Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебувають у шлюбі з 16 травня 2014 року. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюбне життя його з дружиною не склалось через відсутність спільних інтересів, взаємодопомоги, поваги до нього, нерозуміння його відповідального ставлення до роботи та фінансового достатку родини. Зазначив, що їх спільна дитина залишається жити з матір'ю, а він в свою чергу має намір завжди підтримувати свою дочку не тільки фінансово, а й з усіх інших питань, коли їй буде потрібна допомога батька, приймати участь в її вихованні, навчанні й розвитку. Майнового спору на даний час між ними не має. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, просив суд її задовольнити, пояснив, що на даний час в нього вже є інша кохана людина, що і стало підставою для розірвання його шлюбу з відповідачкою. Вказав, що з лютого 2017 року у них фактично були припинені шлюбні відносини. Зазначив, що у нього з [PERSON] спільне майно відсутнє. Він має майнові права торгової марки. Їх спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю. Проти надання строку для примирення він заперечував. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, однак заперечувала щодо підстави розірвання шлюбу, вказавши, що фактичні шлюбні відносини між нею та [PERSON] були припинені, коли вона дізналась про існування цієї позовної заяви. В лютому 2017 року позивач вирішив пожити окремо деякий час, однак їх фактичні шлюбні відносини не були припинені. В березні 2017 року [PERSON] повідомляв її, що має намір подати позов до суду про розірвання шлюбу. На її думку, підставою для розірвання шлюбу між ними стало зрадження [PERSON] Зазначила, що майнового спору між ними на даний час не має. Їх спільна дитина залишиться проживати разом з нею. Строк для примирення просила не надавати. Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 травня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597 (а.с. 8). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками (а.с. 9). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них відсутні спільні інтереси, взаємодопомога та повага один до одного. Фактично шлюб припинений з лютого 2017 року. Спільна дитина залишається жити з [PERSON] Майновий спір на даний час між сторонами відсутній. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, миритися наміру сторони не бажають, за наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved