Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» про визнання дійсним договору довічного утримання та визнання права власності у якому просить суд: визнати дійсним договір довічного утримання, укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 частину будинку з прилеглою частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , який і цілому складається з чотирьох кімнат, жилою площею 55,7 м2 та 1/2 земельної ділянки від площі 0,1 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:72:175:0033 взамін на його довічне утримання та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку з прилеглою частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] який і цілому складається з чотирьох кімнат, жилою площею 55,7 м.кв. та 1/2 земельної ділянки від площі 0,1 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:72:175:0033. В обґрунтування поданого позову зазначила, що [PERSON] на праві власності належали 1/2 частини будинки з прилеглою частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки від площі 0,1 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:72:175:0033. Вказує, що 10 липня 2012 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» з заявою, в якій просив розглянути питання про можливість укладення з ним договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення у зв`язку з тим, що йому потрібна матеріальна допомога за віком та допомога у відновленні документів. Також [PERSON] заповнив додаток до заяви, в якій зазначив, що при підписанні договору довічного утримання ним буде отримано грошове утримання в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч), щомісячну грошову виплату у розмірі 700 (сімсот) гривень та оплату житлово-комунальних послуг. Посилається, що робота ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» полягає в допомозі при підготовці і підписанні договорів довічного утримання, супроводом процесу підготовки правовстановлюючих документів, здійснення повного юридичного супроводу договорів, а тому керівництво Центру погодилося, але одразу договір довічного утримання укладено не було, оскільки необхідно було оформити належним чином правовстановлюючі документи на його майно. Тому 10.07.2012 року між співробітницею [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір довічного утримання на умовах одноразового отримання 70 000 грн., щомісячних виплат по 700 грн. та оплати усіх комунальних послуг. Також, згідно з п.1 цього договору [PERSON] зобов`язався зібрати усі необхідні документи для відчуження 1/2 частини будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] та укласти договір довічного утримання. Стверджує, що оскільки для отримання необхідних документів для відчуження [PERSON] необхідні були відповідні зусилля та гроші, останній 10.07.2012 року в П`ятій Київській державній нотаріальній конторі склав заповіт, відповідно до якого він заповів Позивачу усе своє майно, яке буде йому належати на час смерті. При цьому, 10.07.2012 року [PERSON] також надав працівникам Центру, в тому числі Позивачу, нотаріально посвідчену довіреність на отримання необхідних документів для відчуження своєї земельної ділянки та житлового будинку (копія заповіту та довіреності додається). Таким чином позивач вказує, що посвідчення заповіту було здійснено в якості гарантії забезпечення договору довічного утримання і мало на меті тільки приховати укладання договору довічного утримання. Крім того посилається, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.07.2016 р. по цивільній справі № 760/22759/15-ц було визнано недійсним удаваний правочин - заповіт, складений 10 липня 2012 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3-1102. Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2016 року та постановою Верховного Суду від 14.01.2019 року. Позивач у позові посилається, що даними судовими рішеннями встановлено, що виходячи зі змісту заповіту та умов попереднього договору довічного утримання від 10.07.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] виникли фактичні відносини з приводу утримання, оскільки [PERSON] , укладаючи заповіт щодо нерухомого майна, маючи попередню домовленість з [PERSON] , якій заповідав це майно, що фактично уклала з останнім договір довічного утримання, погоджувався на передачу майна за заповітом лише за умови надання йому довічного догляду та утримання. На дамку позивача, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.07.2016 р. по цивільній справі № 760/22759/15-ц встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] фактично склались відносини, що випливають з договору довічного утримання. Крім того позивач у позові посилається, що фактичне виконання умов договору довічного утримання, що фактично склався між Позивачем та [PERSON] підтверджується тим, що позивач від імені [PERSON] займалась відновленням документів на виконання п. 1 попереднього договору довічного утримання, а саме подала 04.04.2013 року заяву до Департаменту земельних ресурсів виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням видати дублікат державного акта на землю, що знаходиться по [ADDRESS] . Окрім цього, позивач в інтересах [PERSON] 28.05.2013 р. звернулась до Державної реєстраційної служби з питанням щодо надання роз`яснень законодавства стосовно отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку в результаті втрати державного акта на право власності на земельну ділянку, про що свідчить відповідь від 26.06.2013 р. № Ш-1413-05. Також позивач стверджує, що [PERSON] видав довіреність на ім`я Позивача, [PERSON] , [PERSON] , якою уповноважив представляти його інтереси в усіх установах та організаціях з приводу отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . а також отримувати необхідні документи для відчуження земельної ділянки та частини житлового будинку за зазначеною адресою. Окрім того, 15.08.2012 року Позивачем на підставі довіреності від імені [PERSON] було укладено договір № 150812-В01 на розроблення технічної документації щодо виготовлення дублікату Державного акту на права власності на земельну ділянку з ТОВ «ПРАВО НА ЗЕМЛЮ», відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства роботи з виготовлення дублікату Державного акту про право власності на земельну ділянку. Цільове призначення земельної ділянки: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, споруд, площа земельної ділянки: 0,1000 гектарів, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] . При цьому позивач посилається, що оскільки в документах, які надав [PERSON] були розбіжності у написанні прізвища, що ускладнювало оформлення правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, Позивачем було замовлено лінгвістичну експертизу та отримано експертний висновок №056/389-т від 11 липня 2012 року, що свідчить про виконання умов договору довічного утримання. Також позивач вказує, що нею у КП «Київський інститут земельних відносин» було отримано Черговий кадастровий план та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що свідчить на виконання умов договору довічного утримання Позивачем. При цьому позивач вказує, що оскільки [PERSON] мав маленьку пенсію в розмірі 1303,98 грн., про що надав відповідну довідку з Солом`янського районного управління ПФУ, останній звернувся до Позивача з проханням надати фінансову допомогу, на що остання погодилась та за її дорученням 19.11.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] (колишній працівник Центру) грошові кошти в розмірі 200 грн., що підтверджується розпискою. Також [PERSON] отримував грошові кошти за дорученням Позивача від [PERSON] в розмірі 300 грн. в рахунок одноразової виплати за договором довічного утримання, який має намір укласти. Таким чином позивач вважає, що враховуючи ту обставину, що заповіт, який було вчинено від імені [PERSON] на користь [PERSON] було визнано недійсним, фактично встановлено, що між сторонами склалися відносини з договору довічного утримання, та позивачем здійснювалось виконання договору довічного утримання у вигляді оформлення правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, яку [PERSON] мав намір передати Позивачу на умовах договору довічного утримання, здійснювались виплати в рахунок одноразової грошової допомоги за договором довічного утримання. А оскільки, [INFO] [PERSON] помер та не встигши підписати договір довічного утримання, є підстави для визнання договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] дійсним. З урахуванням викладеного вище, позивач просить суд позов задовольнити. 14.06.2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 16.08.2019 року позивачем було подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 14.06.2019 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію даної ухвали відповідно до вимог чинного законодавства було надіслано на адресу позивача, відповідача та третьої особи. Крім того відповідачу та третій особі також було надіслано копію позовної заяви із додатками. Як вбачається із відміток на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, позивачем копію ухвали суду від 27.08.2019 року отримано 05.09.2019 року, відповідачем - 07.10.2019 року, третьою особою - 30.09.2019 року. 26.09.2019 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін. 10.10.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до суду заяву із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 10.10.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечує. Вказує, що у попередньому договорі довічного утримання укладеному між [PERSON] та [PERSON] 10.07.2012 року не були зазначені відповідно до заяви [PERSON] разом з Додатком № 1 до цієї заяви умови одноразового отримання [PERSON] 70 000,00 грн., щомісячні виплати [PERSON] у розмірі 700,00 грн., оплата будь-яких його комунальних послуг. Зазначає, що 10.07.2012 року у П`ятій київській державній нотаріальній конторі в присутності працівників ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , заповівши їй усе своє майно, що буде йому належати на час смерті, та надав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я кількох працівників товариства, зокрема [PERSON] , з правом отримання необхідних документів для відчуження належної йому нерухомості. Стверджує, що [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку та Ѕ частини земельної ділянки по [ADDRESS] та 02.04.2014 року [PERSON] звернулася до Дев`ятої Київській державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька - [PERSON] , де було заведено спадкову справу №181/2014. Посилається, що 28.12.2014 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним заповіту, визнання заповіту удаваним правочином та розірвання договору довічного утримання та 13.07.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва частково задовольнив ці позовні вимоги [PERSON] та постановив рішення, яким визнав недійсним удаваний правочин - заповіт, складений 10.07.2012 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко O.A. та зареєстрований у реєстрі за № 3-1102. В іншій частині позову було відмовлено. Стверджує, що рішення суду мотивоване тим, що виходячи зі змісту заповіту та умов попереднього договору довічного утримання від 10.07.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] виникли фактичні відносини саме з приводу утримання, оскільки [PERSON] , укладаючи заповіт щодо нерухомого майна, маючи попередню домовленість з [PERSON] , якій заповідав це майно, фактично уклав з останньою договір довічного утримання, погоджувався на передачу майна за заповітом лише за умови надання йому довічного догляду та утримання. При цьому суд у своєму рішенні звернув увагу на ту обставину, що договір довічного утримання має містити певні істотні вимоги, характерні для цих договорів, та відмовив в розірванні договору довічного утримання судом на підставі того, ці правовідносини визнані судом недійсними, а позивач посилався, як на підставу розірвання цього договору, на нездійснення утримання [PERSON] не [PERSON] , а ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», яке не є учасником цих правовідносин. Вказує, що 28.03.2019 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] стала власником Ѕ частини будинку з прилеглою частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , а 13.09.2019 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] стала власником Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1 га, за цією ж адресою, що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом. Представник у відзиві посилається, що істотні умови договору довічного утримання (догляду) у попередньому договорі довічного утримання від 10.07.2012 року взагалі відсутні, зокрема: відомості про документ, що підтверджує право власності на відчужуване за договором майно; вартісна оцінка майна, що відчужується за договором; розмір (вартість) та форма надання утримання та (або) догляду, періодичність виконання обов`язків набувача. З зазначенням коли саме, з якою періодичністю набувач повинен здійснювати надання допомоги на користь відчужувача майна; термін дії договору довічного утримання (догляду); чітко встановлені права та обов`язки сторін та інші умови, встановлені за домовленістю сторін договору; умови та підстави припинення чи зменшення обсягу обов`язків набувача перед відчужувачем; підстави та порядок розірвання договору довічного утримання (догляду), момент виникнення права власності на майно, передане за договором; відомості щодо забезпечення виконання договору (накладення заборони відчуження на майно). Вказує, що суд у рішенням від 13.07.2016 року зазначив, що «виходячи зі змісту заповіту та умов попереднього договору довічного утримання від 10.07.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] виникли фактичні відносини з приводу утримання», але вважаю, що вони не уклали між собою договір довічного утримання (догляду) в розумінні ст. 744 ЦК України, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 638 та ст. 745 ЦК України в договорі між ними відсутні істотні умови цього договору, та договір між ними не було нотаріально посвідчено (не було і накладено заборону на відчуження нерухомого майна [PERSON] )». У відзиві представник посилається, що [PERSON] не забезпечувала [PERSON] ніяким утриманням та (або) доглядом та не приймала ніякої участі в його похованні. При цьому, похованням [PERSON] та виконанням відповідних ритуальних послуг займалася виключно [PERSON] , що підтверджується Договором №1 від 15.02.2014 року, додатком №1 до Договору-замовлення №1.41163К від 17.02.2014 року, фіскальним чеком від 17.02.2014 року та довідкою на одержання праху №1.41163К від 17.02.2014 року. Представник вказує, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Санкція, передбачена ч. 1 ст. 220 ЦК України, застосовується до договорів, вимога нотаріального засвідчення яких передбачена законом. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] були зобов`язані нотаріально посвідчити договір довічного утримання (догляду), то на його думку договір між ними є нікчемним. При цьому, нікчемність договору, щодо якого сторонами не додержана вимога закону про його нотаріальне посвідчення, випливає безпосередньо з положень закону та не потребує ухвалення судом рішення про визнання такого договору недійсним (нікчемним). Стверджує, що [PERSON] та [PERSON] не тільки не уклали між собою письмовий договір довічного утримання у формі, яка вимагається законом, а й не домовилися щодо жодних істотних умов щодо забезпечувати [PERSON] утриманням та (або) доглядом довічно, а [PERSON] також ніяким чином не забезпечувала [PERSON] ніяким утриманням та (або) доглядом. Посилається, що [PERSON] ніяким чином не ухилявся від нотаріального посвідчення договору довічного утримання з [PERSON] . Зазначає, що із урахуванням положень ст. ст. 220, 744, 745 ЦК України, обставин справи, наданим сторонами спору доказів, [PERSON] не доведено, що [PERSON] ухилявся від нотаріального посвідчення договору довічного утримання, що також виключає задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем. Смерть [PERSON] не може свідчити про його ухилення від нотаріального посвідчення договору. Отже при укладенні договору не були дотриманні вимоги статей 220, 745 ЦК України. З урахуванням викладеного вище, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача було подано до суду клопотання про застосування строку позовної давності, у якому останній вказує, що позивач із позовом до суду звернулася із пропущенням даного строку, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповіді на відзив позивачем та письмових пояснень щодо позовних вимог третьою особою у встановлений термін подано не було. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року розгляд справи було призначено у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.12.2020 року на запит суду було надано матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги із підстав зазначених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог із підстав зазначених у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Outcome: dismissed