Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У січні [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, до [PERSON] посилаючись на те, що 20.02.2013р. позивачем було надано у борг відповідачу грошові кошти у сумі 7000 (сім тисяч) доларів США, про що відповідач написав власноручно розписку. Надана сума коштів використалась відповідачем для придбання для придбання транспортного засобу а саме: автобус БАЗ державний номер [NUMBER]. Окрім цього,позивачем позичались відповідачу значні суми грошей на ремонт зазначеного автобуса а саме: 760 (сімсот шістдесят) доларів США та 10600 (десять тисяч шістсот) гривень. У зв'язку з тим, що за вимогою позивача відповідач не повернув кошти, позивач просив суд , стягнути на його користь з відповідача загальну суму заборгованості, яка становить 7460 (сім тисяч чотириста шістдесят) доларів США, в грошовій одиниці гривня в розмірі, що еквівалентна 7460 (сім тисяч чотириста шістдесят) доларам США, на момент ухваленні рішення. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що20.02.2013р. позивачем було надано у борг відповідачу грошові кошти у сумі 7000 (сім тисяч) доларів США, про що відповідач написав власноручно розписку. Згідно розписки від 20лютого 2013 року, складеною власноруч [PERSON], зазначено, що він повинен повернути борг [PERSON] у розмірі 7000,00 доларів США, без зазначення точної дати повернення боргу. Наприкінці грудня 2015 року позивач направив відповідачу досудову вимогу про сплату боргу, однак і після цього відповідач відмовився повертати мені гроші. Будь-яких доказів виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять. Як передбачено ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Отже, за змістом ст. 604 ЦК України зобов'язання є новим, якщо воно виникає між тими самими сторонами, але з іншим предметом та умовами, тобто домовленість пов'язана зі зміною виду договору. За змістом ст. 604 ЦК України домовленість сторін про заміну первісного зобов'язання між тими ж сторонами (новація) є підставою для припинення первісного зобов'язання. Під новим зобов'язанням в такому випадку слід вважати інше за характером та за правовою природою зобов'язання, а не збільшене чи зменшене за обсягом первісне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 ЦК України). Отже, умовами здійснення новації є двостороння угода (домовленість), дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а також, це дійсність первинного зобов'язання. У ході розгляду справи була призначена почеркознавча експертиза за клопотанням позивача, щодо встановлення чи написана вищезазначена розписка власноруч відповідачем. Відповідач від проходження експертизи відмовився, вимоги експерта щодо надання зразків почерку не виконав. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Також за клопотанням позивача, судом було заслухано свідка - [PERSON], який у судовому засіданні підтвердив, що позивач передач йому у присутності відповідача грошові кошти у сумі 7000,00 доларів США у якості першого внеску за автобус БАЗ державний номер [NUMBER], та підтвердив, що зазначені кошти була сплачені за відповідача, що в свою чергу повністю підтверджує доводи позовної заяви на змісту розписки. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що з наданих позивачем доказів неможливо достовірно встановити наявність заборгованості відповідача та її розмір, однак, суд критично ставиться до таких пояснень, оскільки в процесі розгляду справи жодних доказів на підтвердження того, що відповідач не писав розписку від 20.02.2013 року, сплати суми боргу або його частини відповідачем суду не надано, усі інші доводи заперечення ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом. Розписку від 20 лютого 2013 рокусуд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність оригіналу розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт написання відповідачем розписки позивачу про повернення у сумі 7000,00 доларів США, а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено за вимогою позивача, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. Також слід зазначити, що матеріали справи не містять будь яких доказів, що підтверджують доводи позивача про надання відповідачу в борг грошових коштів у розмірі 760,00 доларів США та 10600,00 грн. Суд вважає ці вимоги необґрунтованими. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 2008,30 грн., якій сплачений позивачем, з підстав чого такі витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі

Outcome: partial