Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, повернуто до Селидівського міського суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, так як судом першої інстанції при ухваленні рішенняне вирішено питання про розподіл судових витрат. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися. У відповідності з вимогою ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до такого висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, судом не вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2019 року, при зверненні позивача до суду з зазначеним позовом щодо стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10 квітня 2019 року, відмовлено у задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. Як зазначено у ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнів розумінні пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є «іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин» та не відноситься до вимог про стягнення заробітної плати, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільнені від сплати судового збору. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 910/4518/16. Відповідно до вимог п.п. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір в розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (на момент звернення позивача до суду) прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 1 січня 2019 року встановлено у розмірі 1921 гривень. Розмір середнього заробітку, який просив стягнути [PERSON] з відповідача 122045 гривень 44 копійки. Отже, за подання [PERSON] до суду позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягала сплаті сума судового збору у розмірі 1220 гривень 45 копійок, яка підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Outcome: approved