Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом у якому просила позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення дитиною повноліття. В процесі розгляду справи позивач подала заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, внаслідок чого ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року позов в цій частині залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти обов'язку батька сплачувати кошти на утримання дитини, при цьому не погоджувався із їх розміром, що визначений позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2012 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що після розлучення відповідач самоусунувся від своїх обов'язків по вихованню та утриманню їх спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 181 САК України кошти на утримання дитини за рішенням суду (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимога [PERSON] щодо призначення стягнення аліментів з дня розірвання шлюбу є необгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню лише з дати подачі позову Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи зазначене та надані в судовому засіданні докази і пояснення, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов частково та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно починаючи з 18.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial