Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] подав позов до [PERSON] , в якому просить стягнути завдану моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 грудня 2019 року приблизно о 21 години 45 хвили йому було нанесено легкі тілесні ушкодження відповідачем [PERSON] . За даним фактом 15.12.2019 були внесені відомості до ЄРДР за №12019220470006664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.05.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та останньому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вирок суду набрав законної сили 05.06.2020. Неправомірними діями відповідача [PERSON] було завдано немайнові витрати, які спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, почуття образи, обурення, пережив емоційний стрес. У зв`язку з вимушеним лікуванням зазнав неочікувані трати, не міг влаштуватися на роботу, тривалий час соромився виходити на вулицю, був обмежений в спілкуванні з родичами та друзями, не позбувся відчуття можливої загрози в темний час доби. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 15 000 грн. Посилаючись на ст. 11, 23, 128, 1168, 1177 Цивільного кодексу України, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді 02.06.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду через канцелярію заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вироком Московського районного суду м.Харкова від 05.05.2020 встановлено, що 12.12.2019 приблизно о 21 годині 45 хвилин, [PERSON] , перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м.Харків, пр.Тракторорбудівників, 71/1, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діячи умисно та протиправно, за надуманими підставами, підійшов до раніше незнайомого [PERSON] , який повертався з роботи до дому, та несподівано для останнього, кулаком правої руки, наніс йому один удар в обличчя, а саме, в область надбрівної дуги правого ока, чим спричинив останньому забійну рану з синцем на голові, яке по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. Вирок суду набрав законної сили (а.с.5-6). Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] позивачу завдано немайнові втрати, які спричинені моральними та фізичними стражданнями. Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України закріплено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яка мала місце 12 грудня 2019 року, завдано з вини відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку суду від 05.05.2020 вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов не заявлявся (а.с.5 ). Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Приписами ст.1167 ЦПК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки внаслідок вчинення злочину, а саме: нанесення тілесних ушкоджень позивачу, небезпечних для його життя і здоров`я, [PERSON] зазнав душевних страждань, переніс стрес. Протиправні дії відповідача призвели до зміни нормального ритму життя позивача. Визначаючи розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, фінансове становище, суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача, а також вищевказані обставини, досліджені судом, та вважає розмір відшкодування у сумі 15000 грн таким, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved