Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У червні 2018 року до Подільського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в період з 04.05.2007 р. по 02.03.2018 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). Після розірвання шлюбу, позивач вирішила поділити спільне сумісне майно, набуте під час шлюбу, однак домовленості з відповідачем щодо поділу майна не було досягнуто, через що позивач звернулася до суду із позовом з метою захисту своїх майнових прав. 07 серпня 2018 року Ухвалою Подільського районного суду м. Києва позовну заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви 12.11.2018 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, вважаючи варіант поділу майна, запропонований позивачем, неспіврозмірним і таким, що не відповідає вимогам Сімейного кодексу України, оскільки позивач не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї та неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, про що надав відповідний відзив (а.с. 59-64). За підсумками судового засідання (протокол від 01.02.2019 р.) підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.05.2007 р. між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.05.2007 р., серія [NUMBER] (а.с. 45). Вказаний шлюб було розірвано за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2018 р. у справі № 758/13538/18 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу у відповідача і позивача лишилися діти ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ), що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 8-9). Під час шлюбу сторонами було нажито таке спільне майно, про поділ якого до суду звернулася позивачка і що не заперечувалося відповідачем: земельна ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер 3222080303:02:004:0011, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.05.2011р. (а.с. 22); автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T-4» 1996 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] , шасі [NUMBER] , що підтверджується копією угоди купівлі-продажу від 10.04.2010р. (а.с. 21); телевізор «Samsung» вартістю 10 000 грн; ноутбук «Lenovo ThinkPad SL500» - 11 000 грн.; холодильник «LG GA-B499YEQZ» 17 000 грн.; кондиціонер - 6 000 грн.; електрична плита «Gorenje» - 8 000 грн.; водонагрівач «Ariston» - 1 800 грн.; насосна станція - 2 500 грн.; пилосос «Zelmer» - 3 000 грн.; умивальник з тумбою - 5 000 грн.; WI-FI - роутер - 2 200 грн.; бензопила «Stiglitz ms» - 5 000 грн.; рушниця марки «ІЖ» - 15 000 грн.; надувний човен ТМ «Аква Стар» - 54 000 грн.; мотор до човна марки «Yamaha - 30 000 грн. Згідно із звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 08.02.2019 р., вартість земельної ділянки становить 25 254 грн. (а.с. 110-121). Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість об`єкта VOLKSWAGEN TRANSPORTER T-4» 1996 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] , шасі [NUMBER] , станом на 21.02.2019 р. становить 35 179 грн. (а.с. 134-154). Під час розгляду справи по суті, відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 3222080303:02:004:0011). Однак, враховуючи те, що клопотання було подано з пропуском строків, визначених ч. 3 ст. 83 ЦПК України, суд залишив його без задоволення. Вартість інших речей, заявлених позивачем до поділу, відповідачем не оспорювалася. Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу диспозитивності, беручи до уваги надані сторонами докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості і достовірності, суд не знайшов підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. З огляду ст. 71 СК України, ст. 183 ЦК України, виходячи з того, що земельна ділянка як об`єкт права власності є подільною річчю, суд доходить висновку про можливість її поділу між позивачем і відповідачем в натурі, в рівних частках. Щодо решти речей, які становлять предмет судового спору, суд дійшов висновку про присудження їх одному з подружжя, виходячи з принципу рівності часток. Суд присуджує позивачу такі неподільні речі: телевізор «Samsung»; ноутбук «Lenovo ThinkPad SL500»; холодильник «LG GA-B499YEQZ»; кондиціонер, електрична плита «Gorenje»; водонагрівач «Ariston»; насосна станція; пилосос «Zelmer»; умивальник з тумбою. Суд присуджує відповідачу такі неподільні речі: автомобіль марки «Volkswagen Transporter T-4» 1996 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] , шасі [NUMBER] ; WI-FI - роутер; бензопила «Stiglitz ms»; рушниця марки «ІЖ», надувний човен ТМ «Аква Стар»; мотор до човна марки «Yamaha». З огляду на неспівмірність вартості окремих речей, а також з метою дотримання засад рівності часток при поділі майна, виходячи з загальних засад цивільного судочинства, що грунтуються на принципах справедливості і розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у сумі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень, як різницю у вартості майна, присудженого кожному з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial