Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті\~послуг з водопостачання та водовідведення. У своїй позовній заяві позивачпосилався на те, що відповідачі проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим \~виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2017 року становить 18\~129 грн. 35 коп. з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення, яку позивач просить стягнути з відповідачів у примусовому порядку, а також стягнути з відповідачів судові витрати у сумі \~1600 грн. 00 коп. 10 вересня 2015 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було скасовано судовий наказ №2-н/202/602/2015, виданий 12 серпня 2015 року, за заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] боргу по оплаті послуг водопостачання і водовідведення в розмірі 12 208 грн. 96 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 60 грн. 90 коп., у звязку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Представник позивача відповідно до заяви від 17.08.2017 року просив суд \~розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно з правилами ч. 1 ст. 76 \~ЦПК України. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає \~положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у [INFO]. У зазначеній квартирі згідно з відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області також зареєстрована [PERSON], яка користується нарівні з наймачем усіма правами і несе усі обовязки, що випливають з договору найму. Між КП «Дніпроводоканал» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з Рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, абоненту було відкрито особовий рахунок за № 963933000024. Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконує, у зв`язку з чим \~виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2017 року з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення становить 18129 грн. 35 коп., з них: 12434 грн. 78 коп. сума основного боргу, 738 грн. 58 коп. сума 3% річних та інфляційне збільшення 4955 грн. 99 коп. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» \~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-111, споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок по оплаті житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобовязання. Відповідно до ст. 160 ЖК Української РСР члени сімї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають з договору найму. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на його користь у розмірі 800 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved