Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

у травні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява за підсудністю із Дніпровського районного суду м. Києва, позивач просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» суму заборгованості у розмірі 64008 (шістдесят чотири тисячі вісім гривень) 38 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.01.2008 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №VG1910 згідно умов якого позивач надав відповідачу тимчасове користування кредит у розмірі грошових коштів у розмірі 10000 грн 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. 14.11.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № UB-ОР/16-132, відповідно до умов якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Універсал Банк», включно і до [PERSON] Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 64008 грн 38 коп., що за своїм розміром не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 12.06.2018 строк. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 31.01.2008 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір про видачу та використання кредитних карток №VG1910 згідно умов якого позивач надав відповідачу тимчасове користування кредит у розмірі грошових коштів у розмірі 10000 грн 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, (а.с. 12-23). 14.11.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № UB-ОР/16-132 (а.с. 24-28). Згідно п. 1.1. вищевказаного договору, відповідно до умов даного Договору, Цедент ПАТ «Універсал Банк» передає (відступає) належне йому Право Вимоги до Боржників, що виникло з Кредитних договорів, перелік яких (Кредитних договорів та Боржників) міститься у Реєстрі боргових зобов'язань, а Цесіонарій ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» приймає Право вимоги та зобов'язується сплатити Цеденту Купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в цьому Договорі. Реєстр боргових зобов'язань наведений у Додатку № 1 до цього Договору та є невід'ємною частиною цього Договору. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі Реєстру боргових зобов'язань від 11.11.2016 до Договору відступлення права вимоги № UB-ОР/16-132 від 14.11.2016 до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» від ПАТ «Універсал Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №VG1910 від 31.01.2008 укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 14.11.2016 утворилася заборгованість у розмірі 64008 грн 38 коп, яка складається із: заборгованість по тілу кредиту 64008 грн 38 копю; заборгованість по відсотках у розмірі 00 грн 00 коп.; штрафні санкції 00 грн 00 коп. (а.с. 31). 5.12.2017 ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» надіслав на адресу відповідача вимогу вих. №в4/61 про погашеня кредитної заборгованості протягом 10 днів з моменту отримання вимоги (а.с. 5, 6). Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також нею не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved