Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У травні 2017 року до суду звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON](далі третя особа). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 серпня 2000 року у с. Довжок Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, у тому числі, із земельної ділянки (паю), площею 1,52 умовних кадастрових гектара на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, так як є донькою померлого. Під час підготовки документів для оформлення спадкових прав, виявлено відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), у звязку з чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), про що виніс постанову. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,52 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, у порядку спадкування за законом після смерті 25 серпня 2000 року [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. 25 серпня 2000 року у с. Довжок Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 119964 (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 1,52 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області від 13 травня 2017 року № 02-0.40-44/122-17, згідно із яким [PERSON] виготовлено сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0509741, зареєстрований 4 січня 2000 року за № 418 на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 липня 1997 року № 130 (а.с. 12). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги по закону, так як є його донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] VII-УР № 0237496 (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 181826 (а.с. 9), копією паспорта позивача (а.с. 5). З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), позивач звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1487/02-31 від 16 травня 2017 року (а.с. 7). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є неможливість встановлення складу спадкового майна. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які з огляду на те, що спадщина відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року регулюються нормамиЦивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР). Зазначене відповідає пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті 1 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року. Так, згідно з частиною першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК УРСР, суд вважає, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Водночас, оформити у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,52 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документа. Проте, у матеріалах справи є докази того, що зазначена вище земельна частка (пай) належала на праві власності [PERSON] Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай), площею 1,52 в умовних кадастрових гектарах ділянку, розташовану на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивач не може, через втрату правовстановлюючого документа. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами його право отримати у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,52 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті 25 серпня 2000 року [PERSON], що належало останньому на підставі сертифіката, який було втрачено. Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Outcome: approved