Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У травні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «СК «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 01 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Ауді» д.н.з. [NUMBER]. Згідно рахунку № 34050508 від 05 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ауді» д.н.з. [NUMBER] склала 8 399,84 грн. Згідно з умовами договору, та на підставі страхового акту № 1.001.14.07649/VESKO14431 від 27 травня 2014 року розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ауді» д.н.з. [NUMBER] становить 4 956,32 грн. На підстав договору страхування [PERSON] було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 4 956,32 грн.. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 07.05.2014 року визнано [PERSON], який керував автомобілем «Ford» д.н.з. [NUMBER] Враховуючи викладене, позивач ПрАТ «СК «АХА Страхування» просив стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 4 956,32 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспорту № 281732Га/13д. За умовами п. 24.1. договору страхування страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 33.1 та п. 33.2 цього договору в результаті настання страхового випадку. Страховими ризиками за даним договором є викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Відповідно до умов п. 18 даного договору строк дії договору становить з 23 листопада 2013 року до 25 листопада 2014 року. Відповідно умов п. 11 Договору страхова сума становить 84 000 грн.. Згідно умов п. 28.1 Договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком. Відповідно до умов п. п. 10, 10.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 281732Га/13д передбачена франшиза (безумовна) за ризиком (застосовується по кожному окремому страховому випадку). Збитки внаслідок ДПТ складають 500 грн., що складає 5 % від суми вказаної у розділі 11 Договору. Згідно умов п. 25.3.10 Договору після виплати страхового відшкодування пред'являти право вимоги відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку (право регресу). Відповідно до довідки, виданої ВДАІ з обслуговування м. Ірпінь та м. Буча встановлено, що 01 травня 2014 року о 13 год. 35 хв. на а/д Київ-Ковель 30 км м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Ауді» д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження - розбитий задній бампер. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 350 грн. в дохід держави. 03 травня 2014 року до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою звернувся [PERSON] про настання події, яка має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу «Ауді» д.н.з. [NUMBER]. У вказаній заяві [PERSON] просив виплатити йому страхове відшкодування у зв'язку із настанням страхової події. Згідно рахунку-фактури № 35050508 від 05 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] становила 8399,84 грн.. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 17 травня 2014 року сума страхового відшкодування становить 4 956,32 грн.. 27 травня 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» був складений страховий акт № 1.001.14.07649/VESKO14431 за заявою [PERSON] від 01 травня 2014 року, відповідно до якої необхідно було здійснити страхову виплату у сумі 4 956,32 грн., у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 01 травня 2014 року. Вказану подію було визнано страховим випадом, і до виплати нараховано 4 956,32 грн. страхового відшкодування, що підтверджується відповідним розрахунком, копія якого міститься в матеріалах справи. З наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 110 674 від 28 травня 2014 року вбачається, що АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до Акту № VESKO14431/2014 від 27 травня 2014 року [PERSON] у розмірі 4 956,32 грн. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4 956,32 грн. за договором страхування наземного транспортного засобу № 226568Га/13д від 28 серпня 2013 року, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований автомобіль «Ауді» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON]. З дотриманням вимог чинного законодавства [PERSON], вчасно звернувся до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, довідкою з УДАІ, та страховим актом . На підставі вказаних документів ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатила на користь страхувальника визначену суму страхового відшкодування. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхова компанія «АХА Страхування» набула прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Outcome: approved