Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15 грудня 2014 року близько 08.10 годин [PERSON] керував належним [PERSON]. автомобілем «Фольксваген Транспортер» і порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку і здійснив ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача, йому завдана матеріальна і моральна шкода. Відносно [PERSON] складено протокол і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 місяців. Просив стягнути з [PERSON] 375 134,26 у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди та сплачений судовий збір, а всього 384010,06 гривень та стягнути з [PERSON] 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.4-8). Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 375 134,26 гривень; у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень; сплачений позивачем при подачі позову судовий збір 3 875 гривень 80 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень (а.с.73-76). Ухвалою від 13 січня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та винести нове (а.с.118-125). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 15.12.2014 року о 08 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер» на 437 км. автомобільної дороги Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Куга», під керуванням [PERSON], який стояв попереду нього, після чого останній вдарив автомобіль «Опель», державний номер [NUMBER], який стояв попереду автомобіля «Форд Куга». Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року по справі №202/438/15-п. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд Куга» №030/15 від 18.04.2015 року, - сума збитку становить 374 634,26 гривень. (а.с.15-44). Задовольняючи позов частково, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли своє об'єктивне підтвердження. Однак, з такими висновками суду 1 інстанції погодитись в повній мірі не можливо. Так, відповідно до до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України). Згідно із п.6 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер», який належить [PERSON]. мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на зазначений транспортний засіб, а відповідач [PERSON] підтвердив, що передав [PERSON] автомобіль «Фольксваген Транспортер» у користування разом із реєстраційними документами. Таким чином, відповідальність за матеріальну і моральну шкоду, спричинену під час ДТП, повинен нести [PERSON], а не [PERSON] Суд 1 інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, тому рішення суду підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення. Виходячи із того, що у позовній заяві [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 375 134,26 у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди, - у цій частині позовних вимог слід відмовити. У частині стягнення із [PERSON] моральної шкоди у сумі 5000грн. рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не ревізується.

Outcome: dismissed