Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про зобов'язання надати інформацію відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Позовні вимоги мотивовані тим, що 9 квітня 2014 року в магазині відповідача позивач придбав набір дитячий «Гардероб» - «Маша і Мєдвєдь». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 вказаного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію та на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Оскільки заявник інформацію про придбаний товар не отримав, то він звернувся до з відповідним позовом до суду та просив зобов'язати відповідача надати належним чином засвідчену офіційну інформацію про реалізований товар, а саме: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дату виготовлення; 4) відомості про умови зберігання; 5) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 6) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 7) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 8) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. 9) надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують належну якість продукції (сертифікат якості з додатками, сертифікат відповідності з додатками, висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, тощо). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, пославшись на обставини, викладені вище. Відповідач до судового засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що їй судовий виклик вручений належним чином. Позивач не заперечив про розгляд справи у порядку заочного провадження у відсутність відповідача. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін у порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дату виготовлення; 4) відомості про умови зберігання; 5) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 6) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 7) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 8) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. 9) надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують належну якість продукції (сертифікат якості з додатками, сертифікат відповідності з додатками, висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, тощо). Така інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку (ч. 2 вказаного Закону). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 вказаного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний споживачеві надати інформацію про продукцію та на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Разом з тим, 9 квітня 2014 року в магазині відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] позивач [PERSON] здійснив свій свідомий та компетентний вибір, придбавши набір дитячий «Гардероб» - «Маша і Мєдвєдь» (а.с. 5-13) і лише після придбання товару позивач 15 травня 2014 року звернувся до відповідача із заявою на отримання відповідної інформації про товар (а.с. 13-15). Таким чином, позивачем не було дотримано такої складової на отримання інформації, передбаченої ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», як своєчасність інформації про продукцію, що може вплинути на свідомий і компетентний його вибір. Ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені наслідки продавця товару щодо не надання такої інформації споживачеві. Так, у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Разом з тим, перелічені наслідки ненаданням інформації позивачу не спричинені. Крім того, позивачем не доведено факт ненадання інформації про товар під час купівлі товару. Здійснивши запит на отримання інформації про придбаний товар після придбання продукції (а.с. 13-15) позивач послався, зокрема, на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації». Разом з тим, позовні вимоги позивач обґрунтовує не виконання відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів», а не Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання інформації. З урахуванням положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позиву, у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. При пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підстав п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed