overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у січні 2015 року, з вказаного часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Підставою розпаду сімї стало те, що відповідачка зібрав свої особисті речі та дітей пішла з сімї до свого першого чоловіка, з яким проживає по теперішній час. Вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні представник позивача по довіреності [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, при цьому не визнала обставини позову, вказала, що спільне життя з відповідачем стало неможливим, оскільки останній став зловживати спиртними напоями, не займався вихованням дітей, матеріально сімю не забезпечував, що призвело до втрати почуттів любові. Їх спільне мешкання стало неможливим, тому вона була вимушена зібрати деякі особисті речі та разом з дітьми переїхати до гуртожитку, де вона винаймала кімнату. Шлюбні відносини фактично між ними були припинені у лютому 2015 року. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 вересня 2001 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №\~726 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Неповнолітні діти проживають разом з матірю, спору про їх подальше місце мешкання у сторін не має. Судом встановлено та сторонами не спростовано, що сімейні відносини між сторонами не склались, фактично шлюбні відносини припинені у лютому 2015 року, з вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Підставою розпаду сімї стало те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, вихованням дітей не займався, матеріально сімю не забезпечував, що призвело до втрати взаємоповаги та почуттів любові. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому з урахування уточнених позовних вимог, просив визнати[PERSON] втратившим право на житлове приміщенняза адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач зареєстрований у вищевказаному приміщенні, однак не проживає та не сплачує комунальні платежі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Треті особи, [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS]. Тривалий час в приміщенні не проживає, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами від 11.02.2016 року і 13.04.2016 року, складеними мешканцями сусідніх квартир у будинку [ADDRESS]. Крім того, у матеріалах справи наявна заява [PERSON], у якій останній позовні вимоги визнав, підтвердив те, що не проживає у спірній квартирі, комунальні платежі не сплачує. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав вимоги позивача, і тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 28.11.2002 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] Маргаріту,[INFO]. Шлюбні відносини між ними припинились остаточно з 2013 року, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них постійно виникають сварки й непорозуміння, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Посилаючись на викладене, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.11.2002 року в Центрально - міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 697. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] Маргаріту, 06.10.2006 рокународження . Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в 2013 року, оскільки вони втратили почуття любові й поваги один до одного, у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ \~ Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.01.2009 року і від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини припинені і вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.01.2009 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з останнього на користь МТСБУ 20 485,99 грн. витрат повязаних з відшкодуванням страхового відшкодування, витрат за правову допомогу 2000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] 11.06.2012 року о 11.30 год.,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. У встановлений строк позивач не звернулася до нотаріуса через погіршення стану здоров'я та перебуванням на лікуванні, а коли звернулася 14.04.2016 року з відповідною заявою, то нотаріус повідомив, що нею пропущений строк. Тому позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] тривалістю один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду письмові пояснення, просили прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства та розглядати справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до свідоцтва про шлюб позивачка 31.07.1970 року уклала шлюб з [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 15.03.2017 року. 14.04.2016 року постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Сердцевич О.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що нею пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що строк для прийняття спадщини, позивачем був пропущений з поважних причини, оскільки, вона тривалий час знаходилась на лікуванні, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], [INFO]. У встановлений строк позивач не звернулася до нотаріуса через тривалу хворобу, оскільки, з грудня 2014 року позивач важко хворіла на онкологічну хворобу, перебувала на стаціонарному лікуванні, а коли звернулася 02.04.2016 року з відповідною заявою, то нотаріус повідомив, що нею пропущений строк. Інших спадкоємців немає. Тому позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року тривалістю два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його та позивачки відсутність, задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові пояснення, просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства та розглядати справу у його відсутності. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження позивачка [PERSON], яка змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] та з [PERSON] на [PERSON] при укладанні шлюбів 09.03.1972 року та 25.05.1996 року є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. 22.04.2016 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено позивачу у відкритті спадкової справи, у зв'язку з тим, що нею пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що строк для прийняття спадщини, позивачем був пропущений з поважних причини, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 05.08.2011 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з листопада 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна, місця проживання дитини та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити, пояснила, що з травня 2016 року з позивачем не проживають разом, питання розподілу майна та утримання дитини буде вирішуватись окремо. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини буде вирішуватись окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 08.06.2013 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідачка бажає залишити собі прізвище «Боул».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 26.02.1993 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити, пояснила, що шлюбні відносини припинені з квітні 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо утримання неповнолітньої дитини на даний час відсутній, а питання щодо спільного майна буде вирішуватись окремо. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1993 року, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо утримання неповнолітньої дитини на даний час відсутній, а питання щодо спільного майна буде вирішуватись окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved