Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого 20 червня 1995 року страшим Державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори Дудкіною Н.В. Відповідач по справі є колишнім чоловіком її доньки. Відповідач по справі зареєстрований в будинку, але з 2019 року в будинку не проживає. За час відсутності відповідач будинком не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання 11.02.2021 не з`явилась. Подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 11.02.2021 не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву до суду не направив. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування посвідченого 20 червня 1995 року страшим Державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори Дудкіною Н.В. та відповідно до витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію виданої Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (голова будинку), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] (зять). Відповідно до актів депутата Хотівської сільської ради Сивоконюх Р.П. від 01.02.2019, 05.05.2019, 15.08.2019, 23.11.2019 встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був заєстрований 23 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 6, розірвано. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позов підлягають задоволенню. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 840,80 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved