Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області в особі голови комісії з припинення [PERSON] і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. Однак, оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння не в змозі, так як за життя [PERSON] не отримувала свідоцтва про право власності на це будинковолодіння. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. подав письмову заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, просить позов задоволити. Відповідач - Сковородківська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області в особі голови комісії з припинення [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 01 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 01 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Сковородки Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 25 листопада 1987 року виконавчим комітетом Сковородківської сільської ради депутатів трудящих Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №26, за умовами якого усе належне їй на день смерті майно заповіла дочці [PERSON] 21 вересня 2000 року за заявою [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №1118/2000 до майна померлої [INFO] [PERSON] , а 04 серпня 2003 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Завадською О.П. на ім`я [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №1118/2000, заведеної 11 вересня 2000 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Судом також встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно витягу з погосподарських книг Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за 1991-1995 роки №419 від 06 травня 2021 року житловий будинок по [ADDRESS] 1954 року забудови і відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») головою та єдиним членом цього колгоспного двору являлась [PERSON] . Зазначені обставини підтверджується також наявною в матеріалах спадкової справи довідкою виконкому Сковородківської сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району Хмельницької області, згідно якої у погосподарських книгах Сковородківської сільської ради наявні відомості, що [PERSON] належав житловий будинок в с. Сковородки, єдиним членом якого та головою двору була [PERSON] , запис у погосподарській книзі під №144. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] згідно записів у погосподарських книгах Миролюбненської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року єдиним членом та головою цього колгоспного двору була [PERSON] , тому зазначений будинок є її власністю. Під час проведення паспортизації житлових будинків [PERSON] свідоцтва про право власності не оформляла та вказаний будинок в органах БТІ не реєструвала. Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 29 квітня 2021 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння. Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] було побудовано у 1954 році, відомості про нього внесено у погосподарські книги Миролюбненської сільської ради, згідно записів у якій воно відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та належало [PERSON] , яка станом на 15 квітня 1991 року була головою двору та єдиним його членом, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, яка є єдиною спадкоємицею майна померлої [INFO] [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved