Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

У червні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останні чотири роки вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувала, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті «Судова влада». Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи обставини справи та строки судового розгляду справ, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 27 жовтня 2012 року, сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 1366 (а.с.6). Шлюб укладено між сторонами вперше (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved