Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У травні 2020 року представник позивача - адвокат Дьячук Н.В. звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. Позов мотивувала тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у справі № 381/5269/14-ц з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 23 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист. Після досягнення сином повноліття з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини. Представник позивача зазначає, що за згодою обох батьків, неповнолітня [PERSON] , виявивши бажання переїхала на постійне проживання в родину до батька, де і проживає на даний час. Неповнолітня [PERSON] постійно проживає з батьком, однак останній вимушений виконувати рішення суду та сплачувати аліменти на користь колишньої дружини. Оскільки, позивач виховує неповнолітню [PERSON] , забезпечує її усім необхідним - одягом, харчуванням, оплачують відвідування платних гуртків та несе витрати на її оздоровлення, а відповідач жодним чином матеріально не допомагає донці та при цьому отримує аліменти, які стягуються з позивача та її користь, представник позивача змушена звернутися в інтересах позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Між тим, через канцелярію суду представником позивача [PERSON] подано заяву, в якій остання просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача на підставі наявних письмових доказів. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи судом вчасно та належним чином, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим 12 липня 2005 року (а.с. 11). 18 листопада 2014 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 381/5269/14-ц (2/381/1587/14) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8). Як вбачається із Довідки-розрахунку заборгованості № 12183-2 від 13 березня 2020 року, з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа № 381/5269/14 виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області станом на 01 березня 2020 року відсутня (а.с.9). Сторона позивача звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що за згодою обох батьків, неповнолітня [PERSON] , виявивши бажання переїхала на постійне проживання в родину батька, позивача по справі, де і проживає на даний час. Батько виховує неповнолітню [PERSON] , забезпечує її усім необхідним. Відповідач [PERSON] жодним чином матеріально не допомагає донці та при цьому отримує аліменти, які стягуються з позивача та її користь. На підтвердження своїх доводів стороною позивача було надано наступні документи: Довідки про склад сім`ї видані Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 08 березня 2020 року та 18 травня 2020 року та Акт обстеження матеріально-побутових умов від 14 травня 2020 року, з яких вбачається, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.10,13,14). Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Вимогами ст. 273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як визначено ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, слід прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало те, що неповнолітня [PERSON] , на утримання якої з позивача [PERSON] раніше були стягнуті аліменти, проживає разом з ним, а не з матір`ю [PERSON] .. Враховуючи те, що сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує, змінився, дитина стала проживати разом з батьком, суд вважає що стягнення аліментів з того з батьків, з ким постійно проживає дитина, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи те, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved