Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали свої вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши [PERSON] право на укладення шлюбу, оскільки це відповідає її інтересам. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засідання проти позову не заперечував та вважав за можливе задовольнити предявлені вимоги, оскільки надання дозволу [PERSON] на шлюб відповідає їх спільним інтересам. Представник зацікавленої особи відділу Дніпропетровського РАЦС до суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно ч.1 ст. 242 ЦПК України суд розглядає справи про надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 08 червня 1999 року в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області і на даний час вона ще не досягла повноліття. Так, в 2015 році заявниця познайомилась з [PERSON], [INFO] та через деякий час між ними склалися дуже теплі, щирі стосунки та взаємні міцні почуття любові і поваги один до одного, тому мають намір зареєструвати шлюб у визначений законом порядку. Проте, коли [PERSON] звернулась до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції, щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, їй було роз'яснено, що оскільки вона не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб, як це передбачено сімейним законодавством України, необхідно надати судове рішення про дачу права на укладання шлюбу. Зокрема, як встановлено у судовому засіданні, надання заявниці права на укладання шлюбу є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вже вагітна терміном 5-ть тижнів, що підтверджується довідкою №5 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 14 лютого 2017 року, а тому їй необхідно терміново зареєструвати шлюб до народження дитини. Крім того, мати заявниці [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти реєстрації зазначеного шлюбу, вважаючи його таким, що відповідає спільним інтересам сторін. Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно до ч.1 ст. 23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Частиною 2 ст. 23 СК України визначено, що за заявою особи, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст. 234 ЦПК). Таким чином, судом встановлено, що реєстрація шлюбу між неповнолітньою [PERSON] та [PERSON] відповідає їхнім спільним інтересам та ґрунтується на вільному волевиявленню сторін. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справ, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заявниці про зниження шлюбного віку та надання права на шлюб обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved