Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСББ «Отакара Яроша, будинок 26» заборгованість за договором та штрафні санкції, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір №15 від 01.01.2008 року про утримання будинку, споруд та прибудинкової території, у відповідності до якого відповідач взяв на себе зобовязання не пізніше 15 числа місяця оплачувати послуги по утриманню будинку (п.6 договору). Однак, свої зобовязання по своєчасному проведенню розрахунків відповідач не виконує, у звязку з чим за період з травня 2012 року по квітень 2015 року виникла заборгованість у сумі 26996,49 гривні. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року позов задоволено. На зазначене судове рішення [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою, обгрунтовуючи яку посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повно зясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не забезпечив повний, обєктивний та неупереджений її розгляд відповідно до статей 10, 160, 212, 213 ЦПК України, а тому таке рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Суд не перевірив розрахунок заборгованості наданий позивачем. Відповідач надала свій розрахунок заборгованості на меншу суму з врахуванням того, що вона не є власником машиномісця , а тому не повинна платити витрати на утримання і опалення паркінгу. Позивач наддав заперечення в яких зазначає, що паркінг це є місцем загального користування, тому відповідач повинна оплачувати витрати на його утримання і опалення. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Ухвалюючи рішення, про задоволення позову суд першої інстанції, виходив з того, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також у відповідності ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З таким висновком суду, судова колегія погоджується частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Статтею 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово- комунальну послугу; виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Таким чином, ОСББ «Отакара Яроша, будинок 26» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкових території, а відповідач є споживачем цих послуг. Відповідно ч. 1 ст. 19 ЗУ Про житлово-комунальні послуги визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 32 ЗУ Про житлово-комунальні послуги передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30 серпня 2007 року [PERSON] придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. (а.с.43). 01 січня 2008 року між [PERSON] та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Отакара Яроша, 2.6 », було укладено договір №15 про утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до якого відповідач зобов'язана не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплачувати послуги по утриманню будинку (п. 6 договору), які надаються ОСББ (а.с.4-6). В порушення вимог зазначеного договору відповідач свої зобовязання по своєчасному проведенню розрахунків на утримання будинку, споруд та прибудинкової території не виконувала, в результаті чого, відповідно до розрахунків, наданих позивачем та перевірених судом, за період з травня 2012 року по квітень 2015 року, виникла заборгованість, яка складається з: 18051,72 - сума боргу за договором та 993,99 пені за договором за прострочення проведення розрахунків (а.с.42). Отже, своїми діями [PERSON] порушує права ОСББ «Отакара Яроша, будинок 26» на своєчасне отримання оплати послуг, а також положення ст. 526 ЦК України, яка встановлює, шо зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по витратах на утримання і обслуговування паркінгу в сумі 1736,56 грн. і опалення паркінгу в сумі 172,21 грн., всього в сумі 1908,77 грн. то в цій частині в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити, оскільки вона не є власником паркінгу. Згідно відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно власником машино-місця №15 загальною площею 18,0 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку літ. «А-10» за адресою м. Харків, вул. Отакара Яроша, 26 є [PERSON] до якої позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту п. 9 договору №15 На утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 1 січня 2008 року вбачається, що за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня у розмірі, встановленому 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Судова колегія перевіривши розрахунок, погоджується з доводами відповідача, що сума пені за 1 рік за період з травня 2014 року по квітень 2015 року складає 993 грн. 99 коп. на суму заборгованості 18051 грн.72 коп. Стягнення пені, нарахованої на заборгованість, стягнуту за рішеннями Харківського районного Харківської області від 02.04.2012 року та 09.11.2009 року, які оскаржуються в апеляційному порядку, судова колегія вважає передчасним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сума задоволених позовних вимог складає 19 045,71 коп. Матеріали справи свідчать, що відповідачем було сплачено судовий збір в сумі 134,98 грн., тоді як за результатами розгляду відповідач повинна вона була сплатити 121,80 грн. (134,98 - 121,80 = 13грн. 18 коп.) Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 177 грн. 40 коп. за мінусом зайво сплаченої суми. Інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи по суті і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Outcome: partial