Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

У травні 2019 року Новоодеська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду із позовом в інтересах малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей до [PERSON] . На обґрунтування позову зазначено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] , батько яких, [PERSON] помер [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] внаслідок систематичного ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків, аморального способу життя, зловживання алкогольними напоями, позбавлені батьківського піклування та догляду. Посилаючись на викладене, а також на те, що діти влаштовані до Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Миколаївської обласної ради, їх матір`ю не відвідуються, яка їх долею не переймається, не забезпечувала належне утримання та виховання, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] та стягнути на користь Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, просила про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що алкогольні напої на даний момент не вживає, будинок, де вона мешкає потребує ремонту, оскільки зруйнований у зв`язку з пожежею. Просить не позбавляти її батьківських прав, повернути їй дітей. Представник третьої особи - Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Заслухавши учасників процесу, пояснення свідків, допитаних судом, вивчивши доводи позову, матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 01.11.2007р.) та [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 03.03.2010р.) Батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 26.12.2018р.). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 28.12.2015 р., 28.01.2016 р., 10.05.2016 р., 17.11.2016 р., 11.01.2019 р., 30.01.2019 р., 01.02.2019 р., 05.03.2019 р., 19.03.2019 р. та акту оцінки потреб сім`ї/особи від 15.01.2019 р., умови для проживання малолітніх дітей в будинку по [ADDRESS] відсутні, санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормі. У будинку, який не опалюється, брудно, немає елементарних умов для проживання відсутні дрова ля опалення будинку. Згідно актів попередження від 25.12.2015 р., 11.05.2016 року [PERSON] була попередження, що у разі подальшого ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов утримання та виховання дітей вона буде притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП та буде вирішуватися питання про позбавлення батьківських прав, відповідно до вимог ст.. 164 СК України. Відповідно до наказу №8 Служби у справах дітей Новоодеської РДА «Про взяття на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах» від 17.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було взято на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10.06.2020 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] -донька хворого [PERSON] , належного догляду за хворим не здійснювала. На час перевірки чоловік був не переодягнений, засоби гігієни відсутні, повна антисанітарія, перебував один у зачиненому приіщенні, [PERSON] , яка не проживала разом з батьком, а проживала у сусідів, до зауважень не прислуховувалась, вела себе агресивно. Відповідно до акту виконкому Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької ради від 17.09.2020 року [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ), приїхала 11.02.2020 року доглядати батька, який помер [INFO] , житлово-побутові умови за місцем проживання померлого задовільні. З протоколів засідань Комісії з питань захисту прав дитини при Новоодеській РДА від 17.06.2014р., 19.10.2018р. та 19.03.2019 р. встановлено, що під час розгляду питань неналежного ставлення до виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , неодноразово проводилася профілактична робота з сім`єю, але [PERSON] продовжує зловживати спиртними напоями та збирати сумнівні компанії. Орган опіки та піклування Новоодеської райдержадміністрації у обґрунтованому письмовому висновку № 141/15-34/01 від 02.05.2019 р. вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на необхідність захисту дітей і невиконання відповідачкою обов`язків по належному їх утриманню та вихованню. Згідно заяви Антонівської загальноосвітнтої школи-інтерната І-ІІІ ступенів МОР від 22.09.2020 року вбачається, що за період з січня 2020 року по вересень 2020 року [PERSON] жодного разу не відвідала своїх дітей. Іноді телефонувала їм і обіцяла придбати для них планшети та мобільні телефони, якщо вони погодяться поїхати з нею додому, але жодної посилки навіть з найнеобхіднішими речами діти не отримали. Весь цей час вони перебувають на повному державному утриманні. Відповідно до довідки КНП «Новоодеська ЦРЛ» Новоодеської районної ради за №286-01-10 від 25.02.2020 року [PERSON] перебуває на обліку у наркологічному кабінеті з 2018 року з діагнозом: «синдром залежності від алкоголю». Свідок [PERSON] , який працює інспектором з ювенальної превенції Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області суду пояснив, що в межах своїх службових обов`язків відвідував сім`ю [PERSON] з метою дотримання прав малолітніх дітей, умов проживання та наявності умов харчування. Під час рейду, в присутності комісії, він побачив двох малолітніх дітей, які перебували в занедбаному будинку, без опалення у зимовий період, діти були на брудній білизні, до школи не ходили, запасу продуктів не було. На запитання до матері чому діти не в школі, [PERSON] відповідала, що вони хворі. Мати дітей постійно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, відносно матері неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст.. 184 КУпАП. Були випадки, коли мати була відсутня в будинку, діти знаходилися там самі. Крім того, були випадки, коли вони змушені були доставляти дітей до лікарні, оскільки діти мали ознаки захворювань, а мати, яка їм уваги не приділяла, перебувала в стані спяніння, у звязку із чим її доставляли до наркології для надання медичної допомоги. Свідок [PERSON] , яка працює директором Новоодеського РЦСС для сім`ї, дітей та молоді, суду пояснила, що на протязі тривалого часу, під час роботи з 2012 року, обізнана з сім`єю [PERSON] по 18.07.2019 року. Відповідач [PERSON] неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння, на рекомендації та зауваження фахівця із соціальної роботи реагувала агресивно, умови договору соціального супроводу виконувала частково. Прийняла на проживання в будинку квартиранта, який негативно характеризується та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. З тим квартирантом разом вживали алкогольні напої, в її будинку збиралися компанії чоловіків, з якими вживалися в присутності дітей алкогольні напої. Вони сприяли в оформленні пенсії по втраті годувальника, після смерті її чоловіка. Написали клопотання до Новоодеської міської ради щодо надання дров для опалення, неодноразово направляли консультували її, проводили профілактичну роботу, тобто робили все, що входить до їх повноважень. Діти часто залишалися дома самі, перебували у сусідів або у старшої доньки, мати була відсутня по 3-4 дні. Діти були голодні, не відвідували школу, оскільки не було кому їх зібрати зі школи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з родиною [PERSON] працює з 15.01.2015 року, після смерті чоловіка [PERSON] розпочала її супровід. Коли приїздили до них додому, то дуже часто діти були вдома, а не в школі. Неодноразово [PERSON] не відчиняла двері, бо перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вони з відповідачем неодноразово проводили бесіди щодо необхідності дотримання санітарно-гігієнічних норм. В останнє відвідування [PERSON] 17.01.2020 року з нею вже проживав квартирант, який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В ході обстеження було встановлено, що в одній кімнаті клеїли обої старша донька відповідача з чоловіком, а в другій кімнаті спав квартирант, ніяких продуктів харчування та коштів не було. Зі слів сусідів також зясовано, що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний образ життя. Свідок [PERSON] є рідною донькою відповідачки [PERSON] та сестрою малолітніх [PERSON] та [PERSON] вказала суду, що її мати почала вживати спиртні напої після смерті чоловіка з [INFO] , вживала і до його смерті, але не так часто і сильно. Діти в інтернаті перебувають вже рік, діти мати люблять і вона вважає, що матері потрібно дати можливість виховувати дітей, зараз вона перебуває у стресовій ситуації і в неї не має коштів, щоб пройти курс лікування від алкоголізму. Підтвердила, що за допомоги служби у справах дітей мати неодноразово поміщували у Новоодеську ЦРЛ у звязку із алкогольною інтоксикацією, дітей при цьому лишали в лікарні. В силу статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948\\06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Оцінивши досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню власних малолітніх дітей, оскільки на протязі тривалого часу не цікавиться їхнім життям, не займається їх вихованням, не піклується про стан їх здоров`я, не надає матеріальної допомоги на її утримання, зловживає спиртними напоями. Усі заходи, застосовані позивачем для зміни антисоціальної поведінки відповідача, а це і відібрання дітей, систематичні бесіди та перевірки, матеріальна та фінансова допомога держави - не дали позитивного результату. Враховуючи наведене, суд вважає поведінку [PERSON] ухиленням від виконання батьківських обов`язків та підставою для позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей, відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.164 СК України. Крім того, згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.182, 184 СК України, суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Outcome: approved