Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 23 вересня 2016 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначив, що з моменту реєстрації шлюбу в 2016 році позивач і відповідач проживали спільно за місцем реєстрації позивача, однак з квітня 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинені і з цього ж періоду вони проживають окремо. Спільно господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із різними поглядами на сімейні взаємини, ведення спільного господарства та відсутність взаємопорозуміння та довіри між ними. Майновий спір відсутній. У звязку із відсутністю дітей, позивач неодноразово пропонував відповідача звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану із заявами про розірвання шлюбу. Однак, відповідач по різним приводам ухиляється від спільної подачі відповідно заяви, що суперечить інтересам позивача. У звязку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1306, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 346542, виданим 23 вересня 2016 року (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейно-шлюбні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з квітня 2017 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved