Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 657 від 20 серпня 2011 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 2011 році між ним та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З лютого 2021 року сторони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають та не ведуть спільного господарства. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] подали до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності, зазначивши що бажають розірвати укладений між ними шлюб. Враховуючи думку сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без їх участі. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 657. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] (6 років). Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження дітей. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із матеріалів справи слідує, що лютого 2021 року сторони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають та спільного господарства не ведуть. Сторони примиритися не бажають та наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved