overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір на централізовану охорону майна. Розмір оплати відповідача охоронних послуг позивача по договору становить 107,23 грн. за кожний місяць. Відповідач оплату послуг охорони здійснював несвоєчасно, а послуги за вересень 2013 року - березень 2014 року взагалі не оплатив, тим самим утворив борг перед позивачем у розмірі 750,61 грн. У випадку несвоєчасної оплати послуг по договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені за весь час прострочення становить 29,54 грн. Сума інфляційних втрат за весь період прострочення складає 53,30 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги охорони у розмірі 750,61 грн., пені у розмірі 29,54 грн. та 53,30 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено, що між сторонами у справі було укладено договір на централізовану охорону майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян від 29.12.2004 року № 1332/04. Розмір оплати відповідача охоронних послуг позивача по договору становить 107,23 грн. за кожний місяць. Відповідач оплату послуг охорони здійснював несвоєчасно, а послуги за вересень 2013 року - березень 2014 року взагалі не оплатив, тим самим утворив борг перед позивачем у розмірі 750,61 грн. Згідно п. 9.4 Договору у випадку несвоєчасної оплати послуг по договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені за весь час прострочення становить 29,54 грн. Сума інфляційних втрат за весь період прострочення складає 53,30 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. Вимоги обгрунтовані тим, що 03.11.2012 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося, останні втратили один до одного почуття любові, тому прийшли до переконання, що збереження їхньої сім'ї неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судові засідання двічі поспіль не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 4). Сімейне життя в сторін не склалося, останні втратили один до одного почуття любові, тому прийшли до переконання, що збереження їхньої сім'ї неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 серпня 1993 року відділом запису актів громадянського стану Красногвардійської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №512 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 серпня 1993 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2740, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склались, відсутні спільні інтереси між подружжям, наявні різні погляди на життя, на протязі тривалого часу між сторонами відсутнє взаєморозуміння, близько шести років сторони проживають окремо, у зв'язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовну заяву та просила залишити їй прізвище взяте нею при укладенні шлюбу, відповідач проти задоволення позову не заперечував . Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 2740 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина сторін проживає та знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 листопада 1991 року виконкомом Запсільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 11, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склались, сім'я носить формальний характер, сторони мають різний погляд на життя та вирішення важливих питань сім'ї та побуту, відсутнє взаєморозуміння, спільне проживання та шлюбні стосунки припинено 2 роки тому, позивач створила нову сім'ю. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовну заяву та просила залишити їй прізвище, взяте при укладенні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, обґрунтованих заперечень, заяви про визнання позову, чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем державної реєстрації відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 1991 року виконкомом Запсільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 11 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з матір'ю та знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7). Розірвати шлюб через відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції позивачка не має можливості, оскільки для розірвання шлюбу потрібна згода двох сторін (а.с.8). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 28 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 12, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, як причину вказує на несумісність характеру та небажання проживати разом. Від даного шлюбу мають одну дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач позовну заяву підтримала та просила залишити їй прізвище взяте при укладенні шлюбу, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 12 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою (а.с.5). Ухвалою суду від 14 липня 2014 року сторонам був наданий шестимісячний строк на примирення до 14 січня 2015 року (а.с.15). 15 січня 2015 року відновлено провадження по справі та призначено справу до розгляду (а.с.17). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, примирення не відбулось, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 26.04.2012 року. Укладали шлюб в місцях позбавлення волі. Після звільнення відповідача з місць позбавлення волі, сторони почали проживати разом. Позивач зазначає, що відповідач не працює, постійно кудись пропадає, додому не приходить і не телефонує. Вказує, що втратила до останнього почуття любові, поваги та довіри, тому не бажає перебувати з ним у шлюбі. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Позивач втратила до відповідача почуття любові, поваги та довіри, тому не бажає перебувати з ним у шлюбі. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі з 1996 року по 2005 рік, від спільного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та з червня 2005 року спільне проживання з відповідачем припинено, з цього часу він не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням, станом здоров'я, не відвідує навчальні та медичні заклади, тренування, їх вихованням займається вона за допомогою бабаусі. Позивач, прокурор, представник третьої особи в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6,8). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. З довідки №146 Чернігівського колегіуму №11 від 05.05.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається в 3-Г класі, проживає разом з мамою, зі слів керівника хлопчика виховує мати, батько не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з учителем, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальними справами сина (а.с. 10). З довідки №147 Чернігівського колегіуму №11 від 05.05.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається в 8-В класі, проживає разом з мамою, зі слів керівника хлопчика виховує мати, батько не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з учителем, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальними справами сина (а.с. 11). Відповідно до висновку, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28.07.2014 року за № 127 виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, не цікавиться станом їх здоров'я, фактично усунувся від виконання своїх обов'язків, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є рідною бабусею малолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком малолітньої дитини є її син [PERSON], який помер [INFO]. Матір'ю дитини є відповідач. Тривалий час малолітня дитина мешкає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07 березня 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. В подальшому рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 21.05.2014 року за № 155 малолітній було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішення виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 21.05.2014 року було визнано її опікуном дитини. Вже тривалий час дитина мешкає разом із нею, вона піклується про дитину, займається її вихованням, забезпечує її матеріально та створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування її як особистості. Відповідач в свою чергу матеріальної підтримки дитині не надає. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відстуності, проти позову не заперечувала. Матеріалами справи встановлено, відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.03.2014 року відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських праві відносно малолітньої дитини (а.с.8-9). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради від малолітній [PERSON] було встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.10). рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради № 158 від 21.05.2014 року [PERSON] було призначено опікуном малолітньої [PERSON] (а.с.11). Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved