Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

у суд із позовом звернулась Козелецької селищної ради Чернігівської області до [PERSON] , яка дії у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, у якому просить зобов`язати [PERSON] , звільнити та за власний рахунок привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] площею 0,0073 га шляхом демонтажу паркану з металопрофілю протяжністю: 1,55 м + 7,2 м + 0,9 м + 1,1 м + 2,5 м + 4 м + 2,8 м, тобто у розмірах, що зазначені на Плані схемі земельної ділянки у додатку №2 до акту перевірки Державної інспекції сільського господарства у Чернігівській області від 31 серпня 2016 року №000059. Позовні вимоги мотивовані тим, що на території земель комунальної власності Козелецької селищної ради по [ADDRESS] багатоквартирний житловий будинок. У відповідності до підпункту «б» пункту III Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-УІ прилегла земельна ділянка до будинку по [ADDRESS] , належить до земель комунальної власності Козелецької селищної ради. При цьому, сесією Козелецької селищної ради як органом, уповноваженим вирішувати земельні питання, жодних рішень про передачу безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку по [ADDRESS] не приймалось. Разом з цим, [PERSON] та її донька [PERSON] , які є власниками кожна по Ѕ частини квартири [ADDRESS] , в порушення приписів 42 Земельного кодексу України, самовільно зайняли частину земельної ділянки площею 0,0073 га, на якій розташовано багатоквартирний будинок за [ADDRESS] , чим вчинено прямі перешкоди у вільному пересуванні такою земельною ділянкою для інших громадян України. Державною інспекцією сільського господарства у Чернігівській області у межах наданої компетенції було проведено перевірку дотримання вимог земельною законодавства по факту можливого самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки (проходу з [ADDRESS] ), за результатами якої було складено Акт перевірки віл 31 серпня 2016 року № 000059. У ході такої перевірки було установлено, що [PERSON] використовує для власних потреб земельну ділянку, яка відноситься до земель запасу Козелецької селищної ради (землі житлової та громадської забудови), площею 0,0073 та, а саме: самовільно вигородила земельну ділянку металевим парканом до квартири [ADDRESS] . З метою відновлення порушень земельного законодавства Козелецькою селищною радою на поштову адресу Відповідачів у справі було спрямовано лист від 01 березня 2017 року (вих. № 03-12/87) та надано строк до 13 березня 2017 року для звільнення за власний рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0.0073 га по [ADDRESS] , а саме: розгородити вигороджену металевим парканом до квартири дану земельну ділянку та привести її до стану, придатного для дальшого використання за цільовим призначенням та забезпечити безперешкодний прохід громадян такою територією. Однак, станом на 14 березня 2017 року вимоги даного листа не виконані, що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки, який додається. Враховуючи викладене, Козелецька селищна рада вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. У відзиву на позовну заяву зазначили, що позовні вимоги не визнають у повному обсязі, самовільного вигородження земельної ділянки не відбувалося, питання закриття проходу між вулицями здійснено на законних підставах. Представник відповідача просив відмовити у позові, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] , діючи в межах закону, на підставі рішення Козелецької селищної ради від 03.12.2008 року, закрила стихійний прохід з вул. Перемоги на вул. Свято-Преображенську (Леніна), який проходив у здовж стіни належної їй на праві власності квартири. Перевірка Державною інспекцією сільського господарства у Чернігівській області, за результатами якої було складено акт від 31 серпня 2016 року №000059 у [PERSON] не проводилась, вищевказаний акт відповідачу не надсилався, вказані у ньому дані не відповідають дійсності. Крім цього, представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки з 03.12.2008 року - дати прийняття рішення Козелецькою селищною радою щодо надання дозволу закриття проходу з [ADDRESS] до дати подання позовної заяви - 28.03.2017 року сплинуло 8 років 11 місяців. Таким чином, дійсний початок перебігу позовної давності на думку представника позивача слід відраховувати з 03.12.2008 року. У судовому засіданні треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Представник третьої особи Міжшкільного навчально-виробничого комбінату проти позову заперечив, мотивуючи тим, що знесення паркану призведе до вільного доступу на територію комбінату, де зберігаються матеріальні цінності. Допитана у якості свідка [PERSON] показала, що є колишнім секретарем Козелецької селищної ради. У 2008 році рада своїм рішенням дозволила [PERSON] паркан на спірній ділянці. Однак, 03.11.2013 року, на вимогу мешканців селища про розблокування проходу, дане рішення радою було скасоване. У судовому засіданні були встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: відповідно до витягу № 33489176 від 15.03.2012 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради про державну реєстрацію прав квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці; відповідно до акту №000059 від 31.08.2016 року, складеного заступником начальника відділу контролю за використанням та охороною земель Управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - старшого державного інспектора [PERSON], при проведенні перевірки на місцевості встановлено, що гр. [PERSON] (мешкає в квартирі [ADDRESS] ), використовує для власних потреб земельну ділянку, яка відноситься до земель запасу Козелецької селищної ради (землі житлової та громадської забудови), площею 0,0073 га, а саме вигородила земельну ділянку металевим парканом до квартири [ADDRESS] . Будь-які правовстановлюючі документи на використання вищезазначеної земельної ділянки відсутні. Враховуючи вищевикладене, гр. [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку, яка відноситься до земель запасу Козелецької селищної ради (землі житлової та громадської забудови), площею 0,0073 га, чим порушено вимоги ст. 125 Земельного кодексу України; у листі № 04.01-05/695 від 01.09.2016 року Державна інспекція сільського господарства в Чернігівській області повідомила Козелецьку селищну раду про проведення перевірки щодо можливого самовільного зайняття гр. [PERSON] земельної ділянки (прохід з [ADDRESS] . При проведенні перевірки на місцевості встановлено, що [PERSON] (мешкає в квартирі [ADDRESS] ), використовує для власних потреб земельну ділянку, яка відноситься до земель запасу Козелецької селищної ради (землі житлової та громадської забудови), площею 0,0073 га, а саме вигородила земельну ділянку металевим парканом до квартири [ADDRESS] , чим порушено вимоги ст. 125 Земельного кодексу України. Будь-які правовстановлюючі документи на використання вищезазначеної земельної ділянки відсутні. За результатами перевірки гр. [PERSON] направлено припис з вимогою у 30-денний термін усунути виявлене порушення земельного законодавства при використанні вказаної земельної ділянки; 01.03.2017 року Козелецька селищна рада направила [PERSON] вимогу №03-12/87 про необхідність у термін до 13 березня 2017 року звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0073 га, по [ADDRESS] , а саме розгородити вигороджену металевим парканом до квартири дану земельну ділянку та привести ї до стану, придатного для подальшого використання за цільовим призначенням та забезпечити безперешкодний прохід громадян територією; відповідно до акту від 14 березня 2017 року, який було складено комісією у складі заступника Козелецького селищного голови [PERSON] ., депутата Козелецької селищної ради [PERSON], начальника сектору превенції Козелецького відділення Ніжинського ВП ГУНП у Чернігівській області [PERSON], мешканців [PERSON] , [PERSON] , земельна ділянка біля квартири [ADDRESS] (власники [PERSON] , [PERSON] ) без належних на те підстав огороджена парканом з метало профілю зеленого кольору висотою близько 1,6 м. Загальна протяжність паркану становить: 1,55 м + 7,2 м + 0,9 м + 1,1 м + 2,5 м + 4 м + 2,8 м. З боку вулиці Перемоги мається хвіртка орієнтовними розміром 0,9 м х 1,6 м. Зі сторони Козелецького МНВК теж є хвіртка орієнтовним розміром 1,1 м х 1,6 м. Паркан протяжністю 12,2 м та 4,5 м розмежовує домоволодіння між суміжними власниками приміщень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Площа земельної ділянки, яка зайнята самовільно становить 0,0073 га. Площа, на якій вчинено правопорушення, становить 0,0073 га. Форма власності земельної ділянки - комунальна. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове призначення - земельна ділянка багатоквартирних житлових будинків. Наявність правовстановлюючих документів на землю відсутні. Висновок: унаслідок самочинного встановлення паркану на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , [PERSON] фактично здійснюють самовільне, без правовстановлюючих документів використання земельної ділянки комунальної власності площею 0,0073 га. При цьому, мешканці вулиці Перемоги обмежені у вільному русі територією земель комунальної власності Козелецької селищної ради, зокрема найкоротшим шляхом до вулиці Свято-Преображенська (колишньої вулиці Леніна) та у зворотному напрямку; відповідно до листа відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №18-279/0307 від 29.05.2017 року земельна ділянка, яка знаходиться по [ADDRESS] на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок, відноситься до категорії - землі житлової та громадської забудови. Відомості про власника земельної ділянки відсутні, кадастровий номер не присвоєний. Відомості про передачу в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління багатоквартирним житловим будинком за вказаною адресою в відділі відсутні. Відомості про передачу безоплатно у власність або у постійне користування даної земельної ділянки співвласникам багатоквартирного будинку в відділі відсутні. Землевпорядна документація на дану земельну ділянку не виготовлялась. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов Козелецької селищної ради Чернігівської області до [PERSON] , яка дії у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Міжшкільний навчально-виробничий комбінат, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності, підлягає задоволенню із наступних підстав: відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. За змістом положень статей 25, 26, 31, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій та вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, а у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища - щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно із п. 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад. Згідно з ч.1,2 ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Таким чином, власником спірної земельної ділянки площею 0,0073 га по [ADDRESS] , в особі Козелецької селищної ради. Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з п.б ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. За змістом ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб`єктивної сторони - такі дії є винними. Таким чином, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи відповідних правовстановлюючих документів, а їх відсутність свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Частиною 2 ст.90 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 387 ЦК України передбачає право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як вбачається з позовної заяви Маріупольської міської ради, нею будь-яких рішень щодо надання дозволу відповідачу на користування земельною ділянкою, на якій останнім встановлена будова, не приймалось. Зазначені доводи позивача відповідачем не спростовані, будь-яких правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку не надано. Положенням ст.212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. З системного аналізу положень ст.ст. 116, 123, 124, ч.2 ст.134, ст.212 ЗК, ст.1 Закону України від 19.06.2003 № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель», можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Суд не бере до уваги доводи відповідачів у відзивах та представника відповідача у судовому засіданні з приводу того, що акт перевірки Державної інспекції сільського господарства у Чернігівській області від 31 серпня 2016 року № 000059 містить недоліки, оскільки наведене не спростовує самовільне захоплення земельної ділянки відповідачами. Як встановлено під час судового розгляду справи, жодного доказу на підтвердження наявності у відповідачів права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування ними суду не надано. Відповідачами та їх представником не заперечувався факт встановлення спірного паркану на вказаній земельній ділянці. Наданий представником відповідача висновок експерта № ЧК-279 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 03 липня 2016 року, відповідно до якого виконання проходу вздовж стіни квартири [ADDRESS] неможливо, суд залишає поза увагою, оскільки цей висновок жодним чином не впливає на суть спору. Тож, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про самовільне зайняття відповідачами земельної ділянки площею 0,0073 га по [ADDRESS] і, відповідно, обґрунтованість позовних вимог. При вирішенні заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного: у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, оскільки у такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі 653/1096/16-ц, провадження № 14-181цс18. З урахуванням вищевикладеного, суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності. Судовий збір на користь Козелецької селищної ради у сумі 1 600 гривень відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню одноособово з відповідача [PERSON] , яка здійснює обов`язок щодо утримання відповідача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved