Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У будинку зареєстрований відповідач, який є її сином та з 2014 року не проживає за місцем реєстрації, комунальні платежі не сплачує, чим порушує її право власності на належне їй нерухоме майно. Тому просить визнати його таким, що втратив права користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, а також просить не допитувати свідків, вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. З огляду на те, що позивач у поданій заяві відмовилася від допиту свідків, тому суд приймає таку відмову від їх допиту. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно договору № 718 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 11.12.1959 року. Місце проживання відповідача зареєстроване в належному позивачу на праві власності житловому будинку [ADDRESS] , але відповідач не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується довідками ПП «ЖЕП № 1 м. Житомира» № 1110 від 10.05.2019 року. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у житловому будинку [ADDRESS] та його фактичне непроживання в ньому без поважних причин з 2014 року, і суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даному будинку, який належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391, 405 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене,

Outcome: approved