Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У травні 2016 року керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що за результатами опрацювання інформація Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області та Чернівецької міської ради встановлено, що за договором оренди землі від 09.09.2008 року № 5250, укладеного з [PERSON] існує заборгованість, яка не сплачена орендарем добровільно. Зокрема, згідно із умовами договору оренди, Чернівецька міська рада на підставі рішення 26 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 27.03.2008 року № 544 надала, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 0.0829 га. Дана земельна ділянка надана в оренду терміном до 01.03.2018 року для обслуговування нежитлової будівлі. Крім того, відповідно до п. 5.1 договору визначено, що цільове призначення земельної ділянки - землі оптової торгівлі та складського господарства, а згідно п. 4.1 договору встановлена орендна плата, яка вноситься орендарем виключно в грошовій формі в розмірі 30662,73 грн. на рік. Розмір орендної плати індексується у відповідності із чинним законодавством України. Орендар самостійно щорічно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати за результатами середньорічного індексу інфляції. Орендна плата вноситься орендарем рівними частинами на рахунок Чернівецької міської ради у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. При цьому, 09.09.2008 року Чернівецькою міською радою передано вищевказану земельну ділянку, кадастровий номер якої [NUMBER], відповідачу. Однак, не дотримуючись вищевказаних положень договору оренди землі та вимог законодавства, орендар у період з серпня 2012 року по серпень 2015 року включно не здійснював оплату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 121 537,10 грн. (за 2013 рік 37 404,54 грн., за 2014 рік 37 407, 54 грн., за 2015 рік 46 722,02 грн. з урахуванням індексації). Несплата орендної плати за договором відповідачем свідчить про недотримання відповідачем правових норм та умов договору. Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором оренди землі від 09.09.2008 року №5250 в розмірі 121 537,10 грн. та судовий збір. В судове засідання прокурор не з`явився, від нього через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив про їх задоволення, а також просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника третьої особи - Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області на адресу суду надійшли письмові пояснення, в якому вказав, що позовні вимоги керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради підтримує у повному обсязі, просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, що підтверджено відомостями з адресно-довідкового бюро, в порядку, передбаченому положеннями ст. 76 ЦПК України, про що у справі маються належні докази, причини відсутності не повідомив. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що обов'язок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 09 вересня 2008 року між Чернівецькою міською радою та громадянином [PERSON] укладено договір оренди землі (а.с. 5-9). Зокрема, згідно із умовами договору оренди, Чернівецька міська рада на підставі рішення 26 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 27.03.2008 року № 544 надала а [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0.0829 га. Земельна ділянка надана в оренду терміном до 01.03.2018 року для обслуговування нежитлової будівлі. Відповідно до п. 5.1 договору визначено, що цільове призначення земельної ділянки - землі оптової торгівлі та складського господарства. Згідно п. 4.1 договору встановлена орендна плата, яка вноситься орендарем виключно в грошовій формі в розмірі 30662,73 грн. на рік. Розмір орендної плати індексується у відповідності із чинним законодавством України. Орендар самостійно щорічно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати за результатами середньорічного індексу інфляції. Орендна плата вноситься орендарем рівними частинами на рахунок Чернівецької міської ради у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, як установлено судом, 09.09.2008 року Чернівецька міська рада передала вищевказану земельну ділянку, кадастровий номер якої [NUMBER], відповідачу [PERSON] Однак, як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, не дотримуючись вищевказаних положень договору оренди землі та вимог законодавства, орендар в період з серпня 2012 року по серпень 2015 року включно не здійснював оплату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 121537,10 грн. (за 2013 рік 37404,54 грн., за 2014 рік 37407,54 грн., за 2015 рік 46722,02 грн. з урахуванням індексації). Так, відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Зокрема, згідно вимог ст. 93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтями 13, 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст. 9 Податкового кодексу України плата за землю відноситься до загальнодержавних податків та зборів. Також слід зазначити, що положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Окрім того, п. 14.1.147 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Таким чином, орендна плата являється складовою плати за змелю та сплачується саме орендодавцеві. Крім того, відповідно до п. 2.1 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23.10.2008 року №715, з подальшими змінами та доповненнями, ставка орендної плати це величина орендної плати, визначена цим положенням відповідно до функціонального використання земельної ділянки. Кратна розміру земельного податку. Відповідно до ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором оренди, й відповідно не здійснює щомісячної сплати визначеної угодою суми коштів, що надає право на стягнення усієї суми заборгованості за договором оренди, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved