Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] (далі Квартира). Позивач стверджує, що право власності на Квартиру вона набула на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2009 року. В межах кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за фактом шахрайства на вищевказану Квартиру було накладено арешт постановою старшого слідчого Слідчого Управління УМВС України в Житомирській області Кондратюком М.М. (далі Слідчий) від 11.09.2012 року та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою Житомирською державною нотаріальною конторою внесено відповідний запис від 12.09.2012 року. Посилаючись на те, що вона жодного відношення до розслідуваної кримінальної справи не має, а арешт на Квартиру порушує її право власності на неї, просила відновити її порушене право власності на зазначений обєкт нерухомого майна шляхом звільнення його з-під арешту. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Причини неявки відповідача [PERSON] Управління Національної поліції в Житомирській області та ІІІ особи [PERSON] невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, будь-яких заяв чи заперечень проти позову до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Житомирській області в судовому засіданні від 09.09.2015 року при вирішенні справи поклався на розсуд суду, при цьому зазначав, що податковий орган не є учасником кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на майно позивачки. 12.05.2016 року в письмовій заяві до суду просив слухати справу без його участі. Завідувач Першої Житомирської державної нотаріальної контори надіслав до суду письмову заяву від 02.06.2016 року про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.2009 року позивачу на праві власності належить Квартира. Зазначена обставина також підтверджується довідкою Комунального підприємства «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.10.2015 року та Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.05.2016 року. В межах кримінальної справи № 10/160531, порушеної Слідчим проти [PERSON], ІІІ особи по справі, та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, на вищевказану Квартиру було накладено арешт постановою Слідчого від 11.09.2012 року з метою виконання вироку в частині можливої конфіскації майна та забезпечення відшкодування збитків, завданих злочином. Відомості щодо обтяження нерухомого майна Квартири 12.09.2012 року були внесені Першою Житомирською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним записом № 12979159. Статтею 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основних свобод, а також статтями 319, 321 Цивільного кодексу України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В матеріалах кримінальної справи № 10/160531, яка станом на день розгляду даної цивільної справи знаходиться в суді на стадії судового розгляду, однак під іншим номером № 285/1543/13-к по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.15 ч.3 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та [PERSON] по обвинуваченню за ч.3 ст.15 ч.3 ст.190 КК України, відсутня постанова Слідчого від 11.09.2012 року про накладення арешту на Квартиру. Копія останньої була надана суду відповідачем [PERSON] Управлінням Національної поліції в Житомирській області та ІІІ особою Першою Житомирською державною нотаріальною конторою. [PERSON], позивачка, будучи власником Квартири не є підозрюваною, обвинувачуваною, потерпілою або навіть свідком по зазначеній вище кримінальній справі, а тому наявність арешту та заборони на відчуження, а також відповідні відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яке належить позивачці, обмежує її право власності, яке підлягає захисту. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. (ст. 391, 396 ЦК України). В судовому засіданні було достовірно встановлено наявність наступних юридичних фактів: правомірність набуття позивачкою права власності на арештоване майно Квартиру та факт порушення її права вільно нею розпоряджатись, зокрема накладення заборони на відчуження Квартири. Суд вважає, що існування арешту, яким забезпечувались відшкодування збитків, завданих злочином, та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, позбавляє особу, яка володіє майном, позивачку [PERSON], права користуватися\~ Квартирою. Оскільки особа, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором (позивачка), позбавлена права користуватися та розпоряджатися цим майном, зокрема у зв'язку із існуванням накладеного арешту, суд вважає позовні вимоги про зняття арешту з належного [PERSON] майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved