Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з відповідачів на його користь В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа - Індустріальна районна у м. Дніпропетровську рада про визнання права власності. З урахуванням викладеного, просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] Не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, на задоволенні зустрічних вимог наполягав. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та дослідивши додані до матеріалів справи докази, приходить до висновку, що первісна позовна заява підлягає залишенню без розгляду, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. 19 червня 2014 року та 23 червня 2014 року позивач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, письмових заяв від нього не надходило, причини неявки суду невідомі. В силу ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає, що представник позивача не з`явився до суду без поважних причин. Відповідно до вимог ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву позивача за первісним позовом без розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] знаходились у дружніх відносинах з серпня 2001 року. З січня 2003 року [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім'єю, що полягало у спільному ведені господарства, сплаті за комунальні послуги, утриманні житла, приготуванні їжі, спільному бюджеті, взаємним правам та обов'язкам по догляду один за одним, та спільним майном Відповідно Витягу з кримінального провадження № 12013040660004439 від 13.03.2014 р. виданого Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, встановлено що 02 вересня 2013 року [PERSON] було вбито. Спадкове майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 34,1 кв. м., житловою площею 19,4 кв. м., яка відповідно технічного паспорту складається з коридору - 3,0 кв. м., сунузла - 3,2 кв. м., кладової - 1,1 кв. м., кухні - 6,5 кв. м., балкона - 0,9 кв. м., кімнати - 19,4 кв. м., належить померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2002 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] не склав заповіт то

Outcome: approved