Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до Громадської організації «Садівницьке товариство «Полісся» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, в якій просив визнати протиправними дії Громадської організації «Садівницьке товариство «Полісся» (код ЄДРПОУ: 22204714) щодо відключення - припиненні 19.04.2018 року подачі електричної енергії до садового будинку та земельної ділянки належних [PERSON] , розташованих у [ADDRESS] на території Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов`язати Громадську організацію «Садівницьке товариство «Полісся» (код ЄДРПОУ: 22204714) підключити електроенергію до садового будинку та земельної ділянки належних [PERSON] , розташованих у [ADDRESS] на території Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області ; стягнути з Громадської організації «Садівницьке товариство «Полісся» (код ЄДРПОУ: 22204714) на користь позивача судові витрати у розмірі 780 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0590 га, кадастровий номер 322188160132:137:0102, розташованої у [ADDRESS] на території Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області. Позивач не є членом садівницького товариства «Полісся». На земельній ділянці [PERSON] знаходиться збудований позивачем садовий будинок. 13.01.2018 року відповідач надіслав на адресу [PERSON] припис - попередження № 6 про підписання договору на відшкодування витрат за споживчу електроенергію. 19.04.2018 року відповідачем був складений акт про те, що подача електричної енергії до земельної ділянки [PERSON] була припинена СТ «Полісся». 26.05.2018 року позивач звернувся до голови СТ «Полісся» [PERSON] з вимогою про підключення електричної енергії до садового будинку [PERSON] , однак відповіді від відповідача так і не отримав. 30.01.2019 року позивач через свого представника повторно звернувся до відповідача з проханням укласти з ним договір про відшкодування витрат за споживчу електричну енергію та надав відповідачу підписаний та прошитий договір у двох екземплярах. Листом від 16.02.2019 року представник відповідача голова ГО СТ «Полсся» [PERSON] рекомендував звернутися до бухгалтера ГО СТ «Полісся» з метою з метою проведення звірки по обов`язковим розрахункам. Таким чином, вже більше року з вини відповідача відсутня електроенергія на земельній ділянці та дачному будинку [PERSON] , у зв`язку з чим позивач вважає вказані дії відповідача незаконними, оскільки відключення електричної енергії від садового будинку в СТ «Полісся» згідно положення про користування електричною енергією СТ «Полісся» від 26.05.2018 року передбачається у разі несплати внесків за електроенергію громадянином, який не є членом товариства. Станом на день відключення електроенергії, тобто 19.04.2018 року заборгованість за спожиту електричну енергію у ГО СТ «Полісся» у [PERSON] не було. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали з викладених у позовній заяві підстав, 01.08.2019 року [PERSON] подано письмові заперечення на відзив ГО СТ «Полісся» та 01.08.2019 року представником позивача [PERSON] та позивачем [PERSON] подано клопотання про зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» підключити енергопостачання за кошти ГО СТ «Полісся» та стягнути на їх користь матеріально - моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Представники відповідача ГО СТ «Полісся» - Коломієць І.О. та Демидко О.О. позовні вимоги не визнали, надали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути з відповідача на користь ГО СТ «Полісся» судові витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3221881601:32:137:0102, площею 0,0594 га, з цільовим призначенням - для колективного садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Вища Дубечня, садівниче товариство «Полісся», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІV-KB № 016061, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2014 року та довідкою Державного агентства земельних ресурсів України Головного управління земельних ресурсів у Київській області Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області від 16.07.2008 року № 1259 про присвоєння кадастрового номера земельної ділянки. 05 серпня 2007 року [PERSON] звернувся до голови ГО СТ «Полісся» із заявою про його виключення із членів садового товариства «Полісся». 13 січня 2018 року ГО СТ «Полісся» було направлено [PERSON] припис - попередження про те, що попередній договір на користування електроенергією припинив свою дію 01.07.2017 року про що було сповіщено всіх садоводів СТ «Полісся», але [PERSON] ігнорує підписання нового договору, у зв`язку з чим останньому було запропоновано в 30 денний термін підписати новий договір на відшкодування витрат за спожиту електричну енергію. Крім того, [PERSON] роз`яснено, що в разі не підписання договору у визначений термін, електропостачання до його земельної ділянки буде припинено на електроопорі СТ «Полісся», що підтверджується копією письмового припису - попередження від 13.01.2018 року № 6 та копією зворотного повідомлення про отримання 19.01.2018 року [PERSON] вказаного припису - попередження. Листом від 27.03.2018 року № 31/15-02/04-822 Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Київській області повідомила [PERSON] про те, що рекомендує останньому вирішувати питання щодо укладення договору про користування електричною енергією шляхом переговорів з енергопостачальною організацією та ГО СТ «Полісся» в установленому чинним законодавством порядку. 19 квітня 2018 року комісією у складі Голови Правління та членів ГО СТ «Полісся» було складено акт про те, що власнику земельної ділянки [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та знаходиться на території СТ «Полісся» було вручено припис - попередження про підписання договору на відшкодування витрат за споживчу електроенергію та в зв`язку з не виконанням припису - попередження № 6 від 13.01.2018 року подача електроенергії до садової ділянки припинена на опорі СТ «Полісся». Лічильник НіК 21-02 № 7429007/2014, показники електролічильника на момент припинення електропостачання 004693. 26 травня 2018 року [PERSON] звернувся до голови ГО СТ «Полісся» [PERSON] із заявою про підключення електропостачання до будинку [ADDRESS] , яке було відключене 19.04.2018 року. 30 січня 2019 року [PERSON] в особі свого представника - [PERSON] звернувся до голови ГО СТ «Полісся» [PERSON] із заявою про укладення договору між ГО СТ «полісся» та [PERSON] на відшкодування витрат за споживчу електроенергію за адресою: земельна ділянка [ADDRESS] . 16 лютого 2019 року головою ГО СТ «Полісся» направлено на адресу [PERSON] лист - відповідь з якої видно, що останній рекомендував [PERSON] звернутися до бухгалтера СТ «Полісся» з метою проведення звірки по обов`язковим розрахункам, мати при цьому останні розрахункові квитанції. Запропоновано [PERSON] отримати у Голови Правління договір на укладення на відшкодування витрат за спожиту електроенергію та в разі не згоди з пунктами договору, звернутися до Загальних зборів. 04 березня 2019 року [PERSON] в особі свого представника - [PERSON] звернувся до голови ГО СТ «Полісся» [PERSON] з листом про надання належним чином завіреної копії Положення про користування електричною енергією в СТ «Полісся», належним чином завіреної копії статуту ГО СТ «Полісся» та зразка типового договору на укладення на відшкодування витрат за спожиту електроенергію. 12 березня 2019 року головою ГО СТ «Полісся» направлено на адресу [PERSON] направлено лист з якого вбачається, що надати запитувані внутрішні документи чи положення ГО СТ «Полісся» не має повноважень, оскільки [PERSON] та [PERSON] не є членами ГО СТ «Полісся» та запропоновано звернутися до бухгалтера СТ «Полісся» з метою проведення звірки по обов`язковим розрахункам, мати при цьому останні розрахункові квитанції. Листом від 12.03.2019 року № 01-12/694 Департамент житлово - комунального господарства та енергоефективності Київської обласної державної адміністрації повідомив [PERSON] про те, що у разі сумніву щодо законності дій або з метою врегулювання тих чи інших спорів з ГО СТ «Полісся» рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.11.2017 року Громадська організація «Садівницьке товариство «Полісся» зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства України та має статут. Відповідно до п. 1.1. договору про постачання електричної енергії № М057 від 15.12.2017 року, укладеного між Громадською організацією «Садівницьке товариство «Полісся» та ПАТ «Київобленерго», останній продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з дозволеною потужністю 121 кВт, а відповідач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Взаємовідносини, які виникли між сторонами по справі щодо постачання електричної енергії та припинення її постачання регулювалися Правилами користування електричною енергією, які затверджені постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до положень пункту 1.2 ПКЕЕ населений пункт - юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту. Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів визначені розділом 12 ПКЕЕ. Згідно із пунктом 12.3 ПКЕЕ населений пункт (садове товариство) на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально - побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Пунктом 12.4 ПКЕЕ встановлено, що закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами настеленого пункту та/або укладеними у встановленому законом порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту. Відповідно до пункту 12.10 ПКЕЕ електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів на території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту. Як встановлено судом під час розгляду справи, що [PERSON] неодноразово попереджався про необхідність укласти договір на відшкодування витрат за споживчу електроенергію, зокрема листом від 16 лютого 2019 року головою ГО СТ «Полісся» було направлено на адресу [PERSON] лист - відповідь з якої видно, що останній рекомендував [PERSON] звернутися до бухгалтера СТ «Полісся» з метою проведення звірки по обов`язковим розрахункам, мати при цьому останні розрахункові квитанції. Запропоновано [PERSON] отримати у Голови Правління договір на укладення на відшкодування витрат за спожиту електроенергію та в разі не згоди з пунктами договору, звернутися до Загальних зборів. [PERSON] не є членом ГО СТ «Полісся», оскільки 05 серпня 2007 року [PERSON] самостійно звертався до голови ГО СТ «Полісся» із заявою про його виключення із членів садового товариства «Полісся». Суд приходить до висновку про те, що саме через відсутність договірних відносин ГО СТ «Полісся» припинило постачання електричної енергії до земельної ділянки [PERSON] . Крім того, при відключення електричної енергії від земельної ділянки позивача ГО СТ «Полісся» керувалася листом № 31/15-01/04-508 від 20.02.2018 року Інспекції Держенергонагляду у Київській області, відповідно до якого Інспекція зазначила про те, що СТ «Полісся» не зобов`язана постачати електроенергію своїми електричними мережами до земельної ділянки [PERSON] та має право здійснити відключення від електричної мережі через відсутність договірних відносин та зобов`язань. 12 травня 2018 року протоколом № 2 правління ГО СТ «Полісся» затверджено Положення про прядок користування електричною енергією у СТ «Полісся», вказане Положення також було затверджено загальними зборами ГО СТ «Полісся», що підтверджується протоколом № 1 від 26.05.2018 року, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до п. 9 Положення про порядок користування електричною енергією у ГО СТ «Полісся» користування електричною енергією споживачами відбувається на підставі та за умов договору, що укладається між СТ «Полісся» та кожним окремим споживачем індивідуально. Відповідно до п. 10 Положення про порядок користування електричною енергією у ГО СТ «Полісся» користування електричною енергією без укладення договору забороняється. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що відповідач у встановленому законом порядку припинив постачання електричної енергії до земельної ділянки [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого передбачено Положенням про прядок користування електричною енергією у СТ «Полісся», а тому позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно заявлених вимог представника ГО СТ «Полісся» про стягнення з [PERSON] на користь ГО СТ «Полісся» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн., судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Оскільки, представником відповідача доведено та надано відповідні докази, які підтверджують здійснення ГО СТ «Полісся» витрат на правничу допомогу адвоката на загальну суму 7 000 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення цих вимог та стягнення з [PERSON] на користь ГО СТ «Полісся» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: approved