Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 26.11.2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. 04 травня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м. Харкова шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча він є працездатним і може надавати таку допомогу. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Доповнив також, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає участі у її вихованні. Він працює, інших неповнолітніх дітей не має, стягнень за виконавчим документам з нього не проводиться, може надавати матеріальну допомогу, тому зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлене наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 09 лютого 2011 року (а.с. 5). Неповнолітній [PERSON]. проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], і знаходиться на її повному забезпеченні. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобов'язання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України (в редакції, чинній на момент подання позову) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Суд вважає за необхідне вказати, що з 08 липня 2017 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», згідно із яким частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень представника позивача встановлено, що позивач ніде не працює, мешкає з батьками та знаходиться на їх утриманні. У судовому засіданні з пояснень відповідача встановлено, що останній працює в Товаристві з обмеженою відповідальність наукове виробниче підприємство «СХІД -АВ» на посаді монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря, пневмотранспорту й аспірації. Також встановлено, що відповідач інших неповнолітніх дітей не має, стягнень за виконавчим документам з нього не проводиться, може та бажає надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те , що з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з метою дотримання прав дитини на отримання належного розміру утримання до досягнення повноліття, суд вважає за необхідне вказати, що аліменти будуть стягуватися у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку / доходів/ кожного місяця на утримання дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial