overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У травні 2014 р. позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у загальній сумі 11000 грн. 00 коп.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 07.07.2011 р. уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого надав грошові кошти у сумі 11000 грн. на строк до 01.09.2011 р.. Відповідач у визначений договором строк борг не повернув, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. Позивач просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач із позовом ознайомлений, у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що 07.07.2011 р. сторони уклали договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 11000 грн., без сплати процентів на строк до 01.09.2011 р. (а. с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У обумовлений договором строк до 01.09.2011 р. відповідач грошові кошти в сумі 11000 грн. не повернув, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. Наведене підтверджене матеріалами справи, не спростоване відповідачем. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 07.07.2011 р. у сумі 11000 грн., - доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У травні 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 12.08.2006 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся в суд з позовом про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що він та відповідач є співвласниками спірної квартири, у користуванні якою між ними не має згоди, тому є необхідність у визначенні судом порядку користування. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, до суду не з'явилася вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] розташована в багатоповерховому будинку. Дане житло було приватизоване у 1997р. та передане у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] за свідоцтвом від 10.04.1997р. За рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.11.2012р. за співвласниками були визначені частки, за кожним по 1/3 та на частку [PERSON], який помер [INFO], було визнане право власності в порядку спадкування за позивачем [PERSON] Це право у позивача існує і на даний час згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав… від 02.07.2014р. Згідно даних технічного паспорту станом на 11.07.2013р., квартира складається: 1-коридор площею 4,8кв.м, 2-вбудована шафа площею 0,3кв.м, 3-ванна площею 2,1кв.м, 4-вбиральня площею 1,0кв.м, 5-кухня площею 7,5кв.м, 6-житлова кімната площею 10,3кв.м, 7-житлова кімната площею 17,1кв.м., 8-лоджія площею 2,0кв.м. На сьогодні, за твердженням позивача, згоди між співвласниками у користуванні квартирою не досягнуто. Відповідно до ст.358 ЦК України слідує, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовлятися про порядок володіння та користування спільним майном, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За наявними житловими умовами у спірній квартирі та відповідно до часток співвласників у користуванні співвласника із 1/3 часткою повинна бути ізольована частка квартири із житловою площею 9,13кв.м. Позивач просить надати йому у володіння та користування житлову кімнату площею 10,3кв.м, у спільному користуванні з іншими співвласниками залишити коридор, кухню, вбиральню, ванну та вбудовану шафу. Враховуючи, що кімнати у квартирі ізольовані та менша кімната за площею майже відповідає той, яка приходиться на долю позивача, вимоги останнього можуть бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У травні 2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на ст. 150 ЖК України, просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку з даної квартири відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про день слухання справи повідомлені належним чином, тобто через оголошення у пресі «Голос України № 224 (5974) від 20.11.2014 р. згідно до ст. 74 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'являлася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, а тому суд вважає, слухати справу у її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що спірне жиле приміщення було отримано позивачем згідно договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності було проведено 28.04.2014 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.042014 р., індексний номер 21053476 (а.с.6-7). Відповідно до довідки КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» Філія № 813 форми №3 від 07.05.2014 № 456 р. на спірній житловій площі зареєстровані та проживають: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.8). Як встановлено у судовому засіданні відповідач всупереч договору купівлі-продажу не знявся з реєстраційного обліку квартири за адресою: [ADDRESS], чим здійснює перешкоди позивачеві у здійснені права власності. Згідно вимог ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї зберігається право на житло протягом шести місяців. Враховуючи той факт, що відповідач без поважних причин понад шість місяців в жилому приміщенні не проживає, суд приходить до висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У травні 2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що із необхідністю зміни способу життя стосунки у сторін погіршились, тому через різні погляди на життя і відносини, подружжя втратили почуття любові та взаємоповаги у зв'язку із чим з жовтня 2014 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносини не підтримують. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Спільне майно відсутнє. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити у повному обсязі, надавши суду у двох екземплярах, належним чином нотаріально завірені копії довіреностей у яких позивачем надана згода на представництво та документи які посвідчують його особу (а.с.38-45). [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Суд, прийнявши визнання позову відповідачем, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб 22.09.2010 р.-/- зареєстрований за номером запису в реєстрі протоколу церемонії укладення шлюбу Е1060/2010 у м. м. Лейпциг, Федеративної Республіки Німеччини, посадова особа Шахт, реєстратор ЗАГС (копія засвідченого перекладу свідоцтва про укладення шлюбу з німецької мови від 15.09.2014) (а.с.6-7). Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Спору щодо розподілу спільного майна у сторін немає, оскільки спільне майно відсутнє. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, заперечують можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що за рішенням суду розмір стягнутих з нього на користь відповідача аліментів на утримання було змінено на 1/10 частку доходу; у нього мається заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8790,72грн станом на 01.12.2013р., але вона утворилася внаслідок його тяжкого матеріального становища і можливості її погасити він не має. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач, у встановленому порядку повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилася вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2007р. з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 75грн щомісячно, на період строку інвалідності. В травні 2008р. за рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто 1/10 частину доходу, про що видано виконавчий лист №2-4-3137/2008р., за яким ВДВС Миколаївського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження. Згідно даних у розрахунках державного виконавця, зокрема, станом на 01.12.2013р. слідує, що за позивачем [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 8790,72грн. Відповідно до вимог ч.2ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як встановлено, позивач [PERSON] є пенсіонером, згідно довідки отримує пенсію за віком за списком №2 в розмірі 2442,84грн, інших доходів немає, непрацездатний. На утриманні позивача перебуває син [PERSON], [INFO], який є інвалідом другої групи та потребує постійного стороннього догляду за станом захворювання. Вказані обставини підтверджуються копіями довідки до акту МСЕК №012583 від 22.03.2007р., висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу від 27.05.2013р., довідки УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва від 14.07.2014р. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині звільнення [PERSON] від сплати 1/3 частки заборгованості за аліментами на користь [PERSON] (за виконавчим листом №2-4-3137/2008р. Центрального райсуду м.Миколаєва), що утворилася станом на 01.12.2013р. за період з липня 2008р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У травні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1292,25 грн. заборгованості за кредитним договором № 002-26014-300407 від 30.04.2007 р., з яких - 1158,66 грн. заборгованість за сумою кредиту; - 14,35 грн. заборгованість за відсотками; - 119,24 грн. заборгованість за комісіями, посилаючись на те, що відповідачу, згідно вказаного договору було надано кредит у сумі 2535,00 грн., з розрахунку зі ставки 12 % в рік, а також за ведення кредитної справи у розмірі 1,05 % в місяць, про що свідчить меморіальний ордер № 14985677 від 30.04.2007 р. та рахунок - фактура від 30.04.2007 р.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області у м. Кривому Розі не зареєстрований, повідомлялася згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» № 159 від 02.09.2014 р. в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову суду не надала. Це є підставою для постановлення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 30.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-26014-300407. Згідно вказаного договору було надано кредит у сумі 1292,25 грн., з розрахунку зі ставки 12 % в рік, а також за ведення кредитної справи у розмірі 1,05 % в місяць, про що свідчить меморіальний ордер № 14985677 від 30.04.2007 р. та рахунок - фактура від 30.04.2007 р.. (а.с. 3-4, 8) Порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем на суму 1292,25 грн., яка складається з: - 1158,66 грн. заборгованість за сумою кредиту; - 14,35 грн. заборгованість за відсотками; - 119,24 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 1049,1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати сплати процентів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1963,33грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що за договором відповідачу з 01.07.2010. по 01.05.2014р. надавалися послуги газопостачання, за які оплата здійснена не в повному обсязі та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі, додатково просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з газопостачання на житловий будинок [ADDRESS], у тому числі, і відповідачу [PERSON] - наймачу (власнику, мешканцю) квартири [NUMBER]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач як замовник зобов'язаний оплатити позивачу як виконавцю надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги газопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачем рахується заборгованість за послуги, надані у період з 01.07.2010р.-по 01.05.2014р. у розмірі 1963,33грн. Зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 463,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У травні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2250,06 грн. заборгованості за кредитним договором № 005-26017-310307 від 31.03.2007 р., з яких - 2250,05 грн. заборгованість за сумою кредиту; - 0,01 грн. заборгованість за відсотками, посилаючись на те, що відповідачу, згідно вказаного договору було надано кредит у сумі 3535,90 грн., з розрахунку зі ставки 0,01% в рік. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки не повідомила. Це є підставою для постановлення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 31.03.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 005-26017-310307. Згідно вказаного договору було надано кредит у сумі 3535,90 грн., з розрахунку зі ставки 0,01% в рік. (а.с. 3-4) Порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем на суму 2250,06 грн., яка складається з: - 2250,05 грн. заборгованість за сумою кредиту; - 0,01 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 1049,1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову 243, 60 грн. судового збору.

Outcome: approved