008 р. в розмірі 12626, 21 грн., а також судовий збір в розмірі 229,40 грн., а всього 12855,61 грн. 15.02.2013 р. між КС «Сіон» та [PERSON] (позивачем) було укладено Договір № 11 про відступлення права вимоги, шляхом повної заміни кредитора у зобов`язанні та передає належно йому право вимоги за Кредитним договором №357 від 08.08.2008 р., що був укладений від КС «Сіон» з [PERSON] , згідно якого [PERSON] станом на 30.11.2012 р. має зобов`язання повернути КС «Сіон» суму боргу в розмірі 42301,91 грн., а [PERSON] приймає право вимоги з моменту укладання цього договору на визначених Основним договором умовах, за вказаною сумою частини боргу та вправі додатково стягувати з [PERSON] нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України і 72% річних від суми кредиту, згідно п.п.3.1, п.п. 3.6 Основного Договору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2014 р. замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] на користь КС «Сіон» 12855,61 грн. з КС «Сіон» її правонаступником [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 р. [PERSON] поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення від 12.09.2013 р. Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №753/6102/13 виданого 01.08.2016 р. Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 12855,61 грн. Станом на день розгляду справи, відповідачем повністю не сплачено суму присуджену рішенням суду, а відтак, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача на його користь за період з листопада 2013 р. по травень 2019 р. інфляційні втрати в розмірі 21012,49 грн. та 3 % річних в розмірі 2314,01 грн., а також судові витрати в розмірі 811,90 грн. В судове засідання позивач не з`явився, до матеріалів справи надав клопотання, в якому просить справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення; відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2013 р. стягнути з відповідача на користь КС «Сіон» заборгованість по договору споживчого кредиту №357 від 08.07.2008 р. в розмірі 12626, 21 грн., а також судовий збір в розмірі 229,40 грн., а всього 12855,61 грн. 15.02.2013 р. між КС «Сіон» та [PERSON] (позивачем) було укладено Договір № 11 про відступлення права вимоги, шляхом повної заміни кредитора у зобов`язанні та передає належно йому право вимоги за Кредитним договором №357 від 08.08.2008 р., що був укладений від КС «Сіон» з [PERSON] , згідно якого [PERSON] станом на 30.11.2012 р. має зобов`язання повернути КС «Сіон» суму боргу в розмірі 42301,91 грн., а [PERSON] приймає право вимоги з моменту укладання цього договору на визначених Основним договором умовах, за вказаною сумою частини боргу та вправі додатково стягувати з [PERSON] нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України і 72% річних від суми кредиту, згідно п.п.3.1, п.п. 3.6 Основного Договору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2014 р. замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] на користь КС «Сіон» 12855,61 грн. з КС «Сіон» її правонаступником [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 р. [PERSON] поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення від 12.09.2013 р. Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №753/6102/13 виданого 01.08.2016 р. Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 12855,61 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1,2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15. Згідно розрахунку позивача, за період з листопада 2013 р. по травень 2019 р. за невиконання грошового зобов`язання відповідачем сума боргу становить 23326, 50 грн., яка складається із індексу інфляції - 21012,49 грн., та 3 % річних - 2314,01 грн. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі. Згідно ст.ст. 133,141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 811,90 грн. судових витрат, які складаються з 704,80 грн. судового збору та 43,50 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Outcome: approved