Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води. В обґрунтування якого зазначило, що починаючи з 01.01.2007р. по цей час ТОВ «Краматорськтеплоенерго», згідно встановленим Краматорською міською радою тарифам, здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання фізичним особам споживачам, у тому числі відповідачу [PERSON] та члену її сімї [PERSON], які мешкають у квартирі [ADDRESS]. В період з 01.01.2007р. по 01.12.2013р. відповідачі ухилялися від сплати за поставлену теплову енергію та підігрів води у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 2\~415 грн. 73 коп. Крім того позивач зазначив, що відповідно до договору про відступлення права вимоги №06/06 від 22.12.2006р. та договору купівлі-продажу майнових прав №08/06 від 22.12.2006р. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є новим кредитором, так як прийняв у первісного кредитора ТОВ «Енергохолдинг» право вимоги виконання грошових зобовязань фізичних осіб споживачів теплової енергії, у тому числі відповідачів, так як в період з 01.07.2003р. по 01.01.2007р. за ними утворилась заборгованість у сумі 1581 грн. 65 коп. Враховуючи викладене ТОВ «Краматорськтеплоенерго» просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за поставлену теплову енергію на опалення та підігрів води у сумі 3\~997 грн. 38 коп. У подальшому уточнили вимоги позовної заяви та просили стягнути з Відповідачів заборгованість за поставлену теплову енергію на опалення та підігрів води у сумі 3\~800 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Окрім того пояснила суду, що до позовних вимог за період з 01.07.2003р. по 01.01.2007р. строк позовної давності застосовуватись не повинен, так як відповідачі вчиняли дії, що свідчать про визнання боргу, а саме сплачували заборгованість, що є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги уточненого позову не визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.07.2003р. до 01.05.2012р. необхідно застосувати позовну давність, а вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2012р. по 01.12.2013р. є безпідставними, так як при нарахуванні заборгованості позивач не врахував, що усі періодичні платежі за вказаний період відповідно до квитанцій були сплачені своєчасно. Окрім того зазначив, що він є єдиним власником квартири [ADDRESS], а тому вимоги відповідача про стягнення солідарно з нього та [PERSON] заборгованості є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставити та відповідні їм правовідносини. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їх права та обовязки, зокрема п. 5 ч.3 ст.20 Закону встановлений обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.1996р. (а.с.26) відповідач [PERSON] є власником квартири №16 по вул. Шкадінова у м. Краматорську Донецької області. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у зазначеній квартирі. (а.с. 31) Отже, у розумінні ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» саме відповідач [PERSON] є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо належної йому на праві приватної власності квартири. Участь [PERSON] у витратах по оплаті комунальних послуг, відповідно до ст.156 ЖК України, визначається власником квартири [PERSON] і обовязок по оплаті вказаних послуг виникає у неї лише перед ним. Судом встановлено, що за вказаною вище адресою, послугами позивача щодо опалення та підігрів води [PERSON] користується централізовано та від надання таких послуг не відмовлявся. Згідно п.17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №21.07.2005р. №630, зі змінами та доповненнями (надалі - Правила), послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] відсутні засоби обліку води і теплової енергії, у звязку з чим, відповідно до п.21 Правил плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м. (куб. метр) опалювальної площі (обєму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Таким чином, суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, є грошовими зобовязаннями, у якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №06/06 від 22.12.2006р. (а.с.7) та договору купівлі-продажу майнових прав №08/06 від 22.12.2006р. (а.с.8) ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є новим кредитором, так як прийняв у первісного кредитора ТОВ «Енергохолдинг» право вимоги виконання грошових зобовязань фізичних осіб споживачів теплової енергії, у тому числі відповідачів. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом даний строк застосовується до захисту всіх цивільних прав незалежно від статусу уповноваженого субєкта та характеру спірних правовідносин, де відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги з теплопостачання, за період з 01.07.2003р. по 01.01.2007р. відповідачам нарахована заборгованість у сумі 1\~581 грн. 65 коп. (а.с.5), а за період з 01.01.2007р. по 01.12.2013р. в сумі 2\~415 грн. 73 коп. (а.с.3-4) Також судом встановлено, що позивач 23.01.2014р. звертався до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію та підігрів води за період з 01.07.2003р. по 01.01.2007р. та за період з 01.01.2007р. по 01.12.2013р. 10 лютого 2014р. Краматорським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованості за поставлену теплову енергію та підігрів води за період з 01.07.2003р. по 01.01.2007р. та за період з 01.01.2007р. по 01.12.2013р. у загальному розмірі - 3\~997 грн. 38 коп. 20.03.2015р. ухвалою Краматорського міського суду Донецької області зазначений судовий наказ було скасовано. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за період з 01.01.2003р. по 01.01.2011р. предявлена позивачем зі спливом строку позовної давності. Підстав для поновлення або продовження строку позовної давності в частині вказаних позовних вимог судом не встановлено, до того ж позивачем не надано відповідної заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду і ним втрачено право на вчинення процесуальної дії, що є підставою для відмови у позові в цій частині і буде відповідати вимогам положень ч.3 ст.267 ЦК України, відповідно до яких позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, де сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача, про те, що перебіг позовної давності у січні 2007 року було перервано вчиненням відповідачами дій, що свідчать про визнання ними свого боргу, а саме сплатою цього боргу, так як доказів які б свідчили, що відповідачі визнавали виниклий у них борг, за вказаний період часу, матеріали справи не містять, а наявні в матеріалах справи квитанції про сплату послуг позивача не підтверджують визнання відповідачами боргу за попередній період. Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2011р. по 01.12.2013р. суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості, судом встановлено, що відповідачам з боку позивача нараховано до сплати за період з 01.01.2011р. по 01.12.2013р. 5\~213 грн. 03 коп., а відповідно до квитанцій (а.с. 29-33) фактично сплачено 5\~391 грн. 68 коп. (2011р. нараховано 2\~146 грн. 52 коп., сплачено 1\~537 грн. 20 коп.; 2012р. нараховано 482 грн. 58 коп., сплачено 941 грн. 74 коп.; 2013р. нараховано 2\~264 грн. 17 коп., сплачено 2\~804 грн. 90 коп.). Отже, судом встановлено, що за період з 01.01.2011р. по 01.12.2013р. відповідачі сплатили послуги позивача у повному обсязі і підстав для задоволення позову у цій частині немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки в позові йому відмовлено. На підставі ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ №630 від 21.07.2005р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст.ст. 256, 257, 264, 267, 509, 510, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed