Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У червні 2020 позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 103 752,47 грн. з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» обслуговує будинок [ADDRESS] на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1014 від 28.09.2007 року та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. [PERSON] проживає та є власником квартири № 551 у вказаному будинку на підставі договору дарування квартири від 26.04.2012 року. 21.12.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 21/12 про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання забезпечувати належні умови проживання відповідачу, утримання будинку і споруд та прибудинкової території, інженерного обладнання відповідно до вимог нормативів, а відповідач компенсує позивачу понесені ним витрати, в тому числі на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, пропорційно до загальної площі квартири у розмірі та строки, встановлені договором. Відповідач, споживаючи житлово-комунальні послуги, протягом тривалого часу ухиляється від їх сплати, сплачує не в повній мірі, не дотримуючись умов договору, внаслідок чого станом на 01.06.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 55 536,73 грн., 3% річних від зазначеної суми становить 8 628,87 грн., індекс інфляції - 39 586,87 грн. В добровільному порядку заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2020 заявлені позовні вимоги задоволено. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2021 задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києві від 19.10.2020, скасовано вказане рішення, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.07.2021 представник позивача подав до суду заяву про доручення документів до матеріалів справи, до якої додано розрахунок заборгованості, здійснений в межах строків позовної давності, та зазначив у ній про те, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги, з урахуванням поданої представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності, за період з 01 червня 2017 по 30 червня 2020 складає 11 366,72 грн. та складається з заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги 9 775,35 грн.; 3% річних - 513,63 грн.; інфляційні витрати - 513,63 грн. Відповідач не скористалася наданим їй процесуальним правом, відзив до суду на позовну заяву не подала. Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 21.12.2018 [PERSON] з позивачем уклала договір № 21/12 про компенсацію витрат на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, відповідно до якого вона здійснювала оплату за прибудинкову територію. Однак позивач у наданому розрахунку вказані оплати не відобразив, наданий розрахунок невірний, у ньому не відображено за які місяці проведені оплати. Також представник відповідача подав до суду клопотання про доручення до справи доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 29 00 грн. та просив їх стягнути з позивача. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження № 1014 від 28.09.2007 Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації новозбудований житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс, обслуговування та експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (а. с. 17). За таких обставин ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до умов укладених договорів із споживачами, згідно з тарифами, які затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації, тобто є виконавцем послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 26.04.2012 (а. с. 20). Між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] 21.12.2018 було укладено комплексний договір № 21/12 про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 21 - 23). Згідно з Договором, позивач взяв на себе зобов`язання забезпечувати належні умови проживання відповідачу, утримання будинку і споруд та прибудинкової території, інженергого обладнання відповідно до вимог нормативів, а відповідач компенсує позивачу понесені ним витрати, в тому числі на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, пропорційно до загальної площі квартири у розмірі та строки, встановлені договором. Відтак відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи, а саме з уточнюючого розрахунку, вбачається, що у період з 01 червня 2017 року по 30 червня 2020 року у відповідача наявна заборгованість за надані житлово комунальні послуги у розмірі складає 11 366,72 грн., яка складається з з заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги 9 775,35 грн.; 3% річних - 513,63 грн.; інфляційні витрати - 1 077,74 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Твердження представника позивача про те, що позивач у наданому розрахунку не відобразив здійсненні відповідачем оплати за надані житлово-комунальні послуги повністю спростовується наданим розрахунком, який був перевірений судом та у якому повністю відображені суми платежів [PERSON] , копії документів яких надані відповідачем до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1 136,70 грн. Витрати відповідача на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають, оскільки заявлені позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Outcome: approved