Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У травні 2017р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 05 травня 2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого єПублічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк»)та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., згідно умов якого останній був наданий кредит в розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення кредиту 05 травня 2023року. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р. між банком та [PERSON]був укладений договір поруки від 05 травня 2008р. №SR-506/010/2008, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору. 10 жовтня 2014року між ПАТ «ОТП Банк»та [PERSON] був підписаний додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., відповідно до якого сторони домовилися, що на період з 10 жовтня 2014року до 08 липня 2015року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (1,99%) + FІDR. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання своїх зобовязань, позивач остаточно просив суд стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р. станом на 23 березня 2017року в розмірі 8335,14 доларів США, що на день проведення розрахунку по офіційному курсу НБУ еквівалентно 224919,54грн., а також стягнути з відповідачів в рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3373,80грн. Представник ТОВ «ОТП Банк», діюча на підставі довіреності від 20 квітня 2017року у в судове засідання не зявилася, просила розглянути справу в порядку заочного провадження у її відсутності, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити, про що надала заяву (а.с.47-59). Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.61,62,67-69). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 05 травня 2008року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого єПАТ «ОТП Банк»та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., згідно умов якого останній був наданий кредит в розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення кредиту 05 травня 2023року (а.с. 4-12,14,15). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р. між банком та [PERSON]був укладений договір поруки від 05 травня 2008р. №SR-506/010/2008, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вищевказаного кредитного договору (а.с.13). 10 жовтня 2014року між ПАТ «ОТП Банк»та [PERSON] був підписаний додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., відповідно до якого сторони домовилися, що на період з 10 жовтня 2014року до 08 липня 2015року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (1,99%) + FІDR (а.с.16-18). Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки(а.с.29-46). Відповідно до п.1.9.1 частини №2 кредитного договору №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та /або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст.3 кредитного договору), та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки (надалі-«вимога»). При цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позивальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати надсилання позичальнику відповідної вимоги. Встановлено, що 29 березня 2017року банком на адресу [PERSON], була відправлена досудова вимога про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.22,23). Згідно з п. 1.2. договору поруки №SR-508/023/2008 від 23.05.2008р., банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя чи до всіх одночасно. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п. 3.2. договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити і, виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, згідно п. 3.4. Договору поруки, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. У звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, банком було направлено [PERSON], на адресу, зазначену в договорі поруки, відповідну досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 29.03.2017року (а.с.20-21). Судом встановлено, що через невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р., станом на 23 березня 2017р. склалася заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 8335,14 доларів США, що на день проведення розрахунку по офіційному курсу НБУ еквівалентно 224919,54грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 7184,98 доларів США, еквівалент по курсу НБУ 193418,95 грн., сума відсотків за користування кредитом 1170,16 доларів США, еквівалент по курсу НБУ 31500,59 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості від 23 березня 2017р. відповідно до умов кредитного договору №ML-506/010/2008 від 05 травня 2008р.(а.с.19). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобовязання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обовязку в повному обсязі однім із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Встановлено, що згідно з умовами п. 1.2. договору поруки №SR-506/010/2008 від 05.05.2008р. укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] передбачено, що банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя чи до всіх одночасно. Тому, позивач має право вимагати виконання зобовязання як від боржника, так і від поручителя. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин . Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на свій розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованостіпідлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 3373,80грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved