Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що вона [PERSON] 27 липня 2002 року зареєструвала шлюб відповідачем у Міському відділ реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1149. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що протягом останнього року сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні суперечки та розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач нехтує сімейними цінностями. На даний момент шлюб між носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майнові спори з відповідачем відсутні. В лютому 2020 року фактично припинено шлюбно-сімейні відносини, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не бачить. Позивачка просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 липня 2002 року у Міському відділ реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1149; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що 27 липня 2002 року між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстровано шлюб у Міському відділ реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1149, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 27 липня 2002 року (а.с. 9). Сторони по справі мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції (а.с. 8). Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесені позивачкою судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.1709267465.1 від 18 травня 2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн 80 коп. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved