Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, викладене у рішенні №11/3 від 22.01.2016 року, в частині вирішення питання про надання Красногвардійському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції дозволу на реалізацію 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради повторно розглянути подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №23235 від 10.12.15 року та прийняти рішення, у відповідності до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.1998 року; стягнути на користь позивача судовий збір. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що на примусовому виконанні у Красногвардійському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у сумі 141523,00 грн., судового збору у сумі 1415,00 грн. В ході виконання судового рішення 10.02.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби проведений опис й арешт майна, що належить боржнику, а саме 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою єдиного абонентського відділу №2 «Міські комунальні платежі» про склад сім'ї та місця реєстрації станом на 10.07.2015 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та до складу його сім'ї входить, зокрема, малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі з 02.07.2015 року. З метою передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна боржника, державним виконавцем 23.07.2015 до Управління - служби у справах дітей Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради направлено запит щодо надання дозволу на реалізацію 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить боржнику, в якій зареєстрована малолітня особа. Згідно відповіді служби у справах дітей від 28.07.2015 року, відмовлено у наданні дозволу на відчуження 1/2 частини двокімнатної квартири. Із зазначеним позивач не згодна та вимушена звернутись до суду із позовною заявою. Судом вірно було визначено найменування відповідача як «Виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради». У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача , представник третьої особи - Управління - служби у справах дітей Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в позові відмовити. Представник третьої особи - Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, поліцейських, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, обов'язково передбачено залучення органів опіки та піклування, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, у разі необхідності забезпечення прав і інтересів неповнолітніх осіб. У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. У відповідності до ч.4 ст. 177 СК України, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно з ч. 1,4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Також, п.п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Відповідно до п.67 даного Порядку, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Встановлено, що фактично предметом спору у справі є оскарження рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (нині Виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради), викладене у рішенні №11/3 від 22.01.2016 року, в частині вирішення питання про надання Красногвардійському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції дозволу на реалізацію 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], боржника [PERSON], при виконанні рішення суду. Так, підставою для відмови у наданні дозволу на реалізацію майна боржника є рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (нині Виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради), викладене у рішенні №11/3 від 22.01.2016 року. З протоколу №1 від 15.01.2016 засідання комісії вбачається, що була заслухана заява державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо надання дозволу на реалізацію 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована [PERSON], [INFO]; були вивчені надані документи, заслухані державний виконавець Клещ О.В., [PERSON], представники [PERSON] - Кім О.С., [PERSON], [PERSON] та прийнято рішення про відмову на наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна (а.с.136 Том 1). Суд вважає, що такі дії відповідача вчинено в порушення вищезазначених вимог, так як фактично поставлене у поданні виконавчої служби №23235 від 10.12.2015 року питання щодо надання дозволу на реалізацію 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], не розглянуто по суті. В даному випадку, комісією з питань захисту дитини, належних дій щодо виконання постанови державного виконавця від 16.10.2015, відносно здійснення дій по обстеженню фактичного місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] та місця реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS], виконано не було, перевірка належним чином, не проводилась, що само по собі унеможливлює вирішення питання про наявність чи відсутність порушення права дитини щодо належних житлових умов та можливості продажу 1/2 частини двокімнатної квартири. Аналогічний висновок відсутній в рішенні даної комісії і таке питання не обговорювалось, що вбачається з протоколу та додатках до нього. Тому, в порушення вищезазначених норм, відповідачем не вчинено належні дії по проведенню перевірки та наданню висновку щодо санітарно-гігієнічних і побутових умов проживання неповнолітньої дитини, а як наслідок, не досліджено обставини щодо можливої шкоди її фізичному та розумовому розвитку при відчуженні 1/2 частини двокімнатної квартири. Разом з тим, суд вважає, що належним захистом порушеного права є зобов'язання повторно розглянути подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №23235 від 10.12.15 року та прийняти рішення. Зобов'язання вчинити такі дії покладаються на Виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (нині Виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради), як на юридичну особу при якій створено комісію з питань захисту прав дитини. Посилання представника відповідача, представника третьої особи - Управління - служби у справах дітей Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради та третьої особи, суд не приймає до уваги як такі, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому є необґрунтованими. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 (сорок дві) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved