Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У січні 2021р. Акціонерне товариство Комерційний банк (далі АТ КБ) «ПриватБанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного 14.12.2016 р. у формі анкети-заяви без номеру. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачкою підписана заява № б/н, за умовами якої відповідачка мала намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами обслуговування кредитних карт та Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач посилається на те, що відповідачці було відкрито кредитний рахунок, для користування яким вона отримала кредитну картку, надано кредит у розмірі 200 000,00 грн. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 17.12.2020р. становить 209 380,56 грн. Позивач зазначає, що заборгованість становить 209 380,56 грн., з яких - 187 278,98 грн. заборгованість за кредитом та 22 101, 58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитом у розмірі 209 380,56 грн. та судовий збір в сумі 3140,71 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 23.02.2021р. відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.114,115). Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.121). На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Зважаючи на викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності з частиною 5 статті 279 ЦПК України. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 14.12.2016р. звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до статуту АТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] , підписавши анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримала кредитні кошти. До заяви додано витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки (а.с.7-10). У Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодена з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримала відповідачка, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. Суму кредитного ліміту у розмірі 200 000,00 грн.у заявці (а.с8). Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язаннями та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. До зазначеної Анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-65). Згідно розрахунку банку, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 14.12.2016 р. становить 209 380,56 грн., яка складається з - заборгованість за тілом кредиту - 187 278, 98 грн; - заборгованість за простроченими відсотками -22 101,58 грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за кредитними коштами - 187 278,98 грн., а також - заборгованість за процентами за користування кредитом - 22 101,58 грн. В Анкеті-заяві позичальника від 14.12.2016 р. процентна ставка не зазначена. Враховуючи викладене, суд, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , стягнувши з останньої заборгованості за тілом кредиту в сумі 187 278,98 грн. Водночас, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками, яку позивач включив у заборгованість за кредитом, як то вбачається з прохальної частини позиву. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.12.2020р. заборгованість за тілом кредиту становить 187 278,98 грн.. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 187 278,98 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю позивачем свої позовних вимог належними і допустимими доказами. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 187 278,98 грн., що становить 89,44% від заявленої позивачем суми - 209 380,56 грн. (187 278,98 х 100 : 209 380,56). Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що було сплачено позивачем 3140,71 грн. і документально підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету (а.с.109). Сума судового збору у процентному відношенні від задоволеної суми становить 2809,05 грн. (3140,71 х 89,44% :100). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.141,178,247,263-265,273, 279,ЦПК України, суд, -

Outcome: partial