Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, відповідно до якої просив визначити ідеальні частки співвласників у праві власності на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] , площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) а саме: визначити, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) становить 18/100 частин; визначити, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) становить 57/100 частин; визначити, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) становить 25/100 частин. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1279, позивачу належить 18/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці площею 0,0719 кв.м. Іншими співвласниками вищезазначеного домоволодіння є [PERSON] , якій належить 25/100 частин домоволодіння та [PERSON] , якій належить 57/100 частин домоволодіння розташованого по [ADDRESS] . На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.02.2012 року, позивачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0719 га, що розташована по [ADDRESS] , (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Іншими співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачі у справі. Частки співвласників вищезазначеного домоволодіння та земельної ділянки раніше в натурі не виділялися, у зв`язку із чим між співвласниками, тобто між сторонами у справі, склався усталений порядок користування земельною ділянкою, який залежить від розміру ідеальних часток, що зазначені в правовстановлюючих документах. На даний час позивач має намір продати належну йому частину домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , відповідачі в свою чергу відмовляються нотаріально укласти договір про визначення ідеальних часток. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту порушених прав та інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 12 червня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року, у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] до участі у справі в якості її правонаступника залучено [PERSON] . 17 січня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Бабенко О.А. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та наполягала на їх задоволенні. Суду навела доводи аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без його участі та не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1279, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його син [PERSON] , тобто позивач у справі та спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з: 18/100 (вісімнадцять сотих) частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 600 кв.м., розташовано: А1 житловий будинок житловою площею 32,2 кв.м., П-2 житловий будинок житловою площею 32,4 кв.м., Г, Б - літні кухні, С-сарай, Д, И, К - сараї, Е, Ж, Л - убиральні, М, Р - гаражі, Н, О, Т - навіси, В - вхід у погріб, З - душ, № 1-18, І-ІІІ - споруди, що належало померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 березня 2003 року виконкомом Індустріальної райради на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної райради № 530 від 21 липня 2000 року, зареєстрованого 15 квітня 2003 року Дніпропетровським МБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 380692, в реєстровій книзі № 174 за реєстровим № 88 (а.с.4). Іншими співвласниками вищезазначеного домоволодіння є відповідачі [PERSON] , якій належить 25/100 частин домоволодіння на підставі рішення Індустріального районного суду від 26 грудня 2005 року, ухвали Індустріального районного суду від 18 січня 2006 року та [PERSON] , якій належить 57/100 частин домоволодіння на підставі рішення Індустріальної районної ради № 530 від 21 липня 2000 року, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 623 за реєстровим № 1268-518, що підтверджено листом державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР» Усманова С.В. № 8540 від 12 червня 2019 року (а.с.25). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 067566 від 23.02.2012 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0719 га, що розташована по [ADDRESS] , (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5). [PERSON] померла [INFO] та згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Н.М., її син [PERSON] , [INFO] є спадкоємцем належного їй за життя майна, яке складається з 25/100 часток домоволодіння [ADDRESS] Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0719 га, приватна власність, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1210100000:04:121:0024 (а.с.60). Позивач як власник належного йому майна, на даний час має намір продати належну йому частину домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , однак відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. щодо неможливості укладення договору купівлі-продажу частини домоволодіння та земельної ділянки від 26 червня 2019 року за вих.№ 183/01-16, останньому було роз`яснено, що з державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 067566 вбачається, що земельна ділянка кадастровий № 1210100000:04:121:0024, площею 0,0719 кв.м. належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та для укладення ним договору купівлі-продажу належних йому частин домоволодіння та земельної ділянки, необхідно укладення договору про виділ ідеальних часток між співвласниками зазначеної земельної ділянки. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, право власності на нерухоме майно набуто позивачем в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що частки співвласників домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , тобто між сторонами у справі, раніше в натурі не виділялися та з метою подальшої реалізації права власника майна розпоряджатись вказаним майном, позивач просив визначити ідеальні частки співвласників у вказаному майні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню як такі що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та визнані відповідачами та суд вважає необхідним визначити ідеальні частки співвласників у праві власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) а саме: визначити, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0719 га. (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) становить 18/100 частин; частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024) становить 57/100 частин та визначити, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0719 га (кадастровий номер 1210100000:04:121:0024), як правонаступника [PERSON] , становить 25/100 частин. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 768,40 грн., тобто по 384,20 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved