Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У травні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив поділити автомобіль Hyundai Elantra, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], визнавши за ним право власності на ? частку автомобілю. В обґрунтування зазначив, що автомобіль є спільною сумісною власністю його та відповідача, оскільки придбаний у шлюбі, але зареєстрований на дружину. До суду ним поданий позов про розірвання шлюбу, а оскільки відповідач перешкоджає в праві користуватися автомобілем, то вимушений звернутися до суду. Надалі, у листопаді 2016 р. судом було прийнято до розгляду нову редакцію позову, в якому позивач з врахуванням відчуження відповідачем спірного автомобілю, без його письмової згоди на час звернення до суду, просив стягнути вартість ? частки даного автомобілю з відповідача на свою користь та розподілити судові витрати. Третіми особами зазначені [PERSON], [PERSON]С, В судовому засіданні позивач з представником позов підтримали. Заперечували отримання позивачем ? частки ціни автомобілю від продажу автомобілю відповідачкою [PERSON], зазначив про припинення подружніх відносин з відповідачкою з 16 квітня 2016 р. Відповідачка з представником просили позов залишити без задоволення посилаючись на згоду позивача на продаж автомобілю з метою купити два автомобіля на сімю, приховання ним на час продажу факту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наявний факт отримання ним ? частки вартості автомобілю від покупця. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що купила у дочки із зятем автомобіль для того щоб вони могли купили два автомобілю на сімю. Третя особа [PERSON]С, в судове засідання не зявилася. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Сторони перебували у шлюбі з 05 серпня 2011 р., який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2016 р. за позовом [PERSON], предявленим 18 травня 2016 р. (а.с. 12, 14, 38). Мають доньку [PERSON], 20 січня 2012 р. (а.с.13). За рішенням суду про розірвання шлюбу відповідачу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. За відповідачем 03 грудня 2013 р. на підставі довідки рахунку про придбання автомобілю у торгівельної організації автомобіль Hyundai Elantra, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований. 19 травня 2016 р. даний автомобіль зареєстрований за новим власником [PERSON] (матірю відповідачки) на підставі договору купівлі-продажу за ціною 325000 грн. 07 липня 2016 р. автомобіль був перепроданий [PERSON] теперішньому власникові [PERSON] за ціною 45000 грн. (а.с.88-98). Належність автомобілю до спільного майна сторін та дійсна вартість автомобілю на час відчуження його відповідачкою на користь [PERSON] у 325000 грн. сторонами не заперечувалася. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За нормами ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Стосовно спірних правовідносин щодо спорів про поділ цінного спірного майна, де підставою позову є відчуження його без письмової згоди одного з подружжя Верховний Суд України висловив правову позицію про право одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна (постанова ВС України від 12 жовтня 2016 р. в справі 522/2038/14). Відтак, належними доказом згода позивача на відчуження майна 19 травня 2016 р. не доведена. Тому слід вважати, за наявності доказу припинення подружніх відносин до угоди від 19 травня 2016 р., що відчуження відбулося не в інтересах сімї. Пояснення відповідача та третьої особи [PERSON] не є належними доказами на спростування цього. Не доведено відповідачем та третьою особою й отримання позивачем ? частки ціни автомобілю. За такого, на користь позивача слід стягнути ? частки від ціни автомобілю 162500 грн. та суму судового збору в розмірі 1% від ціни позову (325000 грн./2).

Outcome: approved