Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У червні 2013 року ЛМКП «Теплокомуненерго», від імені якого діє представник за довіреністю пред'явило дійсний позов, який було уточнено. Просив стягнути з відповідачів у рівних частках заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996 року по 01.04.2013 року в загальній сумі 14565,33 гривень і витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачі належним чином не виконують зобов'язання щодо оплати отриманих послуг. В судовому засіданні представник позивача - Федоренко О.А. наполягав на задоволенні уточненого позову у повному обсязі. В наступні судові засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не підтверджено факт надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, відсутній договір між сторонами, також не зрозумілі розрахунки заборгованості, немає розрахунку втрат від інфляційних процесів та 3 % річних. Окрім того, позивачем пред'явлено вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за спірні послуги з 01.07.1996 року, що знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності. Посилаючись на вищезазначені обставини та відсутність укладеного між сторонами договору на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири відповідачів, просив суд відмовити в задоволенні позову, наполягав на застосуванні до правовідносин наслідків спливу строку позовної давності. В наступні судові засідання представник відповідача не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини щодо надання і споживання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які регулюються Конституцією України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання дання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі-Правила), затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. (із подальшими змінами), нормами Цивільного та Житлового кодексів України, іншими нормативно-правовими актами. Статтею 68 ЖК України передбачено, що споживач послуг зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють виключно на договірних засадах, а підпунктом 1 пункту 3 ст. 20 вищевказаного Закону на споживача послуг покладено обов'язок щодо укладання договору з надання житлово-комунальних послуг з виконавцем послуг. Пунктом 8 Правил визначено, що послуги надаються споживачам згідно з типовим договором, який укладається між споживачем і виконавцем послуг. Нормою ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок щодо укладання договору із споживачем покладено на виконавця послуг. Таким чином, вищезазначені норми регламентують обов'язковість договірних відносин між виконавцем послуг і споживачем. Згідно наданої позивачем оборотної відомості за особовим рахунком № [NUMBER], відкритим на [PERSON], заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період за період з 01.07.1996 року по 01.04.2013 року складає - 14565,33 гривень. З зазначеної відомості також вбачається, що відповідачі періодично вносили плату за спірні послуги. Згідно частини 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пункт 1 частини 2 зазначеної статті регламентує, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є правочин. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України під правочином слід розуміти дію особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З урахуванням встановлених правовідносин, суд приходить до висновку, що відсутність договору між сторонами не може вважатись безспірною умовою відсутності підстави для стягнення заборгованості за надані та отримані послуги. Між тим, як часткова оплата за послуги, свідчить про фактичне прийняття відповідачами, які є споживачами послуг, відповідних зобов'язань, і є підставою для часткового задоволення позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане за розпорядженням № 1781 від 27.10.2008 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної частково власності - [PERSON], та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 162 ЖК України регламентує, що власник квартири зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги згідно затверджених в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до порядку, встановленого ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Тобто згідно з законодавством, кожний з співвласників квартири зобов'язаний сплатити заборгованість пропорційно його частки у праві спільної часткової власності, якщо інше не визначено договором сторін. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є - [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, частина заборгованості підлягає стягненню з батька неповнолітнього співвласника квартири [PERSON] - відповідача [PERSON] Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (із подальшими змінами), власники та наймачі квартир зобов'язані не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надані комунальні послуги. Вищезазначеними Правилами встановлений порядок пред'явлення претензій на неналежну якість наданих послуг, а також порядок проведення перерахунку сплати за теплопостачання у разі невідповідності температурного режиму встановленим нормам. Із витягу з особистого рахунку відповідачів за вказаною адресою вбачається, що відповідачам щомісячно нараховувалась плата за послуги з теплопостачання відповідно до встановлених тарифів. Відповідачі сплачували послуги за надані їм послуги з централізованого опалення не в повному обсязі. Відповідачі не надали суду належних доказів того, що позивачем послуги надавалися не в зазначеному обсязі та не належної якості. Від надання послуг позивача відповідачі не відмовлялися, фактично користувалися послугами з теплопостачання, які їм надавалися позивачем, тому вони зобов'язані оплатити надані послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань, за період з 01.07.1996 року по 01.04.2013 року у них виникла заборгованість з оплати послуг теплопостачання та гарячого водопостачання в загальній сумі 14565,33 грн. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України суд, за заявою відповідачів по справі, застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності і приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання з урахуванням 3% річних, витрат від інфляції. За таких обставин, беручи до уваги, що з матеріалів справи не вбачається будь-яких фактичних даних про поважність причин пропуску позивачем позовної давності, суд вважає, що МКП «Теплокомуненерго» набуло право на захист свого права в межах трирічного строку до звернення з заявою про видачу судового наказу, тобто за період з 01.05.2010 року по 01.04.2013 року у загальному розмірі 4505,87грн. Сплив строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за період до 01.05.2010 року є підставою для відмови у цій частині позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню судові витрати на корить позивача.

Outcome: partial