Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просить зняти арешт, накладений постановою Апеляційного суду м. Києва у справі № 757/21408/17-ц від 19.03.2018 р. на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що зазначений житловий будинок був відчужений [PERSON] 23.10.2015 р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стемковською А.П., зареєстрований в реєстрі за № 1776, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформований 05.06.2020 р., на момент винесення Апеляційним судом м. Києва постанови від 19.03.2018 р. про вжиття заходів забезпечення позову означений житловий будинок не належав жодному відповідачу у справі № 757/21408/17-ц за позовомПублічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 30.06.2020 р. відкрито провадження у справі. Повідомленням суду від 01.07.2020 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Згідно частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Стаття 153 ЦПК України передбачає порядок розгляду заяви про забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (частина шоста статті 153 ЦПК України). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляю ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина восьма статті 153 ЦПК України). Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (частини одинадцята статті 153 ЦПК України). Згідно частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 1 статті 42 ЦПК України визначено склад учасників справи, та вказано, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач згідно до частини першої статті 48 ЦПК України. Встановлено, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 757/21408/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2018 р. у справі № 757/21408/17-ц задоволено апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» Валендрюка В.С., скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2017 р., задоволено заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» Валендрюка В.С. про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 18.11.2010 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення (наказ № 1549-С/ЖБ від 17.11.2010 р.). Згідно норм статтей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані, зокрема, у пункті 3 частини першої статті 353 цього кодексу (щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову), після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення (частина перша статті 389 ЦПК України). До суду касаційної інстанції можна оскаржити як ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку, так і прийняту за результатами перегляду вказаної ухвали постанову суду апеляційної інстанції, який таку ухвалу залишив без змін. Крім того, у касаційному порядку можливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції, яка передбачає вжиття заходів забезпечення позову, а також постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову. Встановлено, що [PERSON] скористалася своїм правом на подання касаційної скарги на постанову Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2018 р. у справі № 757/21408/17-ц, ухвалою Верховного Суду від 01.10.2018 р. у відкритті касаційного провадження за скаргою [PERSON] на постанову Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2018 р. відмовлено. Між тим згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 1, 2 постанови № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Так, при винесенні постанови від 19.03.2018 р. суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» Валендрюка В.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обраний спосіб забезпечення є співмірним з заявленими позовними вимогами і забезпечити належне виконання судового рішення у разі його задоволення, в постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що, дійсно, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . На спростування тієї обставини, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на час вжиття заходів забезпечення позову належав відповідачу, позивачем надано нотаріально завірену копію договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 23.10.2015 р., копію технічного паспорту від 17.06.2015 р. на вказаний будинок. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.10.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стемковською А.П., [PERSON] (продавець) передає у власність [PERSON] (покупця) (продає) житловий будинок загальною площею 692,80 кв.м., що знаходиться адресою: [ADDRESS] , а покупець приймає вказаний житловий будинок у власність (купує) та сплачує його вартість за ціною та на умовах, встановлених у договорі. Житлова площа будинку: 296,6 кв.м. Право власності продавця на житловий будинок, що відчужується, на момент укладення цього договору підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 23.10.2015 р., індексний номер: 46221938, бланк ЕКМ № 275816. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 757701280000. Відомості про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , 23.10.2015 р., внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Надані суду докази є достатніми для висновку про те, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на час постановлення судового рішення не належав відповідачу (відповідачам) у справі. Забезпечення позову накладенням арешту на майно, яке не належить відповідачу (відповідачам) у справі, порушує права [PERSON] , як власника вказаного нерухомого майна. Порушене право власності підлягає поновленню.

Outcome: approved