Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У травні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, де треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, посилаючись на те, що вона з 06 серпня 1971 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. При житті чоловікові належало право на успадкування домоволодіння по [ADDRESS], яке він прийняв після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Рішенням виконкому Амур - Нижньодніпровського райради міста Дніпропетровська № 2623 від 11 грудня 1951 року вирішено надати земельну ділянку площею 422 кв.м. [PERSON], житловий будинок, який розташований на земельній ділянці узаконити за [PERSON], зобов'язавши [PERSON] в місячний строк оформити документи про право власності, що підтверджується доданим рішенням. Відповідно до акту відводу земельної ділянки від 23.01.1952 року, виданого управлінням головного архітектора міста Дніпропетровська зазначено, що згідно рішення виконкому АНД районної Ради від 11.12.1951 року за № 2623 відведений відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництва [PERSON] Відповідно до довідки від 16.02.1952 про землекористування, земельна ділянка площею 422 кв.м., яка розташована в кварталі [ADDRESS] знаходилася в користуванні [PERSON], на підставі рішення АНД районної Ради від 11.12.1951 № 2623. Єдиним спадкоємцем на спадщину, яка відкрилась у вигляді домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року, є чоловік позивачки [PERSON], який фактично прийняв вищевказане домоволодіння шляхом вступу в його володіння та управління, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини у спірному домоволодінню, був в нього зареєстрований, утримував його, користувався майном та земельною ділянкою, сплачував комунальні платежі, однак з заявою до нотаріальної контори [PERSON] не звертався. Отже після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON] Позивачка після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 23 червня 2012 року Державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що позивачем не надано правовстановлюючий документ на домоволодіння [ADDRESS] Таким чином позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 48,72 кв.м., яке складається з - крильца площею 7,48 кв.м. - поз. 1, сіней площею 11,89 кв.м. - поз. 2, кухні площею 7,79 кв.м. - поз. 3, житлової кімнати площею 10,45 кв.м. - поз. 4 в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні зміст позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Представник третьої особи Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради - у судовому засіданні проти позову не заперечував та просив винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно Рішення Виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся від 11 грудня 1951 року за № 2623 [PERSON] надано земельну ділянку площею 422 кв.м. по [ADDRESS] на теперішній час змінилася адреса, а саме [ADDRESS] житловий будинок, який знаходився на вказаній земельній ділянці узаконити за [PERSON], зобов'язавши [PERSON] в місячний строк оформити документи про право власності. Відповідно до акту відводу земельної ділянки від 23.01.1952, виданого управлінням головного архітектора міста Дніпропетровська зазначено, що згідно Рішення Виконкому Амур-Нижньодніпровської райради депутатів трудящихся від 11 грудня 1951 року за № 2623 відведений відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництва [PERSON]. Відповідно до довідки від 16.02.1952 про землекористування, земельна ділянка площею 422 кв.м., яка розташована в кварталі [ADDRESS] знаходилася в користуванні [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, однак з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. [PERSON] [INFO] року померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є син [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2012 встановлено факт родинних відносин, а саме, що померлий [INFO] року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 23 червня 2012 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано правовстановлюючого документу на домоволодіння [ADDRESS] Згідно довідки Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 03.10.2011 право власності на домоволодіння [ADDRESS] не провадилось. Оскільки позивач використав позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримала відмову, вона вимушена була звернутися до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме слід визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 48,72 кв.м., яке складається з - крильца площею 7,48 кв.м. - поз. 1, сіней площею 11,89 кв.м. - поз. 2, кухні площею 7,79 кв.м. - поз. 3, житлової кімнати площею 10,45 кв.м. - поз. 4 в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року. Що стосується позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] суд зазначає, що дані позовні вимоги суперечать чинному Цивільному Кодексу України, яким не передбачено встановлення факту прийняття спадщини, а відтак в їх задоволенні слід відмовити. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: partial