Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання іпотеки припиненою та виключення із державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та обтяження, в якій просив визнати припиненою іпотеку на підставі Договору іпотеки від 05.06.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., зареєстрованого в реєстрі за №1849, 1850; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку за № 6795986 від 05.06.2007 року; запис про обтяження № 6796009 від 05.06.2007 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 437296553101); визнати припиненою іпотеку на підставі Договору іпотеки від 22.08.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М., зареєстрованого в реєстрі за №1368, 1369; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку за № 6769653 від 22.08.2014 року; запис про обтяження № 6769183 від 22.08.2014 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 437296553101). В обґрунтування вимог позивач вказав, що 05.06.2007 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір іпотеки ВЕР 250663-250666, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. (реєстр. № 1849, 1850), за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним з ПП «Агро-Сан», належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Основне зобов`язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою [PERSON] , було виконано ПП «Агро-Сан», що підтверджується витягом №17 з протоколу № 03 засідання підкомітету з питань проблемних активів від 13.02.2015 року та витягом № 3 з протоколу № 49 засідання підкомітету з питань проблемних активів від 23.12.2013 року. Після цього, [PERSON] було прийнято рішення про продаж належної їй квартири позивачу [PERSON] , який одночасно уклав кредитний договір з ПАТ «Банк «Київська Русь». У зв`язку з цим, ПАТ «Банк «Київська Русь» було надано згоду на посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці ПАТ «Банк «Київська Русь», а також одночасного посвідчення договору наступної іпотеки за наступним власником, що підтверджується листом ПАТ «Банк «Київська Русь» від 22.08.2014 року №580/48. За умовами договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Того ж дня, 22.08.2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. за № 1369, за умовами якого позивач [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «Банк «Київська Русь» належну йому квартиру [ADDRESS] , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №92666-48-14-2 від 22.08.2014 року. У зв`язку з достроковим виконанням позивачем [PERSON] кредитного зобов`язання, що підтверджується довідкою № 2474/42 від 22.04.2016 року, припинився іпотечний договір, що обумовило необхідність зняття обтяжень та здійснення державної реєстрації припинення іпотеки. Для цього позивач звертався 15.11.2018 року із листом до іпотекодержателя ПАТ «Банк «Київська Русь», в якому просив про здійснення реєстраційних дій, необхідних для зняття всіх обтяжень щодо об`єкта застави. Лист був проігнорований. В подальшому позивач направляв листа аналогічного змісту до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який також до сьогодні залишився без відповіді. При цьому, відповідно до положень чинного законодавства, зняття заборон на об`єкт нерухомості неможливе без участі/згоди іпотекодержателя. Отже, за даних обставин має місце протиправна бездіяльність, яка порушує права позивача. Оскільки, позивач має намір продати належну йому квартиру [ADDRESS] , але позбавлений можливості це зробити доти, доки в державному реєстрі існують записи про обтяження, права позивача власника майна зазнають порушення, що обумовлює необхідність їх захисту. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 року прийнято рішення №61 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь». На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів, фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 18 червня 2018 року № 1684 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» строком на два роки з 17 липня 2018 року до липня 2020 року включно. З довідки ПАТ «Банк «Київська Русь» № 2474/42 від 22.04.2016 року вбачається, що [PERSON] також повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Отже, основні зобов`язання, які виникали з кредитних договорів, виконано у повному обсязі. Відтак, в силу дії норм, зазначених в ч. 5 ст. З та п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотечні договори є припиненими. Однак, Інформаційна довідка з ЄДР від 05.06.2019 року свідчить про те, що станом на сьогодні державна реєстрація припинення іпотеки не здійснена. Отже, іпотекодержатель, як обтяжувач, в порушення вимог законодавства не подав заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки. Письмовий лист позивача щодо здійснення дій, необхідних для зняття обтяжень, був проігнорований і залишився без відповіді. Враховуючи протиправну бездіяльність відповідачів з неподання державному реєстратору заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки, зняття обтяжень, єдиним належним способом захисту порушених прав позивача, як власника та іпотекодавця, є звернення до суду. Ухвалою суду від 12.06.2019 року було відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 03.07.2019 року від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарій установах - державних банках. Відповідальність Банк несе за договором, а Фонд гарантування за Законом. Тобто, Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором. Станом на сьогоднішній день ПАТ «Банк «Київська Русь» є самостійною юридичною особою, відносно якої, на даний час не внесено запису про ліквідацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відповідно Банк продовжує об`єктивно існувати з усіма наданими йому цивільними правами та обов`язками. На момент звернення позивача до суду в Банку запроваджено процедуру ліквідації. У спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами норми закону є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах (а.с. 51-54). Представник позивача надав до суду додаткові пояснення (а.с.92-95), в яких зазначив, що оскільки уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності, а тому до уповноваженої особи банку не можуть бути звернені позовні вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №559/1777/15-ц. Ухвалою суду від 02.12.2019 року (а.с.172-173) в задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкової І.О. про залучення правонаступника, а саме ТОВ «Фінансова компанія горизонт» - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представники відповідачів Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила позов задовольнити повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, 05.06.2007 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір іпотеки ВЕР 250663-250666, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. (реєстр. № 1849, 1850), за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним з ПП «Агро-Сан», належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Строк виконання основного зобов`язання 05.06.2009 року, розмір основного зобов`язання 2000000,00 гривень (а.с.21-22 - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна). Згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2014 року, [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено за 387561 гривень (а.с. 7-9 - договір купівлі-продажу). 22.08.2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. за № 1369, за умовами якого позивач [PERSON] передав в наступну іпотеку ПАТ «Банк «Київська Русь» належну йому квартиру [ADDRESS] , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №92666-48-14-2 від 22.08.2014 року. Строк виконання 22.12.2032 року (а.с.12 - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження; а.с.13-17 - договір іпотеки). Згідно вказаного договору, основне зобов`язання - зобов`язання Іпотекодавця , що випливає з Кредитного договору, в тому числі: - повернути Іпотекодержателю Кредит в сумі 200000,00 гривень не пізніше 22.12.2032 року; сплачувати проценти за користування Кредитом в порядку та в строки, визначені Кредитним договором; сплачувати неустойку (штраф, пеня) та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору, та інші встановлені кредитним договором зобов`язання. Позивач посилається на те, що основне зобов`язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою [PERSON] , було виконано ПП «Агро-Сан», що підтверджується витягом №17 з протоколу № 03 засідання підкомітету з питань проблемних активів від 13.02.2015 року та витягом № 3 з протоколу № 49 засідання підкомітету з питань проблемних активів від 23.12.2013 року, та позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, на підтвердження надав довідки від 22.04.2016 року (а.с.5 - витяги, а.с. 18, 192 - довідки). Предметом доказування у даній справі є факт настання обставини, яка є підставою для припинення іпотеки, з огляду на це, судом надається правова оцінка лише тим доказам, які стосуються предмету доказування. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу приписів ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою вважається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що знаходиться у володінні і користуванні іпотекодавця, за рахунок якого кредитор вправі задовольнити свої грошові вимоги до боржника у встановленому Законом порядку у разі порушення ним умов основного зобов`язання (зобов`язання за договорами позики, кредиту, купівлі - продажу, лізингу та ті, що виникають з інших підстав). За своєю правовою природою іпотека є акцесорним зобов`язанням, що покликане забезпечити належне виконання боржником/іпотекодавцем основного (грошового) зобов`язання за рахунок звернення іпотекодержателем стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки. Таким чином, відповідно до ст.572 ЦК України, іпотека, як спеціальний вид застави, є забезпеченням виконання основного зобов`язання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відтак правовий інститут забезпечення виконання зобов`язань (глава 49 Цивільного кодексу) та іпотека як різновид способу захисту порушеного права іпотекодержателя, має на меті захист порушеного права кредитора у грошових правовідносинах від їх порушень з боку боржника. Натомість юридична відповідальність, зокрема цивільно-правова, є окремим правовим інститутом та передбачає настання негативних економічно - правових та соціальних наслідків для правопорушника, зокрема цивільних зобов`язань (ст. 611 ЦК України). Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить перелік підстав для припинення іпотеки. Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.ч. 1,2 ст. 598, ст. 599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.5 глави 15 ІІ Розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: - кредитора про погашення позики; - про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); - про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; - про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; - органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; - про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; - про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; - про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; - про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; - про відчуження майна, переданого під виплату ренти; - за рішенням суду; - в інших випадках, передбачених законом. Як на доказ припинення зобов`язань, за договором іпотеки, позивач посилається, зокрема, на видану працівником банку - директором департаменту активних операцій Ю.Л.Костецькою довідку від 22.04.2016 року №2475/43, в якій просять припинити обтяження (заставу) нерухомого майна, іпотеку нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що є предметом договору іпотеки від 22.08.2014 року. Повідомлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №92666-48-14-2 від 22.08.2014 року повністю погашена (а.с.192). Крім того, позивач посилається на довідку від 22.04.2016 року №2474/42, згідно якої заборгованість за кредитним договором від 28.08.2014 року, укладеним [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь», достроково погашена в повному обсязі 09.03.2016 року (а.с.18). Однак, довідка про відсутність кредитного боргу не свідчить про виконання [PERSON] договору іпотеки, вона може бути лише підставою для порушення позичальником або позивачем перед банком питання про скасування накладеного на підставі договору іпотеки обтяження і звернення обтяжувача до реєстратора для внесення відповідних змін у Державний реєстр обтяжень нерухомого майна. Крім того, вказана довідка від 22.04.2016 року №2475/43 підписана особою, яка під час дії тимчасової адміністрації у банку не мала повноважень підписувати такий документ, оскільки не являлась уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Також, в матеріалах справи відсутній кредитний договір, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь», та у зазначених довідках взагалі різниться дата укладення вказаного кредитного договору, а витяги з протоколів фактично не містять даних про виконання зобов`язань [PERSON] . Більш того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано до суду копію договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 29.10.2019 року з витягом з додатку №1 до даного договору, з яких не вбачається відсутність заборгованостей за основними кредитними договорами іпотекодавців [PERSON] , [PERSON] (а.с.144-150). Отже, законом регламентовано процедуру скасування запису про обтяження майна у Державному реєстрі, якою третя особа та позивач не скористалися, а банк виконання вказаної процедури не порушив. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності обставин, передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку», як підстав для припинення іпотеки. Таким чином, посилання позивача на те, що іпотека є припиненою спростовуються приписами Закону України «Про іпотеку». Аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Тобто вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Сплачений судовий збір належить залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed