Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У травні 2020 року заявник звернувся з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві зазначає, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» надав споживчий кредит позивачу зі сплатою процентів за користування кредитом. 17.04.2020 приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис №9573 про стягнення з позивача на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість у розмірі 12555,00 грн. Вказаний виконавчий напис вчинений із порушенням законодавством, оскільки нотаріусу не було надано документів, що підтверджують безпірність заборгованості. Як зазначає позивач, він 16.09.2019 здійснював переказ коштів відповідачу. В грудні 2019 року ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулось до нього про сплату боргу по договору в сумі 17460 грн. та 12.12.2019 він сплатив 50 грн. та направив інформаційні запити відповідачу, на які не отримав відповіді. 04.05.2020 року він отримав постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження, про стягнення 12555 грн. боргу, про арешт коштів, арешт майна, розмір мінімальних витрат 1255 грн., стягнення винагороди 300 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 14.05.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 36-39). 30.06.2020 року ухвалою суду заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №9573, вчиненого 17.04.2020 року (а.с. 69-70). 02.11.2020 року ухвалою суду задоволено заяву Калугіної О.А. , представника Національного Банку України про здійснення процесуального правонаступництва третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на Національний Банк України (а.с.218-219). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя (а.с. 228). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021 року визначено головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 229) 26.04.2021 року ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 230). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що згідно відповіді приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 17.06.2020 №51030 питання щодо зняття арешту з рахунку [PERSON] буде вирішено у разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходиться на рахунку, заборонено звертати стягнення (а.с. 156). Судом встановлено, що згідно постанови про зняття арешту з коштів від 14.08.2020 року по ВП№6192942 знято арешт з рахунку [PERSON] (а.с. 164). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущенням. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - небільше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченому ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не надано до своєї позовної заяви виконавчого напису, який він оскаржує. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed