overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, вартістю 26163,0 гривень, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON], він, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування після її смерті. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Соболівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] була забудовником будинку по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року, двір відносився до суспільної групи колгоспників, згідно по господарської книги № 10, особовий рахунок [NUMBER] і в ньому проживали [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON], що підтверджується довідкою Соболівської сільської ради за вих. №936 від 14 квітня 2014 року. Документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. Позивач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER], паспортом позивача та є її спадкоємцем згідно заповіту. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України -спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України -прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 16 квітня 2014 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями йому відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки [PERSON] побудував будинковолодіння по [ADDRESS], здійснювала за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 500, 00 грн., починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини з відповідача [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 08 січня 2011 року. 16 квітня 2014 шлюб розірвано. Відповідач проживає окремо та ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати сина. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлена у встановленому законом порядку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] частково визнавав позовні вимоги. Суд, вислухавши відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 08 січня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 01 (а.с. 9). Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої Софіївською селищною радою (а.с. 8). Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Відповідно до ст. 108 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В своїх запереченнях проти позову відповідач посилався, що відповідно до рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300, 00 грн. щомісяця і до повноліття дитини (а.с. 34). Також, вказував на те, що з 1 серпня 2014 року працевлаштований, надав копію трудової книжки та трудовий договір, відповідно до яких працює трактористом - машиністом сільськогосподарського виробництва ФОП «[PERSON]» (а.с. 32, 38). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] заробітня плата з серпень місяць склала 903,00грн. (а.с. 33). Таким чином, оскільки відповідач маючи неповнолітню дитину, не належно виконує свої обов'язки щодо його утримання, то позов підлягає частковому задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі 400,00 гривен, щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому прохала розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 20 грудня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено відповідний актовий запис №2074 від 20 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] зареєстроване та видане Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 20 грудня 2003 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок з відсутністю порозуміння та поваги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 12 лютого 1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено запис №278 від 12 лютого 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] зареєстроване та видане міським Палацем шлюбів м.Полтава 12 лютого 1986 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок постійних конфліктів, причиною яких є зловживання ним алкоголю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала, задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 12 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №112 від 12 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області 12 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають разом. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишаться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 вересня 2010 року Виконкомом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 18. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, вони не можуть проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обов'язки та вирішувати поточні проблеми, в сім'ї постійно виникають сварки. [PERSON] зазначає, що подальше спільне життя між ними може негативно вплинути на психіку їхньої доньки та на формування її світогляду. Спроби налагодити сімейні стосунки позитивного результату не дали, тому [PERSON] вважає, що розірвання шлюбу дасть змогу кожному з них побудувати нормальне життя та зберегти нормальні погляди на сім'ю для їхньої дитини. Оскільки останнім часом вони не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, строк на примирення позивач просила не надавати. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18 вересня 2010 року Виконкомом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 18. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Спільне життя між ними не склалося, більше місяця вони разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. У поданій суду заяві позивач [PERSON] зазначала, що дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вона просить розірвати шлюб зареєстрований 09.11.2013 року, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 09 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 254, свідоцтво [NUMBER]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Спору про розподіл спільного майна подружжя не має. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вона просить розірвати шлюб зареєстрований 20.04.2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного. У судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 326, свідоцтво [NUMBER]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Спору про розподіл спільного майна подружжя не має. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей: - дочку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вона просить розірвати шлюб зареєстрований 20.06.2009 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного. У судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 20 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 594, свідоцтво [NUMBER]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Спору про розподіл спільного майна подружжя не має. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 05.06.2013 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №578. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] хоча і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 05.06.2013 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №578 (а.с.3). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоча і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved