Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю позивача та відповідача [PERSON], в результаті якої автомобілі, які належать останнім, отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріальний збиток позивача, як власника пошкодженого автомобіля, становив 41675,68 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Позивач вказує, що на день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована на підставі полісу, виданого ПАТ «АХА-Страхування», у відповідача [PERSON] такий поліс був відсутній, а тому МТСБУ зобов'язано відшкодувати вартість завданого матеріального збитку, однак МТСБУ відмовило позивачу у здійсненні виплати, посилаючись на пропуск позивачем строків звернення із заявою про відшкодування матеріального збитку. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 1000 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 40675,68 грн., пеню у сумі 5812,71 грн., три проценти річних у розмірі 1330,59 грн., інфляційні витрати у сумі 4392,97 грн., вартість експертизи - 500 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що на час укладення полісу між позивачем та ПАТ «АХА-Страхування» діяла інша редакція Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка не встановлювала строків для звернення із заявами до МТСБУ. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача МТСБУ у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволенні позову, застосувати наслідки спливу позовної давності. Зазначила, що позивачем було порушено строки, протягом яких він зобов'язаний був повідомити МТСБУ про настання страхового випадку. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 28 грудня 2011 року о 13 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Новокостянтинівській, [PERSON], керуючи автомобілем марки ЗАЗ, дн.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем “Ford”, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], після чого автомобіль “Ford”, д.н.з. [NUMBER], став некерованим та здійснив зіткнення з автомобілем «Seat», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 28 грудня 2011 року за участю вищенаведених автомобілів, є водій [PERSON] У відповідності до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 41.1. (а) ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями п. 1.7 ст. 1 Закону забезпеченим транспортним засобом - є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно з п. 33.1 (4) ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Положеннями ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Матеріалами справи підтверджено, що 28 грудня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у скоєнні якої визнано винним відповідача [PERSON] та в результаті якої, зокрема, було пошкоджено автомобіль “Ford”, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 травня 2007 року, [NUMBER], автомобіль “Ford”, д.н.з. [NUMBER], належить позивачу [PERSON] (а.с. 10) На час скоєння ДТП автомобіль “Ford”, д.н.з. [NUMBER], був забезпеченим транспортним засобом, про що вказано у полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1635554, за умовами якого страхувальником є позивач, строк дії полісу: з 26 травня 2011 року по 25 травня 2012 року. (а.с. 17) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на 28 грудня 2011 року застрахована не була. (а.с. 19-20) Отже, 28 грудня 2011 року у позивача виникло право на відшкодування шкоди, що завдана її майну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих в порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19 березня 2013 року позивач звернулася до відповідача МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, яка мала місце 28 грудня 2011 року. Листом від 11 квітня 2013 року № 3/1-05/8178 відповідач МТСБУ повідомило позивача, що прийнято рішення про відмову у виплаті відшкодування заподіяної шкоди на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тим, що [PERSON] впродовж одного року не було подано заяву про відшкодування заподіяної шкоди. (а.с. 52) За таких обставин, суд доходить висновку, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем МТСБУ, регулюються положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинними на момент скоєння ДТП, а тому відповідач вірно застосував норми пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону, в редакції від 19 вересня 2011 року. Договірні відносини між позивачем та відповідачем МТСБУ відсутні, а тому при вирішенні питання про стягнення з відповідача МТСБУ на користь позивача вартості заподіяної шкоди не можуть бути застосовані норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинної на час укладення позивачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як того просить позивач. Приймаючи до уваги те, що позивач звернувся до відповідача МТСБУ із заявою про страхове відшкодування з порушенням строків, встановлених пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поновлення такого строку положеннями закону не передбачено, суд вирішує відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог, заявлених до відповідача МТСБУ. Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05 лютого 2012 року № 001/12, виконаного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля “Ford”, д.н.з. [NUMBER], становить 41675,68 грн. За приписами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] 1000 грн. в якості відшкодування спричиненої матеріальної шкоди є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000 грн., позивач послалася на те, що протягом тривалого часу вона не могла користуватися своїм майном. З урахуванням вимог розумності і справедливості суд вирішує визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок пошкодження її майна, у сумі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн., оскільки судом було задоволено вимоги як майнового, так і немайнового характеру.

Outcome: partial