Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом, в якому прохає договір дарування, посвідчений Комсомольської державною нотаріальною конторою в реєстрі за №2-430 від 28 січня 1995 року, визнати недійсним. Ухвалити рішення про заміну актового запису №352 в «Списку домоволодінь, господарі яких не проживають на території ради», про те що: «житловий будинок 1957 року побудови, з господарськими будівлями, в [ADDRESS] рахується за громадянами: [PERSON] - 1/2 частини на підставі договору дарування, посвідченого Дмитрівською сільською радою народних депутатів міста Комсомольська Полтавської області в реєстрі №75 від 17 грудня 1992 року, та 1/2 частини - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Комсомольською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №2-430 від 28 січня 1995 року. Ухвалити рішення про виключення актового запису з реєстру за №2-430 від 28 січня 1995 року. Рішення суду від 21 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Під час ухвалення згаданого рішення судом не було вирішено питання щодо судового збору, тому в силу ст.220 ЦПК України виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, учасники судового розгляду до залу суду не з'явилися, що не перешкоджає ухваленню додаткового рішення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом заявницею [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 114,71 грн., тобто за ставкою для позовів немайнового характеру. З роз'яснень, які викладені в пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», убачається, що позови про визнання недійсними угод оплачуються державним митом залежно від вартості відшукуваного майна або розміру грошових сум, обумовлених угодою. Аналогічні роз'яснення містяться в пункті 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», чинної на час розгляду справи. Згідно приєднаної до справи копії технічного паспорта інвентарна вартість домоволодіння сторін складає 39466 грн., таким чином, ціна позову становить 19733 грн. (39466 х 1/2 = 19733). Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 4 вказаного Закону, в редакції яка діяла на час звернення до суду, визначено, що за подання до суду позову майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (229,40 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3441 грн.). Однак при зверненні до суду із згаданим позовом позивачка сплатила судовий збір лише в сумі 114,71 грн. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави 114,69 грн. судового збору (229,40 - 114,71 = 114,69). На підставі викладеного,

Outcome: approved