Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У червні 2014 року позивачі звернулися до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, за яким просили суд визнати за ними право користування житловим приміщенням кімнатами № 2,4 в квартирі № 6 в житловому будинку № 8 по вул. Краснова в м. Одесі та зобовязати укласти з ними договір найму зазначеного житлового приміщення. Представник відповідача [PERSON] міської ради надав до суду письмові заперечення щодо заявлених позивачами вимог. Згідно змісту таких заперечень, представник відповідача, посилаючись на ті обставини, що сімї позивачів було видано посвідчення № 22 на тимчасове вселення до маневреного житлового фонду з правом тимчасового проживання в [INFO] на час капітального ремонту будинку №30 кв. №2 по вул. Запорізькій в м. Одесі, та на те, що після закінчення капітального ремонту позивачі зобовязані звільнити житлову площу маневреного фонду та передати її КП «Будинкоуправління № 18», просив суд постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради в особі Департаменту міського господарства [PERSON] міської ради, про час та місце вирішення справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи Комунального підприємства «Будинкоуправління № 18» не зявився, про час та місце вирішення справи повідомлений належним чином, причини не явки в судове засідання суду не повідомив Позивач [PERSON], яка діє від свого імені та за довіреністю в інтересах [PERSON], позивач [PERSON] та представник [PERSON] за довіреністю [PERSON], надали до суду заяву про вирішення справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Виходячи з наведених обставин суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наявних письмових доказів та відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази та пояснення суд встановив наступні обставини. Згідно з листом Юридичного Департаменту [PERSON] міської ради від 24 вересня 2013 року № 1815-Г/вих. будинок № 8 по вул. Краснова в м. Одесі відносився до фонду житла для тимчасового проживання, однак на підставі рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 15 серпня 2013 року за № 324 «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління № 18» даний обєкт віднесений до державного житлового фонду, в якому дозволяється проведення приватизації жилих приміщень у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Також з цього листа вбачається, що підставами для дострокового припинення права громадянина на користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є, зокрема, надання громадянину або придбання ним іншого житлового приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти [PERSON] найму іншого житлового приміщення тощо. Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації від 24.03.2011 року № 2004/01-20 гр. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 11.07.1979 року по 10.08.1984 року та знята з реєстраційного обліку у звязку з реєстрацією за адресою: Одеса, [ADDRESS], згідно з ордером від 27.02.1984 року. Згідно з Довідками КП «Міське агентство з приватизації житла» № 222/01-03 від 26.03 2014 року, що видана на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON],, відповідно до бази компютерних даних КП «Міське агентство з приватизації житла» зазначені особи участі у приватизації житла в м. Одесі за адресами; [ADDRESS]; вул. Литовська 14 п/б, [ADDRESS]; [ADDRESS] (кім.2,4) не приймали, житловий чек не використаний. У відповідності до посвідчення № 22 від 16 квітня 1984 року [PERSON] надано дозвіл на вселення до маневреного фонду складом сімї з двох осіб у кімнату № 1 в квартирі [ADDRESS], на час капітального ремонту будинку № 30 (квартири №2) по вул. Запорізькій в м. Одесі. 10 вересня 1986 року у [PERSON] народився син [PERSON] інвалід дитинства (що підтверджується посвідченням Малиновської ВСЗН Одеської області від 02.07.1990 року), після чого її сімї виділили для проживання кімнати № 2,4, в квартирі № 6 по вул. Краснова в м. Одесі. 16 лютого 2006 року між КП «Домоуправління № 18» та [PERSON] укладеного [PERSON] тимчасового користування приміщеннями маневреного тимчасового житлового фонду м. Одеси № 101. Відповідно до умов якого КП «Домоуправління № 18» надало користувачу, [PERSON], у розпорядження та користування житлове приміщення загальною площею 29,2 кв. м, яке складається з 2 кімнат та розташоване за адресою: [ADDRESS], кімнати № 2,4 для проживання користувача та його сімї в тому числі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], строк користування приміщенням з 13 лютого 2006 року по 13 лютого 2007 року. Після закінчення терміну дії Договору найму КП «Домоуправління № 18» відмовилося укладати з користувачами новий [PERSON] найму зазначеного житлового приміщення, що стало підставою для звернення позивачів до суду. Факт проживання позивачів в кімнатах № 2,4 квартири [ADDRESS] та користування вказаним житловим приміщенням на платній основі, підтверджується довідкою КП «Домоуправління № 18» № 30 від 30 травня 2005 року, розрахунковою книжкою по оплаті комунальних послуг за квартиру та інших послуг а з 2004 року, наданими для огляду у судовому засіданні оригіналами розрахункової книжки та квитанціями по сплаті комунальних послуг, Договором тимчасового користування приміщеннями маневреного тимчасового житлового фонду м. Одеси № 101, укладеного 16 лютого між КП «Домоуправління № 18» та [PERSON], штампом про місце реєстрації Позивачів. Згідно з відповіддю від 22.10.2014 року №4122/01-20 на ухвалу суду від 23.09.2014 року про витребування доказів за адресою: м. Одеса вул. Запорізька 30 побудований та зданий в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок із торговельно-офісними приміщеннями. Таким чином з наданих суду відомостей вбачається, що позивачі не мають іншого житла, окрім того де вони зареєстровані та проживають з 1984 року по цей час, тому відмова відповідача в укладанні Договору найму житлового приміщення порушує права та охоронювані законом інтереси позивачів. Відповідно до Конституції України, право громадянина України на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Статтею 47 Конситуції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоровя й добробуту її самої та її родини». Невідємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). Пунктом 1 статі 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, визначено, що право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 02 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового кодексу України» (зі змінами), визначено, що судовому розгляду підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення. Позови, які виникають з договору найму жилого приміщення, пред'являються в суд за місцем знаходження приміщення.. При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням особи, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати порядок, встановлений при їх вселенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання. Судам при вирішенні житлових спорів належить у кожному випадку виявляти причини й умови, що породжують порушення житлового законодавства. Умови укладення, зміни та розірвання договору найму житла, що належить до державного або комунального житлових фондів встановлені Житловим кодексом України (далі - ЖК України). [PERSON] найму - це договір, відповідно до якого наймодавець зобовязується надати у безстрокове користування за відповідну плату для проживання жиле приміщення у будинках державного і громадського житлових фондів. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути тільки жиле приміщення (ст. 63 ЖК України). Для договору найму житлового приміщення передбачено ряд додаткових прав і юридичних гарантій, що забезпечують стабільне користування житлом, наприклад, право безстрокового користування жилим приміщенням, право на збереження жилого приміщення на час тимчасової відсутності, право обміну жилого приміщення; - договір найму жилого приміщення може укладатися, як правило, з особою, яка отримала ордер на заняття жилого приміщення, виданий на підставі рішення компетентних органів; - договір найму жилого приміщення породжує права і обовязки не тільки для особи, з якою укладено договір, але й для членів її сімї, які відповідно до ст. 64 ЖК України користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають із договору найму жилого приміщення. - договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду є безстроковим. [PERSON] найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця (ст.103 ЖК України). [PERSON] найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом (ст. 108 ЖК України). Наймодавцями жилих приміщень у будинках державного та громадського житлових фондів є орган місцевого самоврядування, який уповноважує житлово-експлуатаційні організації, а у разі їх відсутності - відповідні підприємства, установи, організації надати жиле приміщення у найм. Згідно зі ст. 3 Конституції України головним зобов'язанням держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Статтями 21, 22 Конституції України, встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання укласти договір найму житлового приміщення є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved