Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

у червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 квітня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейні відносини та обов'язки, які виникають із шлюбу. Відповідач був призваний на строкову службу, все спілкування відбувалось через телефонні дзвінки або повідомлення. Через велику відстань між ними виникали непорозуміння, сварки та скандали, але і згодом стосунки не налагодились. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, оскільки неодноразові спроби примиритись результату не дали, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив ухвалити рішення в підготовчому засіданні та строк на примирення не надавати, оскільки з листопада 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 13 квітня 2016 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №114. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 13 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дитина: син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 29 серпня 2016 року виконавчим комітетом Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з листопада 2017 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту протягом тривалого часу, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved