Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (надалі - ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай») страхове відшкодування у розмірі 24356,08 грн., пеню у розмірі 808,21 грн., 3 % річних у розмірі 200,19 грн., інфляційні втрати у розмірі 787,63 грн., моральну шкоду у розмірі 1307,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року у справі № 362/3836/20 визнано винним [PERSON] за порушення ПДР, що стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди 11 липня 2020 року о 10.35 год. на 24 км. а/д М-05 Київ-Одеса. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», що підтверджується полісом страхування. Позивач [PERSON] 04 вересня 2020 року подав до ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» пакет документів для проведення страхового відшкодування, проте станом на дату звернення до суду виплата не проведена, претензія надсилалась на адресу відповідача, проте залишена без задоволення, у зв`язку із чим, позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» отримав копію ухвали суду про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї, згідно зворотного поштового повідомлення 20 травня 2021 року. Правом надання відзиву на позовну заяву, в порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України не скористався. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Сторони та їх представники не скористались правом безпосередньої участі в розгляді справи 27 липня 2021 року, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «HONDA», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року (справа № 362/3836/20) визнано винним та притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП [PERSON] . З мотивувальної частини постанови встановлено, що 11 липня 2020 року о 10.35 год. на 24 км а/д М-05 Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] , який керував автомобілем марки «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи зі смуги розгону при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та при перестроюванні не надав перевагу автомобілю марки «HONDA», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку прямо, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с. 11) Згідно положення ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена та не підлягає доведенню. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай», що підтверджується полісом № 156705888. Станом на час ДТП 11 липня 2020 року - поліс є діючим. (а.с. 12) Згідно відповіді на адвокатський запит від 05 березня 2021 року № 24-21, за підписом директора департаменту юридичного забезпечення ТДВ «Ю.Ес.Ай» [PERSON] було повідомлено про прийняття рішення щодо страхового відшкодування у розмірі 24356,08 грн. та оплати пені за прострочення виплати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду , за який нараховується пеня. (а.с. 15) 16 березні 2021 року позивач звернувся до відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з претензією щодо невиплати страхового відшкодування (а.с. 19-23). Відповідно до повідомлення щодо виплати страхового відшкодування дресованого [PERSON] від директора департаменту врегулювання збитків ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» [PERSON] прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24 356, 08 грн. (а.с. 16). Спір між сторонами виник з приводу невиплати ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial