Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , 3-я особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року. Шлюб було розірвано 28.04.2009 року. В період знаходження [PERSON] в зареєстрованному шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, з [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року по справі № 2-2318/2009 рік були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.06.2009 року і до повноліття дитини. На підставі вищезазначенного рішення суду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист, який знаходиться в теперішній час на виконанні у Хортицькому відділі ДВС ГТУЮ в Запорізькій області. Однак, на підставі рішення Жовтневого районного суду від 28.03.2019 року по справі № 331/4271/18 про оспорювання ним батьківства було вирішено виключити з актового запису №260, складеного 04.07.2006 року Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відомості про нього, як батька відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 02.05.2019 року. Однак, в зв`язку з тим, що після набрання рішення суду законної сили відповідачка на його прохання забрати з виконання виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в добровільному порядку не відреагувала, тому це змусило його звернутися до суду з позовною заявою. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України№789-ХІІвід 27лютого 1991року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Правовий аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини, підлягають сплаті саме батьком дитини. Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов*язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК У країни, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] не є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , тому вважає, що він не повинний нести обов`язки по утриманню цієї дитини відповідно до рішення суду, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Припинити стягнення з [PERSON] , [INFO] ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою : [ADDRESS] на користь [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] щомісяця аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Відкликати з Хортицького ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області (69114, м. Запоріжжя вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-а) виконавчий лист по справі за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року по справі № 2-2318/2009 рік про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.06.2009 року і до повноліття дитини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2019 року відкрито провадження по справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 07.08.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з*явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник 3-ї особи Хортицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з*явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року. Шлюб було розірвано 28.04.2009 року. В період знаходження [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованному шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2009 року і до повноліття дитини На підставі рішення суду 29.10.2009 року було видано виконавчий лист, який був наданий для виконання до Хортицького відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису, третя особа Олександрівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, задоволено. Виключено з актового запису № 260, складеного 04.07.2006 р. Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 02.05.2019 року. Відповідно до ст. 180\~Сімейного Кодексу України батьки\~зобов`язані утримувати дитину до до сягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181\~Сімейного Кодексу Україниза\~домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181\~Сімейного Кодексу Україниза\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 197\~Сімейного Кодексу України за\~позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18\~СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього\~Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181\~СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192\~СК України зміна\~розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273\~СК України має\~на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що [PERSON] , [INFO] не є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та його на підставі рішення суду від 28.03.2019 року виключено з актового запису № 260, складеного 04.07.2006 р. Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з відомості про батька, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь [PERSON] аліментів. На підставі вищевикладеного, позов про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання сина слід задовольнити.

Outcome: approved