Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору про відступлення права за іпотечним договором недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартир № 166, 167 по вул. Глинки, буд. 2, м. Дніпропетровськ на підставі договорів купівлі-продажу. Через наявність заборон відчуження на нерухоме майно, що були накладені після відступлення права вимоги відповідачу 2 за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року, позивач не може вільно розпоряджатись власним майном. Позивач зазначив, що договір не відповідає вимогам статті 203 Цивільного кодексу України, що встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, позивач просив визнати недійсним договір про відступлення права за іпотечним договором, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та Хагворт Менеджмент Лімітед, від 05 жовтня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2310. Позивач зазначив, що предметом іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року були немайнові права на незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2401 (дві тисячі чотириста один), загальною проектною площею 256, 6 (двісті пятдесят шість цілих шість десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 103-173), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245, 9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403 (дві тисячі чотириста три), загальною проектною площею 329,3 (триста двадцять девять цілих три десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 243-93), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два). Проте, за оскаржуваним договором про відступлення права предметом іпотеки виступало нерухоме майно, а не майнові права. При цьому, до іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року не було укладено додаткових угод про зміну предмета іпотеки, хоча на час відступлення права будівництво було завершено та будинок введено в експлуатацію. На думку позивача, відповідач 1 відступив відповідачу 2 право вимоги звернути стягнення на обєкт нерухомого майна, який не був предметом іпотечного договору. До того ж, відповідач 1 вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, але у суді відмовився від позову. Отже, відповідач 1 не міг передати відповідачу 2 право вимоги від якого відмовився. Крім того, всупереч статті 513 Цивільного кодексу України та статті 24 Закону України «Про іпотеку» права нового іпотекодержателя не були зареєстровані належним чином. А тому, позивач просить визнати недійсним договір про відступлення права за Іпотечним договором, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» та Хагворт Менеджмент Лімітед від 05.10.2012 року зареєстрований в реєстрі за №2310. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 25 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 20.840.06.21.1. Відповідно до пункту 1.1. іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2401 (дві тисячі чотириста один), загальною проектною площею 256, 6 (двісті пятдесят шість цілих шість десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 103-173), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245, 9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два); незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403 (дві тисячі чотириста три), загальною проектною площею 329,3 (триста двадцять девять цілих три десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 243-93), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два). 05 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фнанс» та компанією Хаговрт Менеджмент Лімітед було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року. Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать у тому числі умови про предмет договору. Відповідно до статті 18 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки має містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. Згідно статті 19 цього Закону, зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню, а відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що додаткових угод до іпотечного договору після завершення будівництва будинку по вул. Глинки, 2 у м. Дніпропетровськ, сторонами договору не укладалось. Тобто, на момент відступлення права вимоги за іпотечним договором предмет іпотеки, визначений пунктом 1.1. іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року, не був змінений. Однак, відповідно до пункту 1.4. оскаржуваного договору предметом іпотеки визначено нерухоме майно, а саме: 1) незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2401 (дві тисячі чотириста один), загальною проектною площею 256, 6 (двісті пятдесят шість цілих шість десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 103-173), за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два), 2) незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245, 9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два), 3) незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2403 (дві тисячі чотириста три), загальною проектною площею 329, 3 (триста двадцять девять цілих три десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 243-103) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два), Тобто, відповідач 1 відступив від права вимоги на обєкт, який не був зазначений у іпотечному договорі № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року як предмет іпотеки. Крім того, відповідач 1 вже звертався до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором. Проте, у подальшому відмовився від позовних вимог. Ухвалою Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2012 року дана відмова була прийнята судом. Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, відповідач 1 відмовившись від своїх вимог як іпотекодержателя за іпотечним договором, не міг відступити ці права відповідачу 2. Відповідно до статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що дані вимог законодавства були порушені під час укладення оскаржуваного договору. Державна реєстрація договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором не відбулась, оскільки у Державному реєстрі іпотек, що існував на час укладення договору, відсутні відомості про заміну іпотекодержателя на підставі оскаржуваного договору. Відповідно до пункту 1.1 оскаржуваного договору, відповідач 1 у звязку з укладенням між сторонами договору № 1/01-10 відступлення права вимоги (цессії) за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, відступає відповідачу 2 права іпотекодержателя згідно з іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року. Тобто, відступлення прав за іпотечним договором відповідачу 2 відбулось у звязку з одночасним відступленням прав кредитора за кредитним договором. Правовідносини між сторонами за кредитним договором врегульовані Главою 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, кредитодавцем може бути банк або інша фінансова установа. Відповідно до статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, та лише після отримання відповідних ліцензій фінансова установа має право на здійснення таких послуг. Таким чином, юридична особа, яка набуває прав нового кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги за договором, що походить з кредитних правовідносин, повинна мати відповідні ліцензії на надання фінансових послуг (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові від 25.05.2016 року у справі № 3-477г16). Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач 2, що набув прав нового кредитора за кредитним договором та прав іпотекодержателя за іпотечним договором, що забезпечує виконання основного договору, є фінансовою установою та має відповідну дозвільну документацію. Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Таким чином, судом було встановлено, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та Хагворт Менеджмет Лімітед договір про відступлення права за іпотечним договором від 05 жовтня 2012 року суперечить вимогам законодавства, що діяло на час укладення оскаржуваного договору. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved