overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 30 вересня 2000 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис №753. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 30 вересня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 753. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. З метою збереження сім'ї сторонам було надано строк для примирення 2 місяці, оскільки судом повинні прийматися всі міри для збереження сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Просила встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, видане 22.04.1997 року Комсомольською міською радою народних депутатів на квартиру [ADDRESS] згідно розпорядження №1299 від 22 квітня 1997 року на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У свідоцтві про право власності на житло, видане 22.04.1997 року Комсомольською міською радою народних депутатів квартиру [ADDRESS] було виявлено невірне написання по-батькові співвласника [PERSON] - «Мойсеївна» замість правильного «Мусіївна», як зазначено в паспорті громадянина України. Звернувшись до виконавчого комітету Комсомольської міської ради стосовно внесення змін в свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], змінивши по-батькові [PERSON] - «Мойсеївна» на правильне «Мусіївна» їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Заявник у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Комсомольської міської ради у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. \~ Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У свідоцтві про право власності на житло, видане 22.04.1997 року Комсомольською міською радою народних депутатів квартиру [ADDRESS] було виявлено невірне написання по-батькові співвласника [PERSON] - «Мойсеївна» замість правильного «Мусіївна», як зазначено в паспорті громадянина України. Звернувшись до виконавчого комітету Комсомольської міської ради стосовно внесення змін в свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], змінивши по-батькові [PERSON] - «Мойсеївна» на правильне «Мусіївна» їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення спадщини. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 02 травня 2003 року виконавчим комітетом Новосвітської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, актовий запис № 5. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сімейне життя із відповідачем не склалося. З квітня 2016 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, оскільки між подружжям постійно виникають непорозуміння та сварки. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 198613 вбачається, що 02 травня 2003 року виконавчим комітетом Новосвітської сільської ради Городоцького району Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 28 квітня 2007 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 200. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сімейне життя із відповідачем не склалося, у звязку із тим, що кожен із подружжя має різні погляди на життя, у результаті чого постійно виникають сварки та непорозуміння. Із травня 2016 року сторони припинили проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 198599 вбачається, що 28 квітня 2007 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с.7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 03 жовтня 1987 року Переселенською сільською радою народних депутатів Кагарлицького району, актовий запис № 10. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки під час проживання разом у подружжя склалися різні характери, погляди на спільне проживання подружжя. Останні три роки подружжя не проживає разом, не підтримує подружні відносини та не веде спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним, оскільки це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 03 жовтня 1987 року Переселенською сільською радою народних депутатів Кагарлицького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с. 9). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є двоє повнолітніх дітей. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 378. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Із 2014 року сторони не підтримують подружні відносини та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 10 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 341. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки у подружжя виявилися різні погляди на життя, на організацію сімейного побуту, на права та обов'язки подружжя по відношенню один до одного. З квітня 2016 року подружжя припинило проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним, оскільки це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 01 лютого 2001 року народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження (а.с. 5). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] 09.05.2015 з вини відповідача сталося залиття квартири позивача [ADDRESS] Відповідно до Висновку складеного ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» від 06.06.2016 вартість відновлюваного ремонту для відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок залиття, що мало місце 09.05.2015 з квартири відповідача складає 23 958.00 грн. Приймаючи до уваги даний Висновок, позивач з врахуванням зменшених позовних вимог просить сягнути з Відповідача: заподіяну їй матеріальну шкоду, внаслідок залиття квартири в сумі 23 958.00 грн., витрати на відправлення телеграми 34.80 грн., витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт та визначення розміру шкоди у розмірі 800,00 грн. В тому числі відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати, сплачені за подання позовної заяви на суму 826.82 грн. В судовому засіданні позивач підтримала зменшені позовні вимоги, які просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, враховуючи зменшений розмір позовних вимог. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 07.03.2007 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1184. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з січня 2012 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved