Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом в якому після уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільного сина аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини у розмірі ? частини від усіх його видів заробітку за період з 01.08.2014 р. по 02.10.2014 р. до досягнення дитиною трьохрічного віку, та зобов'язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що пов'язані із розвитком здібностей дитини та її хвороби, посилаючись на ті підстави, що відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки, які полягають у нерегулярному наданні матеріальної допомоги на утримання сина, який часто хворіє, не бере участі у його житті, виховані та розвитку, що ставить у скрутне матеріальне становище позивачку. У судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти уточнення позовних вимог не заперечували в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнььго сина у іншій чатині позовних вимог просили відмовити в повному обсязі (а.с.31-33). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 17.06.2011 р. у Віділлі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с.5). У сторін від даного шлюбу є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки від 27.05.2015 р. за № 629 ЖБК «Верстат - 14» за адресою [ADDRESS], мешкає [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вбачається із заключення ЛКК, КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторія загальної сімейної медицини № 8 [PERSON], [INFO] перебуває на обліку сімейного лікаря (а.с.26). Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. У решті позовних вимог відмовити, оскільки у стягненні аліментів за період з 01.08.2014 р. по 02.06.2015 р. у розмірі ? частини усіх видів заробітку із врахуванням вже виплачених відповідачем сум за кожний місяць, оскільки позивачем не надано доказу на підтвердження того, що відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків щодо утримання сина за минулий період; у стягненні аліментів на утримання позивачки, оскільки не було надано доказів, того, що [PERSON] вживалися заходи стосовно одержання аліментів на свою користь в період з 01.08.2014 р. по 02.12.2014 р., (до досягнення дитиною трьохрічного віку), але вона не могла їх одержати, внаслідок ухилення відповідачем від їх сплати; у зобов'язанні відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що пов'язані із розвитком здібностей дитини та її хвороби, у зв'язку із тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження фактично понесених витрат на лікування або на розвиток дитини та не надано розрахунку додаткових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial