Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, повернуто позивачеві для подання до належного суду. В серпні 2015 року позивач звернувся до Солом'янського районного суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2012 року між нею та відповідачем було укладено усну угоду, за якою відповідач взяла на себе зобов'язання до 14.09.2012 року виконати роботи, пов'язані з отриманням для позивача свідоцтва про право власності та технічної документації на квартиру [ADDRESS], а позивач сплатити винагороду за надання вказаних послуг та необхідні квитанції та збори. Для виконання взятих на себе зобов'язань відповідач отримала від позивача 2500 доларів США в якості авансового платежу, про що надала їй розписку. 14.03.2012 року позивач передала відповідачу правовстановлюючі документи на квартиру, проект реконструкції від архітектурного бюро та довіреність на вчинення від імені позивача дій, пов'язаних з отриманням правовстановлюючих документів на квартиру. Після спливу строку виконання робіт на прохання відповідача позивач продовжила термін виконання зобов'язань на три місяці, про те до цього часу відповідач своїх зобов'язань не виконала, отримані грошові кошти не повернула. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти з урахуванням індекса інфляції у сумі 95773,73 гривень, три відсотка річних від суми боргу у сумі 4 069,78 гривень, всього 99843,51 гривень, просить також стягнути понесені судові витрати та витребувати у відповідача оригінали Довіреності та передати їй установчі документи на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Так 13.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено усну угоду, за якою відповідач взяла на себе зобов'язання до 14.09.2012 року виконати роботи, пов'язані з отриманням для позивача свідоцтва про право власності та технічної документації на квартиру [ADDRESS], про що відповідачем було надано розписку про отримання від позивача 2500 доларів США для виконання зобов'язання. 14.03.2012 року позивач передала відповідачу правовстановлюючі документи на квартиру, проект реконструкції від архітектурного бюро та довіреність на вчинення від імені позивача дій, пов'язаних з отриманням правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідач в термін до 14.09.2012 року взяті на себе зобов'язання по виконанню робіт, пов'язаних з отриманням для позивача свідоцтва про право власності та технічної документації на квартиру [ADDRESS], не виконала, грошові кошти не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач так і не виконав зобов'язання по Договору. Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання по виконанню робіт, пов'язаних з отриманням для позивача свідоцтва про право власності та технічної документації на квартиру [ADDRESS], грошові кошти в розмірі 2500 доларів США (на момент подачі позовної заяви за даними НБУ складає 54293,50 грн), отримані в якості авансового платежу за виконання робіт не повернула, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів за розпискою, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо частини позовних вимог про стягнення інфляції та трьох процентів річних, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношенння, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, положення ст.625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами і не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із авансовим платежом. Положенням договору укладеного між сторонами у вигляді розписки не передбачено відповідальність за порушення строків виконання робіт або невиконання зобов'язання за цим договором. Слід зазначити, що стягнення авансового платежу не є борговим (грошовим зобов'язанням), тому нарахування процентів та 3 відсотків річних за користування чужими грошовими коштами в даному випадку є фактично подвійною мірою відповідальністю. Аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Крім того, боржник , який видав аванс має право вимагати його повернення у всіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і , відповідно до відшкодування збитків. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Тому позивач помилково вважає, що саме до даних правовідносин в контексті обґрунтування позовної заяви можливо стягнення інфляції та 3-х відсотків річних. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2500 доларів США, що на момент подачі позовної заяви за офіційним курсом валют НБУ складає 54 293,50 гривень. Вимога про витребування у відповідача та передачі позивачу оригінали Довіреності та установчих документів на квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню оскільки не спростована відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 998,43 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved