Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму понесених витрат у розмірі 22 354 грн. 17 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 760 грн. 46 коп., судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., витрати за юридичні послуги у розмірі 1 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 16 грудня 2010 року о 15 год. 00 хв. на вул. Г.Сталінграду у м. Дніпропетровську з вини відповідача, який керував автомобілем «Шевроле Авео», номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. У результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль «Рено Кенго», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який за договором найму від 14 грудня 2010 року передав його [PERSON], що знаходився за кермом цього транспортного засобу на момент пригоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в УАСК згідно Полісу № В/4408616. Розмір завданих збитків, згідно висновку № 0126/11/11 від 31 січня 2011, складає 22 354 грн. 17 коп. 11 січня 2011 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 27 травня 2011 року з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ. 07 червня 2011 року на адресу відповідача направлено лист про добровільне врегулювання спору з потерпілим. Однак, шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована, тому МТСБУ 05 липня 2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій в розмірі 22 354 грн. 17 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі, не заперечував на розгляді справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2010 року о 15 год. 00 хв. на вул. Г.Сталінграду у м. Дніпропетровську з вини відповідача, який керував автомобілем «Шевроле Авео», номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. У результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль «Рено Кенго», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який за договором найму від 14 грудня 2010 року передав його [PERSON], що знаходився за кермом цього транспортного засобу на момент пригоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в УАСК згідно Полісу № В/4408616. Розмір завданих збитків, згідно висновку № 0126/11/11 від 31 січня 2011, складає 22 354 грн. 17 коп. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2011 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON]. Відповідно до ст. 41 п. 41.1 п. «а» вищевказаного Закону, МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на дату скоєння ДТП не виконав умов ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 11 січня 2011 року власник автомобіля [PERSON] подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON] Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зазначену суму у розмірі 22 354 грн. 17 коп. МТСБУ на підставі підпункту «а» п. 41.1 ст. 4.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплатило власнику автомобіля [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 2870 від 05.07.2011 року (а.с.38). Крім того, за рахунок МТСБУ здійснено оплату послуг аварійного комісара, залученого для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, в розмірі 760 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2498 від 08.06.2011 року (а.с.34). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. ст. 1187, 1188 ЦК України та згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки та за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, суд прийшов до висновку, що до МТСБУ в межах сплаченої суми в розмірі 22 354 грн. 17 коп. (сума виплаченого відшкодування) + 760 грн. 46 коп. (вартість послуг аварійного комісара) = 23 114 грн. 63 коп., перейшло право вимоги до [PERSON], який був визнаний судом винним у вчиненні ДТП. Тобто, з [PERSON] на користь МТСБУ необхідно стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 23 114 грн. 63 коп. Що стосується вимог позивача щодо стягнення грошових коштів у розмірі 1000 грн. сплачених в рахунок правової допомоги, то дані вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати, на правову допомогу відносяться до судових витрат пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи МТСБУ уклав Контракт з СПД [PERSON] про надання правової допомоги № 69 від 28.09.2012 року. Згідно даного Контракту СПД [PERSON] за винагороду прийняв на себе зобов'язання з надання правової допомоги. Згідно Додаткової угоди № 77 від 28.09.2012 року до вищевказаного Контракту МТСБУ, в якості передоплати сплатило СПД [PERSON] 1 000 грн., про що свідчить платіжне доручення № 32511 від 15.05.2014 року (а.с.39). Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. А позивачем не надано доказів щодо відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу та саме в чому вона полягала. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial