Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У травні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надає Позичальникові кредит у сумі 120 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21 грудня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 21.12.2006 року, за яким відповідачка надала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення другого поверху № 150-:-157, загальною площею 485,9 кв.м, в літ. «А-4-5-7-8», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності. Відповідачка зобов'язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв'язку із чим станом на 18.03.2013 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 3 258 155 грн. 97 коп. 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (відступлення права вимоги), за яким ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором від 21.12.2006 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Посилаючись на викладене, позивач просив для задоволення своїх вимог за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення другого поверху № 150-:-157, загальною площею 485,9 кв.м, в літ. «А-4-5-7-8», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження, та передати предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [ADDRESS] в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № СМ-8МЕ702/074/2006, відповідно до умов якого Банк надає Позичальникові кредит у сумі 120 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21 грудня 2016 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 Кредитного договору сторони визначили відсоткову ставку, як FIDR + фіксований відсоток, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Фіксований відсоток було визначено у розмірі 5%. Згідно п. 4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і повністю, перерахувавши на поточний рахунок відповідачки [NUMBER] кредитні кошти у загальному розмірі 120 000,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМ-8МЕ 702/071/2006 від 21.12.2006 року, відповідно до умов якого відповідачка надала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення другого поверху № 150-:-157, загальною площею 485,9 кв.м, в літ. «А-4-5-7-8», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2006 року. Відповідачка зобов'язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв'язку із чим станом на 18.03.2013 року у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 86 533,01 доларів США, що еквівалентно 691 658,34 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користуванням кредитом у розмірі 1 128,53 доларів США, що еквівалентно 9 020,34 грн., пені за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором - 2 557 477,29 грн. 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (відступлення права вимоги), відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) передає та відступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Фактору) сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. Згідно Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року до Кредитного портфелю, проданого за вищевказаним договором, увійшов кредитний договір № СМ-8МЕ702/074/2006 від 21.12.2006 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобов'язання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно положень ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави, у випадках, встановлених договором. Як передбачено п. 6.2 Договору іпотеки від 01.12.2006 року Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 цього Договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором та цим Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Разом із тим, вимога позивача про передання предмета іпотеки: трикімнатної квартири [ADDRESS] в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, задоволенню не підлягає, оскільки вищевказана квартира не є предметом іпотеки за договором № РМ-8МЕ 702/071/2006 від 21 грудня 2006 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial