Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У січні2020 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити додатковий строк два місці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно: земельні ділянки площами 0,3879 га та 1,2802 га, які розташовані на території Новороманівської сільської ради. Інших спадкоємців у померлої, які б заявили про своє право на спадщину немає. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вказаний строк позивачем пропущено у зв`язку з тим, що є громадянином Російської Федерації та проживає у м. Краснодар, через велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження майна, а також через його необізнаність про наявність заповіту. Складеного на його ім`я. На підставі викладеного, позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки вважає причини пропуску такого строку поважними. В судове засідання сторони не прибули, до суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач щодо задоволення позову заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] сестра позивача у справі, після смерті якої відкрилась спадщина на належне останній спадкове майно: земельні ділянки площами 0,3879 га та 1,2802 га, які розташовані на території Нороманівської сільської ради (а.с.6 8, 11, 12, 15). 5.12.2006 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.5). Позивач, у визначений законом строк, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї сестри протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, який розпочався з 2.12.2011 року та закінчився 2.06.2012 року. Заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини до нотаріуса подав лише 19.12.2019 року, внаслідок чого пропустив, встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сестри [PERSON] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.10). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкодавця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року). Зокрема, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду від 6 червня 2019 року № 565/1145/17). Судом встановлено, що позивач є громадянином Російської Федерації, проживає та зареєстрований в м. Краснодар РФ та через його необізнаність про наявність заповіту складеного на його ім`я пропустив строк на прийняття спадщини (а.с.13). Таким чином позивачем доведено, що останній пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відповідачем в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому провадженні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті його сестри, з поважних причин та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved