Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, загальна сума якої станом на 01.05.2015 року становить 28296,25 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту - 13368,26 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 2538,28 грн., заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку - 726,48 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості - 1382,06 грн., пені за несплачені проценти - 1200,43 грн. та штрафу - 9080,74 грн. Відповідачка визнала суму заборгованості за кредитом у розмірі 13368, 26 грн. (сума кредиту) та за процент за користування кредитними коштами - 2538, 28 грн. Решту позовних вимог не визнала. Просила застосовувати до спірних правовідносин положення Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2015 року (далі - Закон № 1669-VII) щодо мораторію на нарахування неустойки. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 17.09.2013 року №1/12/Р3GK/07-07-11/0469 (далі - Договір) позивачці був наданий споживчій кредит у розмірі 18161,48 грн. на строк до 16 вересня 2016 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту. Відповідно до п. п. 4.4.2, 4.4.3 Договору відповідачка взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії відповідно до графіку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. За нормами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.1 Договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості; на суму простроченого платежу із сплати відсотків за користування кредитом за кожен день прострочення нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої. Пунктом 5.2 передбачено нарахування штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. У порушення наведених норм закону та умов договору відповідачка боргові зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачкою не заперечується, станом 01.05.2015 року утворилася заборгованість в загальній сумі 28296,25 грн., яка складається з заборгованості по кредиту -13368,26 грн., по процентах за користування кредитними коштами - 2538,28 грн., по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку - 726,48 грн., пені за прострочення основної заборгованості - 1382,06 грн., пені за несплачені проценти - 1200,43 грн. та штрафу - 9080,74 грн. і підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. Згідно ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло місто Маріуполь (Маріупольська міська рада). Проте Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, на момент вирішення справи Розпорядження Кабінету Міністрів України 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» є чинним, а тому до спірних правовідносин положення ст. 2 Закону № 1669-VII застосовані бути не можуть. Доводи про те, що одночасне застосування пені та штрафу є неможливим, оскільки призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, так само як і інші заперечення відповідачки, є неспроможними як такі, що суперечать нормам зобов'язального права. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 282, 86 грн. судового збору.

Outcome: approved