Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 29 січня 2015 року у Камінь-Каширському відділенні ПАТ КБ «Надра» нею було здійснено переказ грошей на рахунок Ковельського промислово-економічного коледжу за проживання у гуртожитку її сина [PERSON], які на рахунок коледжу з вини банку не надійшли. 12 березня 2015 року вона звернулася з заявою про повернення їй зазначених коштів, однак ні відповіді, ні коштів не отримала. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо перерахунку коштів і добровільно їх не повернув, просить стягнути з банку на її користь кошти у сумі 1200 грн. та судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона позов підтримує і не заперечує щодо постановлення у справі, у разі неявки у судове засідання представника відповідача, заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання потворно не зявився, хоча у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи у його відсутності не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки [PERSON] проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Статтею 1089 ЦК України встановлено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Судом встановлено, що 29 січня 2015 року позивачкою [PERSON] через відділення № [NUMBER] КБ «Надра», яке знаходиться у м. Камені-Каширському по вул. Шевченка, 14, Волинської області, були сплачені кошти на рахунок Ковельського промислово-економічного коледжу у сумі 1200 грн. за проживання у гуртожитку студента [INFO], що підтверджується квитанцією № k12/T/20 від 29 січня 2015 року (а.с. 4). Внесені позивачкою через банк кошти на рахунок Ковельського промислово-економічного коледжу не поступили (а.с. 5). Наведене свідчить, що відповідач зберіг грошові кошти у себе за рахунок позивачки без достатньої правової підстави, тобто безпідставно набув їх, у зв'язку з чим зобов'язаний повернути ці кошти останній, що передбачено ч. 1 ст. 1213 ЦК України, де зазначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Отже, з відповідача належить стягнути на користь позивачки грошові кошти у сумі 1200 грн. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з ПАТ КБ «Надра» на користь позивачки [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved