Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, до 30.06.2021 року. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що відповідач є батьком їх доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Донька є студенткою та навчається на факультеті економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, у звязку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підставі, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не має можливості надавати допомогу та утримувати повнолітню доньку, оскільки він не працює, іншого заробітку не має, за своїм станом здоровя, останній знаходиться на обліку у лікаря із діагнозом рецидиву туберкульозного процесу та потребує стаціонарного лікування; також, на його утриманні знаходиться непрацездатна мати [PERSON], [INFO], яка потребує стороннього догляду та допомоги, тому, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу. Від шлюбу, сторони мають доньку [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (арк.с.4). Згідно довідки №7106 про склад сімї, у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (арк.с.5). Як вбачається з довідки, виданої факультетом управління Університету митної справи №12.5-30/450 від 07.11.2018 року, [PERSON] є студентом ІІ го курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів денної форми навчання. Термін навчання в університеті за освітнім рівнем «Бакалавр» до 30 червня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII,\~та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,\~\~опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров'я були спроможні надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.\~182,\~200 СК України). Враховуючи викладені обставини, а також потреби людини у їжі, одязі, необхідності нести витрати на проїзд, придбання приладдя для навчання, неможливість доньки сторін працювати у зв'язку із навчанням на денній формі навчання, суд прийшов до висновку, що донька сторін потребує матеріальної допомоги. Встановлено, що повнолітня дочка позивача та відповідача [PERSON], [INFO], навчається на факультеті економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів, потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання дочки не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який, хоча і не працює, але є працездатною особою, не є інвалідом будь-якої групи, іншої родини та дитини не має, а тому, має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, починаючи з 27.06.2018 року і до закінчення навчання - до 30.06.2021 року, але не більше ніж до 23 років. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.\~182,\~183 Сімейного Кодексу України\~і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби повнолітньої дочки відповідача, яка продовжує навчання, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1\~ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі\~викладеного і\~

Outcome: partial