Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом. З урахуванням заяв про залучення до справи співвідповідача та про зменшення позовних вимог просила виключити з опису та звільнити з-під арешту автомобіль «Опель Вектра», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. Вказаний автомобіль придбаний у кредит її чоловіком відповідачем у справі [PERSON] за час шлюбу. У ході здійснення виконавчого провадження, у якому її чоловік є боржником, відповідачем Відділом Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції (надалі ВДВС Ковельського МУЮ) описано та накладено арешт на вказаний автомобіль. Вважає, що такими діями порушено її право на автомобіль. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила виключити з опису майна та скасувати арешт на автомобіль «Опель Вектра», державний номер [NUMBER]. Вказаний автомобіль перебуває у кредитній заставі у Публічному акціонерному товаристві (надалі - ПАТ) «Укрсоцбанк» і на даний час кредит повністю не погашено. Накладення арешту на автомобіль за борговими зобов'язаннями відповідача [PERSON] порушує право позивача користування цим автомобілем. Представник відповідача ВДВС Ковельського МУЮ позов не визнала та пояснила, що у зведеному виконавчому провадженні, в якому позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є солідарними боржниками за заявою стягувача накладено арешт на все майно боржників, у тому числі і на вказаний автомобіль. Реалізувати інше нерухоме заставне майно боржників, зокрема земельну ділянку та нежитлові приміщення, не можливо через відсутність правового механізму проведення їх оцінки. Тому, накладення арешту на все майно боржників є виправданим. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та пояснив, що автомобіль «Опель Вектра», державний номер [NUMBER], був придбаний ним у кредит за час шлюбу із позивачем, кредит у повному розмірі не погашено. Сума заставного майна значно перевищує суму боргу за виконавчими листами і у відповідача ВДВС Ковельського МУЮ не було необхідності описувати та арештовувати вказаний автомобіль. Неможливість реалізації заставного майна не повинна порушувати право позивача на користування цим автомобілем. Треті особи у судове засідання не з'явилися, представників не направили, подали заяви про слухання справи у відсутності їх представників. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та дослідивши докази, суд приходить до висновку про відмову у позові. З пояснень сторін, їх представників та письмових доказів встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з вересня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу 11 листопада 2006 року [PERSON] уклав із ПАТ «Укрсоцбанк» договори кредиту та застави автомобіля «Опель Вектра», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. На час розгляду справи кредит не погашено - автомобіль перебуває у заставі ПАТ «Укрсоцбанк», проте вартість заставного автомобіля значно перевищує суму боргу. На виконанні у відповідача ВДВС Ковельського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №40644182 за виконавчими листами №2/0306/1358/14, №2-998/2010 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2401081,51 грн. та стягнення з [PERSON] на користь Ковельської районної державної адміністрації коштів в сумі 309172,50 грн. В ході примусового виконання вказаних виконавчих листів 07 травня 2014 року відповідачем ВДВС Ковельського МУЮ серед іншого описано та арештовано рухоме майно - автомобіль «Опель Вектра», державний номер [NUMBER], що перебуває у заставі ПАТ «Укрсоцбанк». Частинами 1 - 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Відповідно до ст. 32, ч. 1, ч. 3 ст. 54 цього ж Закону звернення стягнення є заходом примусового виконання рішень. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Як встановлено під час розгляду справи, звернення стягнення на заставлений автомобіль не проводилося. Не звернуто стягнення й на інше арештоване нерухоме майно - земельну ділянку та розташовані на ній нежилі приміщення, оскільки з урахуванням наказів Державної виконавчої служби України від 28.11.2013 року № 113/2 та № 114/2 з 28 листопада 2013 року і по день розгляду справи судом не можливе дотримання конкурсних засад реалізації арештованого майна і відповідно органами ДВС Україні така реалізація не здійснюється. Доводи представника позивача та відповідача [PERSON] про достатність заставного майна для погашення боргів за виконавчими листами безпідставні. За виконавчими листами борг [PERSON] та [PERSON] перед стягувачем ПАТ «Фольксбанк» складає 2401081,51 грн., а [PERSON] перед стягувачем Ковельська районнадержавної адміністрація - 309172,50 грн. Іпотекодержателем земельної ділянки та розташованих на ній приміщень є стягувач за одним із виконавчих листів - ПАТ «Фольксбанк». Стягувач Ковельська районна державна адміністрація не є заставодержателем будь-якого описаного майна боржників. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Тобто, вимоги про зняття арешту з майна мають ґрунтуватися на праві власності або володінні. Позивач [PERSON] не пред'явила (залишила без розгляду) позов про визнання права на автомобіль чи на його ?, як частку у спільній власності подружжя, а пред'явила вимогу лише про виключення цілого автомобіля з акту опису та звільнення з-під арешту. З урахування вищенаведеного, відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] Зважаючи на те, що позивач [PERSON] є боржником у зведеному виконавчому провадженні, вона вправі реалізувати спосіб захисту свого права шляхом оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК України. Судові витрати необхідно залишити за позивачем. На підставі ст. 16 ЦК України, ст. ст. 54, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed