Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про припинення спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку, посилаючись на те, що він у 2011 році звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розподіл спадкового майна, яким 45/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в рівних частинах між спадкоємцями [PERSON], та [PERSON], просив виділити йому у власність 155/200 частин домоволодіння [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування 1/2 частини будинку недійсним. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2008 р. вказані справи об'єднані в одне провадження. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Поділено житловий будинок [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS], наступним чином: виділено в натурі [PERSON] 77/100 частини будинковолодіння, виділено в натурі [PERSON] 23/100 частини будинковолодіння. Поділено земельну ділянку загальною площею 1 268,14 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Виділено [PERSON] у користування земельну ділянку загальною площею 982,81 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі частину ділянки загального користування. Виділено [PERSON] у користування земельну ділянку загальною площею 285,33 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі частину ділянки загального користування. Разом з тим, минуло більше трьох років, але рішення Дарницького районного суду м. Києва до теперішнього часу не виконано, проживати та користуватися домоволодінням та земельною ділянкою, яке виділено в натурі Позивач не в змозі, оскільки Відповідач чинить перешкоди в цьому. Відповідач є рідною сестрою Позивача, разом з тим, між сторонами постійно виникають сварки щодо утримання, облаштування будинковолодіння. На звернення, щодо оформлення в установленому порядку право власності на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком та необхідна для його обслуговування, оскільки в такому випадку потрібна згода всіх співвласників, нащо Відповідач повідомила, що воно їй непотрібно, а часу і грошей необхідних для цього в неї немає. Вказує, що зазначені обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку Відповідача не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за будинком, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що останні є необґрунтованими. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2012 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Поділено житловий будинок [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS], наступним чином: виділено в натурі [PERSON] 77/100 частини будинковолодіння, виділено в натурі [PERSON] 23/100 частини будинковолодіння. Поділено земельну ділянку загальною площею 1 268,14 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Виділено [PERSON] у користування земельну ділянку загальною площею 982,81 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі частину ділянки загального користування. Виділено [PERSON] у користування земельну ділянку загальною площею 285,33 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі частину ділянки загального користування. Межі розподілу земельних ділянок прокладено по лініям (а.с. 15-22, 23-26). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. Виділ часток (розділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольованій квартирі, які за розміром відповідають розміру частко співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або розділу будинку в натурі, який знаходиться у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або розділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до п. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно п. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Враховуючи підставу позову, пояснення представника позивача, заперечення відповідача, представника відповідача суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011 р. позивачу на праві спільної часткової власності належить 77/100 частини домоволодіння та земельна ділянка площею 982,81 кв.м., які знаходяться по [ADDRESS]. Відповідачу на праві спільної часткової власності належить 23/100 частини домоволодіння та земельна ділянка площею 285,33 кв.м., які знаходяться по [ADDRESS]. Будинок має два виходи. Згідно висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2432/2433 судової будівельно-технічної експертизи від 30.07.2008 р., який був покладений в рішення Дарницького районного суду м.Києва від 31.05.2011 р. (а.с. 6 - 14) є технічна можливість виділу частки із спільної часткової власності будинку та земельної ділянки у власність. Судом встановлено, що сторони не можуть домовитися про спільне володіння та користування майном, утримання та збереження спільного майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. За таких обставин, суд вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на майно, яким є домоволодіння [ADDRESS] Виділити із спільної часткової власності у особисту власність [PERSON] частку із спільного майна, яким є 77/100 домоволодіння [ADDRESS] Виділити із спільної часткової власності у особисту власність [PERSON] частку із спільного майна, яким є 23/100 домоволодіння [ADDRESS] Припинити право спільного часткового користування [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS], загальною площею 1 268,14 кв.м. Виділити в особисте користування [PERSON] із спільного часткового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] - частку у розмірі 982,81 кв.м. Виділити в особисте користування [PERSON] із спільного часткового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] - частку у розмірі 285,33 кв.м. Межі розподілу земельних ділянок прокласти по лініям, вказаним в експертному висновку № 2432/2433 від 30 липня 2008 року: Враховуючи, що розподіл домоволодіння та виділ в натурі частки із спільного майна не суперечить закону, є технічно можливим, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2432/2433 від 30.07.2008 р, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved