Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У червні 2014 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою про визнання недійсними та скасування рішення сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками земельної ділянки площею 0,0975 га площею 0,0975 га, кадастровий номер 322188001:02:071:0011 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої по [ADDRESS]. Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 164 - VІІІ- V від 03 листопада 2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. 21 жовтня 2011 року на підставі вищевказаного рішення, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 588305 на земельну ділянку кадастровий номер 3221886001:02:071:0045 площею 0,1230 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 77/158 від 21 травня 2014 року державним інспектором сільського господарства в Київській області Івальніцьким О.Л. за участі землевпорядника Новопетрівської сільської ради Козера М.О. проведена перевірка щодо дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] в частині самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS]. Вказаною перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки позивачів площею 0,0015 га. В подальшому було виявлено, що рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 164 - VІІІ- V від 03 листопада 2006 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 588305 на земельну ділянку площею 0,1230 га, кадастровий номер 3221886001:02:071:0045 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] прийнято та видано на підставі помилково визначеної площі та меж земельної ділянки. На підставі викладеного, з урахуванням поданої позивачаами заяву про уточнення позовних вимог від 14.01.2015 року позивачі просять суд визнати недійсним рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 164 - VІІІ- V від 03 листопада 2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 589211, виданий 21 жовтня 2011 року [PERSON], на земельну ділянку кадастровий номер 3221886001:02:071:0045 площею 0,1230 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3221886001:02:071:0045 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення додаткових землевпорядних робіт в розмірі 2016,00 грн., понесені судові витрати в сумі 472,70 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить про їх задоволення з викладених в позові підстав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, проти стягнення з нього коштів заперечив. Відповідач Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без участі їх представника, позов визнає в повному обсязі. Представник управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,0975 га площею 0,0975 га, кадастровий номер 322188001:02:071:0011 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої по [ADDRESS], про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 589241, виданий 21 липня 2005 року на підставі рішення 13 сесії XXIV скликання Новопетрівської сільської ради № 114 від 08 липня 2004 року. Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 164 - VІІІ- V від 03 листопада 2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. 21 жовтня 2011 року на підставі вищевказаного рішення, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 588305 на земельну ділянку кадастровий номер 3221886001:02:071:0045 площею 0,1230 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS]. 21 травня 2014 року, державним інспектором сільського господарства в Київській області Іваніцьким О.Л., за участю землевпорядника Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Козира М.О., проведено перевірку з питання щодо дотримання вимог земельного законодавства [PERSON] в частині самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS], у результаті якої встановлено, що станом на 21 травня 2014 року [PERSON] використовує земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,0875 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія АЯ № 589241, що зареєстрований в Книзі записів в реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010534200341 від 21 липня 2005 року. Додатково встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,0015 га, що перебуває у власності [PERSON], що є порушенням ст.ст. 125,126 ЗК України, про що складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 77/158. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] та [PERSON], підставою для визнання недійсним виданого [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку були порушення, допущені при його складанні. Відповідно до ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до положень ст. 126 Земельного Кодексу України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Згідно зі ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У сенсі положення ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа не передбачено ні даною нормою ні іншою нормою закону (ст. 16 ЦК України) при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою,такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти , користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. В той же час , відповідно до ст.96 ЗК України одним із обов'язків землекористувачів є не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засідання відповідач [PERSON] не заперечував щодо визнання недійсним рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює про задоволення позову. Відповідно до договору № 58/14-М на виконання землевпорядних робіт від 23 березня 2014 року, ДП «Головний науково-дослідний інститут землеустрою» розробив [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ьудівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з метою визначення площі самовільно зайнятої частини земельної ділянки [PERSON] Відповідно до п. 2.1. даного договору, загальна вартість робіт за цим договором становиться 2000,00 грн., у тому числі ПДВ 333,33 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що підлягають сятгненню з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в смі 2000 грн. сплачені нею відповідно до умов договору. Також з відповідача, в силу приписів ст. 88 ЦПК України, на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати пов'язані з розглядом справи, які документально підтверджені, а саме судовий збір у розмірі 365,40 грн. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в сумі 107, 30 грн. сплачені при подачі заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вони не підлягають стягненню, оскільки сплачені під час розгляду іншої справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial