Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Після чого, позивач [PERSON] в ході судового розгляду уточнив свої позовні вимоги. У обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння 21/50 частки з відповідними до цієї частки надвірними прибудовами і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , який належав батькові на підставі договору дарування. У встановлений законом строк він звернувся\~ до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, інші спадкоємці за законом відмовились від отримання спадщини на його користь. На запит державного нотаріуса ККП «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» повідомило, що на підставі рішення Іллічівського виконкому № 272 від 11.09.1997р., було виконано перерахунок часток між співвласниками, та частка [PERSON] стала складати - 8/25 частку. За цих обставин, правовстановлюючий, документ (договір дарування) за життя [PERSON] підлягав обміну. Позивач [PERSON] звернувся до архівного відділу Маріупольської міської ради, де отримав копію цього рішення. Ознайомившись із наданим архівним витягом було встановлено, що вказаний документ має описку в написанні прізвища його батька, а саме замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Вказаним рішенням Іллічівського виконкому № 272 від 11.09.1997р., було виконано перерахунок часток між співвласниками, та частка його батька [PERSON] стала складати - 8/25 частку. За життя батько позивача [PERSON] не знав про ухвалене рішення, про те, що його долю було перераховано, копію вказаного рішення не отримував, на засідання колегії не викликався та не повідомлявся про засідання, а тому і знати про те, що його долю було перераховано він не міг, відповідно і договір дарування не переоформляв. Про зазначені обставини позивач довідався тільки після відкриття спадкової справи після смерті батька. Постановою державного нотаріуса № 2331/02-31 від 26.10.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 8/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , позивачу було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , рішення колегії Іллічівської районної адміністрації від 11.09.1997 року № 272 «Про прийомку малогабаритних будинків в експлуатацію та оформлення права власності на них», яким було перераховано частку [PERSON] з 21/50 частки на 8/25 частки домоволодіння, розташованого адресою: [ADDRESS] . А також, визнати право власності за позивачем в порядку спадкування за законом на 8/25 частини домоволодіння з надвірними побудовами та спорудами, що складається з : частини житлової\~ прибудови літ.А1-1, а саме: житлові кімнати 2-13, 2-14 житловою площею 20,5 кв.м., кухня 2-10, ванна 2-11, коридор 2-12, всього загальною площею 41,8 кв.м., убиральня літ. М-1, 1/2 частина вимощення І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.05.1954 року Іллічівським районним ЗАГС м.Жданова, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 644. З паспорту громадянина України вбачається, що 08.06.1999 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області було видано паспорт серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.09.1975 року Палацом Одруження м.Жданова Донецької області, 06.09.1975 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 3317. Прізвище дружини « [PERSON] ». Судом встановлено, що [INFO] народився позивач, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1067, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 12.07.1976 року Іллічівським відділом ЗАГС м.Жданова. Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] 28.05.1973 року було видано Іллічівським районним військовим комісаріатом м.Жданова Донецької області військовий квиток. Як вбачається з копії трудової книжки, 19.10.1971 року було відкрито трудову книжку на ім`я [PERSON] , 1954 року народження. З пенсійного посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що 19.07.2005 року Пенсійним фондом України в Іллічівському районі м.Маріуполя видано пенсійне посвідчення на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.12.2019 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] у віці 65 років помер батько позивача - [PERSON] , актовий запис № 1811. Згідно договору дарування, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 28.08.1992 року за реєстром № 7227, який зареєстровано 28.03.1995р. в бюро технічної інвентаризації Донецької області м. Маріуполь та записано в реєстрову книгу за № 15745, [PERSON] належить право власності на 21/50 частину домоволодіння з відповідними до цієї частки надвірними прибудовами і спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яка складається з: частини житлової\~ прибудови літ.А1-1, а саме: житлові кімнати 2-13, 2-14, кухня 2-10, санвузол 2-11, коридор 2-12. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60030945, 21.04.2020 року державним нотаріусом Костецькою Н.Г.\~ було заведено спадкову справу № 128/2020 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, 15.07.2020 року ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» було виготовлено технічний паспорт на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] ,\~\~ на ім`я [PERSON] . До частини [PERSON] належить частина житлової прибудови літ.А1-1, а саме: житлові кімнати 2-13, 2-14 житловою площею 20,5 кв.м., кухня 2-10, ванна 2-11, коридор 2-12, всього загальною площею 41,8 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки, виданої комунальним комерційним підприємством «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» за вих.№1829 від 15.07.2020 року, встановлено, що 21/50 частка домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору дарування р.№ 7227 від 28.08.1992р., зареєстрованого в БТІ 28.03.1995р. р.№ [NUMBER] . На підставі рішення Іллічівського виконкому № 272 від 11.09.1997р., було виконано перерахунок часток між співвласниками, та частка [PERSON] стала складати\~ 8/25 частин. Таким чином, правовстановлюючий документ (договір дарування) підлягає обміну. З матеріалів інвентаризаційної справи № 20786 та технічної інвентаризації, проведеній 15.07.2020р. встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-1, житловою площею 25,3 кв.м., житлова прибудова літ.А1-1, житловою площею 20,5 кв.м., погріб літ.А/п, ганок літ.а, загальною площею 100,8 кв.м, житловий будинок літ.Б-1, житловою площею 15,8 кв.м., сіни літ.б-1, тамбур літ.б1-1, загальною площею 34,6 кв.м, сараї літ.Е-1, літ.З-1, літ.И-1, літ.К-1, гараж літ.Л-1, убиральня літ.М-1, огорожа №1, вимощення 1. По домоволодінню житлова площа складає 61,6 кв.м., загальна площа 135,4 кв.м. До частки [PERSON] належить частина житлової прибудови літ.А1-1, а саме: житлові кімнати 2-13, 2-14 житловою площею 20,5 кв.м., кухня 2-10, ванна 2-11, коридор 2-12, всього загальною площею 41,8 кв.м., убиральня літ.М-1, 1/2 частина вимощення І. Судом досліджі матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння , розташоване в [ADDRESS] . Згідно архівного витягу з рішення Іллічівської районної адміністрації від 11.09.1997 року № 272 «Про прийомку малогабаритних будинків в експлуатацію та оформлення права власності на них», зазначеним рішенням було виконано перерахунок часток між співвласниками, та частка батька позивача [PERSON] стала складати - 8/25 частини. Крім того, при ухваленні вказаного рішення було допущено описку в написанні прізвища батька позивача, а саме: замість вірного «доля [PERSON] складає 8/25 частини» помилково зазначено «доля [PERSON] складає 8/25 частини». Судом було отримано від державного нотаріуса Костецької Н.Г. копію спадкової справи № 128/2020 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до якої позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про отримання спадщини після смерті батька [PERSON] . Інші спадкоємці за законом першої черги відмовились від спадщини на користь позивача [PERSON] . Інших спадкоємців за законом першої черги більш немає. Державним\~ нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Постанова нотаріусом вмотивована наступним. Оскільки договір дарування, посвідчений Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 28.08.1992 року за реєстром № 7227, який зареєстровано 28.03.1995р. в бюро технічної інвентаризації Донецької області м. Маріуполь та записано в реєстрову книгу за № 15745 на ім`я [PERSON] в 21/50 частці підлягав обміну за його життя. Таким чином, станом на 26.10.2020 року документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно та проведення державної реєстрації на 8/25 частки домоволодіння на ім`я [PERSON] відсутні. Суд приходить до висновку, що частина домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності у розмірі 21/50 змінилась, у зв`язку з чим, складові частини, загальна та житлова площа житлового будинку змінилися. Правовстановлюючі документи підлягають обміну. За життя спадкодавець не здійснив обмін правовстановлюючих документів. Крім того, у правовстановлюючому документі, яким було здійснено перерахунок частин було допущено описку у написанні прізвища батька позивача. Частиною 1 ст.4ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~ Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики з розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у «рішенні Іллічівського виконкому № 272 від 11.09.1997р.», яким було виконано перерахунок часток між співвласниками, та частка [PERSON] стала складати\~ 8/25 частин, - допущена помилка у написанні прізвища батька позивача, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Так, правильність написання прізвища батька позивача як « [PERSON] » повністю підтверджується долученими до позову завіреними копіями письмових доказів, які сумніву в своїй достовірності в суду не викликають. Встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , рішення колегії Іллічівської районної адміністрації від 11.09.1997 року № 272 «Про прийомку малогабаритних будинків в експлуатацію та оформлення права власності на них», яким було перераховано частку [PERSON] з 21/50 частки на 8/25 частки домоволодіння, розташованого адресою: [ADDRESS] , має для позивача юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища батька позивача у правовстановлюючому документі та паспорті, позбавляє позивача можливості оформити спадкові права та юридично розпоряджатися своїм майном, а відтак суд вважає заяву позивача підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та п`ятої\~ статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, внаслідок\~ відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до державного нотаріуса своєчасно, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно та проведення державної реєстрації на 8/25 частини домоволодіння на ім`я [PERSON] , про що видано постанову про відмову. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України\~ спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено,\~ що за життя батькові позивача [PERSON] на праві приватної власності належало 21/50 частин домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору дарування. Рішенням Іллічівського виконкому № 272 від 11.09.1997р. було виконано перерахунок часток між співвласниками домоволодіння за зазначеною адресою, та частка [PERSON] стала складати\~ 8/25 частин. У зв`язку із чим, правовстановлюючий документ (договір дарування) підлягав обміну. Про ухвалене рішення про перерахунок часток [PERSON] не було відомо. Вказані факти спливли тільки після його смерті. На теперішній час позивач [PERSON] самостійно позбавлений можливості обміняти вказаний договір дарування та переоформити частину домоволодіння, що належала його батькові, з 21/50 на 8/25 частин. А відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності [PERSON] \~ на 8/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , позбавляє позивача можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, у зв`язку з чим його права підлягають захисту в судовому порядку. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved