Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є спадкоємцем ? частини спадкового майна після смерті матері [PERSON], яка померла 08 грудня 2013 року. До спадкової маси належить: земельна ділянка площею 0,1801 га, розміщена на землях, що знаходяться у віданні Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Київська область, Броварський район, Семиполківська сільська рада за межами населеного пункту, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №079479, та земельної ділянки площею 1,8071 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Київська область, Броварський район, Семиполківська сільська рада за межами населеного пункту, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №079431. Після спливу піврічного строку для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ЦК України позивач звернувся до Броварської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття іншої 1/2 частки спадщини, однак з повідомлення державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.12.2015 року №3820/02-14, дізнався, що спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину до майна померлої [PERSON], є також її син (рідний брат позивача) [PERSON], так як був зареєстрований у будинку разом з померлою. Проте, позивач зазначає, що з 2001 року [PERSON] фактично не проживав із [PERSON] по вул. Київське Шосе, буд. 193-а. село Семиполки Броварського району Київської області, хоч ця адреса зазначена місцем його постійної реєстрації. Піклуванням, матеріальною допомогою, а потім і похованням як матері, так і покійного батька, [PERSON] (дата смерті 27.02.2012), доглядом за спадковим майном займався лише позивач. На похорон жодного з батьків брат також не зявився. У звязку з викладеним, позивач просить: встановити факт неприйняття [PERSON] ? частини спадщини [PERSON] та внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом № 2-1918 та № 2-1914, виданих на імя, - [PERSON], як спадкоємця за законом на все майно [PERSON], а саме земельної ділянки площею 0,1801 га та земельної ділянки площею 0,1801 га. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 08 грудня 2013 року померла [PERSON]. Із спадкової справи №3/2014, заведеної Броварською районною державною нотаріальною конторою, до майна померлої [PERSON], вбачається, що 08.01.2014 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Іншим спадкоємцем до майна померлої згідно ст. 1261 ЦК України є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дії за № 2-1918 (НАК 399024) та видане 12 грудня 2014 року державним нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем ? частки спадщини після смерті [PERSON], а саме: земельної ділянки площею 0,1801 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Київська область, Броварський район, Семиполківська сільська рада за межами населеного пункту, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 079479. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дії за № 2-1914 (НАК 399023) та видане 12 грудня 2014 року державним нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем ? частки спадщини після смерті [PERSON], а саме: земельної ділянки площею 0,18071 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Київська область, Броварський район, Семиполківська сільська рада за межами населеного пункту, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 079431. Із листа державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.12.2015 року №3820/02-14, видно, що спадкоємцем, який також фактично прийняв спадщину до майна померлої [PERSON], є її син [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України, що підтверджується довідкою Семиполківської сільської ради за №722 від 12.08.2014 року, в якій зазначена його постійна реєстрація та проживання в спадковому будинку разом з померлою. Так, відповідно до довідки, виданої 12.08.2014 року виконкомом Семиполківської сільської ради, [PERSON] на день смерті 08.12.2013 року постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] «А». На день її смерті та по даний час за зазначеною адресою постійно зареєстрований [PERSON], [INFO], син. Матеріалами справи також встановлено, що житловий будинок №193 «А», розташований в селі Семиполки Броварського району Київської області по вул. Київське Шосе, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.06.2010 року належав [PERSON], який помер 27 лютого 2012 року. Після його смерті зазначений житловий будинок успадкував [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 27.12.2012 року державним нотаріусом Броварської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-3734. Частина 3 ст.1268 ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається зі справи, відповідач є зареєстрованим за однією адресою разом з спадкодавцем, у звязку з чим факт його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини презюмується. Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту неприйняття спадщини відповідачем, посилаючись на те, що останній не проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 256 ЦПК України\~встановлено перелік юридичних фактів, які підлягають розгляду судом. Згідно положень ч.2\~ст.256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства питання щодо не проживання особи в житловому будинку регулюється\~ст.405 ЦК України\~та нормами\~ЖК України. Разом з тим, як за життя спадкодавця, так і на час відкриття спадщини і протягом часу, встановленого законом для прийняття спадщини, ані спадкодавець, ані позивач право відповідача на проживання в житловому будинку у селі Семиполки Броварського району Київської області по вул. Київське Шосе, буд. №193 «А», не заперечували, будь-яких вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не предявляли. Крім того, Цивільним кодексом України чітко визначено порядок прийняття спадщини, та з огляду на норми ст. ст. 16, 29, 1268 ЦК України, цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту цивільного права, як встановлення факту прийняття чи неприйняття спадщини. У звязку із викладеним, відсутні також і правові підстави для задоволення вимог позивача про внесення зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом № 2-1918 та № 2-1914, виданих на імя, - [PERSON], як спадкоємця за законом на все майно [PERSON], Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed