Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У січні місяці 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN80FI00000144 на суму 53\~187,50 дол. США. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором позивач уклав договір іпотеки № DN80FI00000144 від 12.09.2007 року нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Краснопресненській, буд. 50 в м. Дніпропетровську. 30 липня 2013 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження №39148363 з примусового виконання виконавчого листа № 2/401/3035/12, виданого 04.02.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про звернення стягнення на предмет іпотеки. 30 липня 2013 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження № 39148363 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», про звернення стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] накладено арешт на житловий будинок № 50 по вул. Краснопресненській в м. Дніпропетровську. 18 липня 2014 року виконавче провадження № 39148363 повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «про виконавче провадження», що передбачає собою повернення виконавчого документу без припинення чинності арешту на майно боржника. Оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно житловий будинок № 50 по вул.Краснопресненській в м. Дніпропетровську. У судове засідання представник позивача не зявився, направленим листом просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі до суду не зявилися, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки судові не повідомили. Представник Амур-нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засіданні не зявився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN80FI00000144 на суму 53\~187,50 дол. США. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором позивач уклав договір іпотеки № DN80FI00000144 від 12.09.2007 року нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Краснопресненській, буд. 50 в м. Дніпропетровську. 30 липня 2013 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження № 39148363 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», про звернення стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] накладено арешт на житловий будинок № 50 по вул. Краснопресненській в м. Дніпропетровську. Відповідно до ст..3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухомого майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦПК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Згідно ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. Зважаючи на те, що заставодержатель, яким є ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на задоволення своїх вимог перед наступними стягувачами за рахунок заставленого майна, суд вважає, що накладення арешту на спірне майно порушує та унеможливлює виконання позивачем умов кредитного договору та позбавляє позивача права на продаж заставленого майна в рахунок погашення заборгованості за договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved