Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У травні 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги банк мотивував тим, що 05 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (ЗАТ «ОТП Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME-012/119/2008. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 285000 доларів США. 07 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, відповідної до п. 2.2.2. якого сторони домовились надати позичальнику транш в сумі 5730 доларів 54 центи США. 25 грудня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору, відповідної до п. 2.2.2. якого сторони домовились надати позичальнику транш в сумі 1612 доларів 18 центів США. Відповідно до п. 2.1.4. додаткового договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 30 календарних днів, сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язання. Станом на 24 лютого 2012 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить: - 281534 долари 53 центи США - заборгованість за кредитом; - 14244 долари 47 центів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом; - 284812 гривень 13 копійок - пеня за прострочення виконання зобов'язань. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 05 березня 2008 року договір іпотеки № PM-SME012/119/2008/1, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 6.2. зазначеного договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; - порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України. З відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві від 11 червня 2013 року вбачається, що [PERSON] знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року [PERSON] залучено до участі в справі в якості правонаступника [PERSON] Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року [PERSON] залучено до участі в справі в якості правонаступника [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву (а.с. 159), в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 156-158) в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME-012/119/2008. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 285000 доларів США (а.с. 11-20). ЗАТ «ОТП Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «ОТП Банк» (а.с. 70-74). 07 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, відповідної до п. 2.2.2. якого сторони домовились надати позичальнику транш в сумі 5730 доларів 54 центи США (а.с. 32-35). 25 грудня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору, відповідної до п. 2.2.2. якого сторони домовились надати позичальнику транш в сумі 1612 доларів 18 центів США (а.с. 36-41). Відповідно до п. 2.1.4. додаткового договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 30 календарних днів, сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язання. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Актовим записом про смерть № 1268 від 19 січня 2011 року (а.с. 117). З наданої на запит суду копії спадкової справи № 501/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцями після його смерті, які прийняли спадщину є його син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 121-137). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 24 лютого 2012 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить: - 281534 долари 53 центи США - заборгованість за кредитом; - 14244 долари 47 центів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом; - 284812 гривень 13 копійок - пеня за прострочення виконання зобов'язань. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідачів по кредитному договору станом на 24 лютого 2012 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Зі спадкової справи № 505/2011 щодо майна померлого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці. Іншого майна, що належить [PERSON] не виявлено. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 05 березня 2008 року договір іпотеки № PM-SME012/119/2008/1, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50-56). Відповідно до пункту 6.2. зазначеного договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; - порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Суд відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням цих вимог, початкова ціна предметів іпотеки підлягає встановленню на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду. Саме в цих межах і мають нести майнову відповідальність правонаступники [PERSON], які прийняли спадщину після його смерті - його син [PERSON] та донька [PERSON] З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved