Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У червні 2016 році [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» (далі по тексту - відповідач 1), Приватне підприємство «Консалтінгова група» «Агро-Експерт» (далі по тексту - відповідач 2), третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якого просила визнати недійсним та скасувати звіт з оцінки майна, зроблений відповідачем 1 від 25.02.2016; визнати недійсним та скасувати рецензію відповідача 2 № 14 від 29.04.2016. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2013 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-135/11 виданого Голосіївським районним судом м. Києва 03.12.2012 відкрито виконавче провадження про стягнення боргу з позивача за кредитним договором. 10.02.2016 постановою державного виконавця відповідача 1 суб'єктом оціночної діяльності було призначено відповідача 1, яким 25.02.2016 зроблено оцінку майна, а саме квартири [ADDRESS], власником якої є позивач, вартість якої визначено в 5 705 794 грн. без урахування ПДВ. Вважаючи вказану оцінку майна необ'єктивною, позивач звернувся до третьої особи із заявою про призначення рецензування вказаного звіту і 25.03.2016 постановою державного виконавця рецензентом призначено відповідача 2. Згідно рецензії № 14 від 29.04.2016, складеної відповідачем 2, Звіт відповідача 1 повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з експертної грошової оцінки. Позивач вважає, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», а також Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», оцінка майна та рецензія є необ'єктивними та не відповідають реальній вартості вищевказаної квартири, що порушує права позивача. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що рецензент вивчає правильність складання Звіту про оцінку майна та відповідність його нормативно-методичній базі, що й було зроблено відповідачем 2. В Звіті оцінювач - відповідач 1 використовував два методичні підходи: дохідний (на який спирається позивач) та порівняльний - результати якого було використані у висновку про вартість майна, про що зазначив і рецензент. Звіт та рецензія відповідають нормам законодавства України, що регулює проведення оцінки майна. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом другим частиною другою зазначеної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання правочину недійсним. Частиною третьою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час звернення позивача із вказаним позовом, встановлено право сторони виконавчого провадження оспорити належність майна і результати його оцінки. Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2013 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження № 36000693 на підставі виконавчого листа № 2-135/11 виданого 03.12.2012 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 1 027 187, 46 доларів США (еквівалентно 8 188 200, 92 грн.), 1700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на ІТЗ. 10.02.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої відповідача 1 - ТОВ «Українська експертна група» в особі Душинського Євгена Івановича призначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та доручено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань ринкової вартості описаного майна (квартири [ADDRESS] та належить позивачу) за яку воно може бути продане в даному населеному пункті, станом на час проведення оцінки. При цьому, експерта попереджено про відповідальність згідно чинного законодавства України за відмову, ухилення або завідомо неправдивий висновок. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 1 04.11.2015 складено Висновок про вартість майна, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS], власником якої є позивач. Відповідно до вказаного Висновку, ринкова вартість квартири станом на 25.02.2016 становить 5 705 794, 00 грн. 25.03.2016 у зв'язку з поданими відносно результатів оцінки запереченнями позивача на підставі положень п. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої відповідача 2 - Приватне підприємство «Консалтінгова група» «Агро-Експерт» в особі директора Романюка Мирослава Васильовича призначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та доручено провести рецензування звіту про оцінку майна, надати висновок щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосування процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна та попереджено останнього про відповідальність згідно чинного законодавства України за відмову, ухилення або завідомо неправдивий висновок. 29.04.2016 відповідачем 2 підготовлено Рецензію № 14 на Звіт про оцінку нерухомого майна, відповідно до якої рецензент [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [NUMBER] від 11.03.2006) дійшов висновку про те, що оспорюваних Звіт за формою подання матеріалів, обґрунтованістю вихідних даних та застосуванням в процесі оцінки технічних прийомів та методичних підходів повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, обсяг зібраних виконавцем звіту вихідних даних достатній для здійснення оцінки запропонованого майна. Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що відповідачами під час складання Звіту та Рецензії порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», а також Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», оцінка майна та рецензія є необ'єктивними та не відповідають реальній вартості вищевказаної квартири. Відповідно до висновку про вартість майна, зробленого на замовлення позивача ТОВ «Український центр незалежних експертиз», ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] станом на 31.05.2016 становить 8 459 445, 00 грн. (без урахування ПДВ). Разом з тим, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», що був чинний на час вчинення виконавчих дій, а саме призначення оцінювача та рецензента майна. Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 58 «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи - сторони виконавчого провадження в разі не згоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення (ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».) Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, враховуючи ту обставину, що відповідачі по справі є учасниками виконавчого провадження, а не посадовими особами державної виконавчої служби, звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу, а також, зважаючи на те, що позивачем самостійно було обрано спосіб та порядок захисту свого порушеного права, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки вимоги позивача в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду за правилами Розділу VII ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, оскільки саме державним виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна. Крім того, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що звіт про оцінку вартості майна та оскаржувана рецензія не є за своєю суттю правочином, а тому, у відповідності до ст. 16 ЦК України не можуть бути визнані недійсними. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed