Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ЦГЗК»), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що він у період часу з 28.12.1988 по 25.06.1999 та з 10.03.2004 по 13.05.2017 працював в підземних умовах електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання, механіком на шахті «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», правонаступником якої є ПрАТ «ЦГЗК». Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримав професійні захворювання ХОЗЛ та нейросенсорну приглухуватість. Висновком МСЕК від 01.06.2017 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності. В подальшому при переогляді 01.04.2021 повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності та визначено ІІІ групу інвалідності безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 216000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 24 травня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви отримав 26 травня 2021 року. Строк подання відзиву сплинув 09 червня 2021 року. Відповідач не скористався своїм право на подання відзиву, клопотання про подовження строку для подання відзиву до суду не подав. Представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебування у черговій відпустці з 22.06.2021 по 02.07.2021. Враховуючи, що розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи, представник відповідача у судове засідання не викликався, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 28.12.1988 по 25.06.1999 та з 10.03.2004 по 13.05.2017 працював в підземних умовах електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання, механіком на шахті «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПрАТ «ЦГЗК» (а.с. 25-31). 30 березня 2017 року на підприємстві ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] : ХОЗЛ та нейросенсорна приглухуватість. У пункті 16 вказаного Акту зазначено, що працюючи в підземних умовах на шахті «Орджонікідзе» механіком дільниці бурових та вибухових робіт, здійснював контроль за безперебійною та технічно правильною експлуатацією устаткування і механізмів на дільниці. [PERSON] підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та підвищеного виробничого рівня шуму. Також підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут 12.1988-05.1993 ВО «Кривбасруда» ш.ім. «Орджонікідзе», електрослюсар черговий та з ремонту обладнання; 05.1993-08.1996,07.1997-01.1999 ВО «Кривбасруда» ш. ім. «Орджонікідзе» механік; 07.1999-02.2004 ПАТ «КЗРК» ш. Гвардійська, механік (а.с. 15-18). Відповідно до висновка МСЕК серії 12 ААА № 044950 від 01.06.2017 позивачу [PERSON] встановлено первинно 30% втрати професійної працездатності . ( а.с. 19) Відповідно до висновка МСЕК серії 12 ААА № 059625 від 01.04.2021 позивачу [PERSON] встановлено повторно 65% втрати професійної працездатності, з яких 50% за ХОЗЛ та 15% за туговухістю безстроково, з встановленням ІІІ групи інвалідності. ( а.с. 20). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача також під час його роботи на шахті імені «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», правонаступником якої є ПрАТ «ЦГЗК». За таких обставин суд вбачає, що саме ПрАТ «ЦГЗК» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями ХОЗЛ та нейросенсорна приглухуватість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 65%, який встановлений безстроково, встановлення ІІІ групи інвалідності, а також період праці на підприємствах у підземних умовах, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 180 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1800,00 грн.

Outcome: partial