Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Ухвалою Київського районного суду від 06.05.2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначив справу до підготовчого судового засідання. 10.07.2019 року сторона відповідача надала до суду відзив з письмовими доказами на обґрунтування своїх доводів. 19.09.2019 року суд закрив підготовче судове засідання і призначив справу до розгляду по суті. За клопотанням сторони позивача справа розглядалась судом в режимі відео конференції. Представник банку, підтримуючи позовні вимоги, стверджував, що відповідач не виконала свої зобов`язання за договором кредиту №R52114527656В\~від 17.02.2014\~рокуі не повернула у повному обсязі кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 619863,53 грн., яка складається з боргу за кредитом в сумі 258 692,49 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 121 716,67 грн., і пені в сумі 239454,37 грн., тому банк за захистом порушеного права звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача позов Банку не визнала і доводила, що банк надав розрахунки заборгованості, які не відповідають умовам кредитного договору. Окрім того, банк застосував принцип подвійного стягнення за основним зобов`язанням, тому як звернувшись до суду з цим позовом, банк одночасно звернув стягнення на предмет застави. На обґрунтування своїх доводів сторона відповідача надала до суду висновок експертного дослідження кредитного договору і постанову приватного виконавця від 11.09.2019 року про закінчення виконавчого провадження, відкритого за заявою стягувача АТ «Таскомбанк» до боржника «Чігідіної» на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу. Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи і встановив наступне: 7 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк» і [PERSON] уклали кредитний договір № R52114527656B, за умовами якого Банк надав, а [PERSON] отримала кредит у розмірі 344 790 гривень, із застосуванням процентної ставки в розмірі 13, 99 % річних. Позичальник зобов`язалась в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, та повернути кредит у повному обсязі в строк до 17 лютого 2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.02.2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк» і [PERSON] уклали Договір застави № R52114527656B-Z1, відповідно до якого [PERSON] передала в заставу Банку автомобіль марки Hyundai Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, що належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] 745788 від 13 лютого 2014 року. 27 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк» та Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» уклали Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами , в тому числі і за договором № R52114527656B. До ПАТ «Таскомбанк» (нині АТ «Таскомбанк») перейшло право вимоги як за кредитним договором так і договором забезпечення. 28 жовтня 2018 року АТ «Таскомбанк» на адресу [PERSON] направив повідомлення-вимогу про наявність у Банку права вимоги на підставі договору про відступлення прав і вимагав достроково повністю повернути кредит, зазначивши загальну суму заборгованості в розмірі 619 863,53 гривень, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту: 258 692,49 грн., заборгованість по відсоткам 121 716,67 грн., пеня за період з 25.10.2017 року по 25.10.2018 року в розмірі 239 454,37 гривень. 19.11.2018 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. на підставі заяви АТ «Таскомбанк», договору застави і вимоги-повідомлення видав виконавчий напис №3020 про звернення стягнення боргу в сумі 623363,53 грн на автомобіль марки Hyundai Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, належного на праві власності [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 08.10.2019 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 16.07.2019 року виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. 02.10.2019 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. на підставі заяви АТ «Таскомбанк», договору застави і вимоги-повідомлення видав виконавчий напис №2868 про звернення стягнення боргу в сумі 623363,53 грн на автомобіль марки Hyundai Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, належного на праві власності [PERSON] . Банк звернувся до приватного виконавця з вимогами щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 7 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк» і [PERSON] уклали договір споживчого кредиту на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів на суму 344790 грн. За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути\~кредит\~у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2\~ст. 1054 ЦК України). Як видно зі змісту кредитного договору, сторони встановили строк дії договору повернення кредитних коштів включно по 17 лютого 2021 року. П.3.4 договору визначено спосіб повернення кредиту та сплати відсотків ануїтетні платежі. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно до положень п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів. Положення статті 514 ЦК України визначають « до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом». Право банку достроково вимагати погашення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачено розділом 5 кредитного договору (п.5.2.1). Вимога банку від 29.10.2018 року про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором [PERSON] не виконала. Банк, вимагаючи стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, посилається на розрахунок заборгованості (а.с.41), який містить відомості про загальну заборгованість станом на 25.20.2018 року, розрахунок пені на заборгованість за кредитом і розрахунок пені на заборгованість за відсотками, та розрахунок заборгованості по відсотках за період з 27.03.2017 року по 17.10.2018 року за ставкою 28%. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Розрахунок, наданий позивачем, не має навіть інформаційного характеру у контексті ціни позову, тому як не містить будь-яких даних щодо виконання (чи невиконання) позичальником зобов`язань з повернення кредитних коштів і сплати відсотків, починаючи з березня 2014 року. Відповідач, не визнаючи суму заборгованості, вказану банком у позові і у розрахунку, посилається на висновок експертного дослідження судової економічної експертизи №140, складений 27.03.2019 року судовим експертом Бочкарьовим [PERSON] О [PERSON] (а.с.95-119). Експерт проаналізував здійснені ПАТ «ВТБ Банк» фінансові операції з отримання коштів від позичальника [PERSON] для зарахування на рахунок за кредитним договором №R52114527656В і дійшов висновку, що Банк отримав від позичальника на виконання умов кредитного договору грошові кошти в сумі 295145грн. Станом на 17.02.2019 року сума заборгованості позичальника [PERSON] перед кредитором за кредитним договором №R52114527656В складає 202514,29грн, у тому числі сума неповернутого кредиту - 141582,3грн., сума несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 60931,99 грн. Суд оцінює наданий висновок експертного дослідження у сукупності з іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи і визнає висновок належним і допустимим доказом. Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» судові експерти мають право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб. Згідно з п. 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998 р. №53/5, за дорученням юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються у письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Судовому експертові Бочкарьову Д.О. на дослідження були надані кредитний договір та первинні платіжні касові документи квитанції за період з лютого 2014 року по лютий 2019 року. \~ \~ \~ \~Представник банку, не погоджуючись з висновком експертного дослідження, не надав до суду ні кредитної справи позичальника, ні первинних меморіальних і касових документів щодо видачі кредиту та його погашення і сплати відсотків, ні виписок руху коштів по рахункам позичальника, ні графіка погашення кредиту і сплати відсотків. Щодо підвищення банком процентної ставки суд зазначає наступне. Право банку збільшити процентну ставку до 28% передбачено п.3.3.3. кредитного договору. Але умовами договору передбачена певна процедура збільшення процентів: банк зобов`язаний направити позичальнику листа про збільшення розміру процентної ставки та новий графік повернення кредиту і сплати відсотків. Та розрахунок вартості супутніх послуг. Всупереч вимогам ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, банком не надано суду належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, тому суд вважає, що банк збільшив [PERSON] процентну ставку до 28% безпідставно. \~ \~ \~ \~Доводам відповідача про подвійне стягнення боргу за кредитним договором суд не надає оцінки, тому як на розгляді іншого суду на даний час знаходиться справа за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позов Банку підлягає задоволенню в частині стягнення боргу за договором кредиту в сумі 202514,29 грн., де сума неповернутого кредиту - 141582,3грн., сума несплачених процентів за користування кредитом - 60931,99 грн. В іншій частині позов Банку не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ст.141 ЦПК України на користь Банку підлягають стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2025 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial