Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити його батьківських прав відносно їх спільної малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що після фактичного розірвання шлюбу, з 2009 року та по теперішній час, відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї доньки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, жодного разу не цікавився життям дівчинки, крім того матеріально не забезпечує та має заборгованість по аліментним зобов'язанням, що перевищує 20 000 грн. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування в заяві до суду позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому, просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві його місцем реєстрації, зокрема судову повістку ро виклик до суду отримав особисто 29.08.2017 року. Про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, окрім інших, один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина (ст. 165 СК України). Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.(а.с. 7) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.02.2009 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9), неповнолітню доньку [PERSON] залишено на вихованні з матір'ю - позивачем по справі. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов та встановлення факту проживання від 20.02.2017 року з'ясовано, що позивач разом з новим чоловіком - [PERSON] (шлюб зареєстровано 05.10.2010 року, а.с. 8), а також трьома неповнолітніми дітьми - від 3 до 9 років, двоє з яких народжені у новому шлюбі, проживають у [ADDRESS]. (а.с.12,13). З довідки виданої Чортківською ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 встановлено, що донька [PERSON] навчається у вказаній школі, в 4-А класі, її навчанням та вихованням опікуються мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON], відповідач - [PERSON] жодного разу не був на батьківських зборах, дочку у школі не відвідував.(а.с. 14) З письмових заяв сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт того, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дівчинки. (а.с. 18,19). З довідки Новоград-Волинського відділу ДВС від 29.03.2017 року вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-1873 від 30.12.2008 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, проте заборгованість по аліментам станом на день видачі вказаної довідки, становить 20 018,62 грн., що підтверджує твердження позивачки про повну відсутність матеріального забезпечення доньки з боку відповідача. Рішенням № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради Тернопільської області (далі - міська рада) від 15.03.2017 року та Висновком органу опіки та піклування міської ради від 20.03.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] (а.с. 10,11). У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Це, зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], нехтує ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, має аліментну заборгованість. На сьогоднішній день дитина проживає з матір'ю, яка повністю дбає про неї, її здоров'я, духовний та фізичний розвиток, разом з новим чоловіком - [PERSON] Відповідно до вимог статтей 150, 164 СК України - батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved