overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 серпня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №524 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 серпня 2006 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 23 листопада 2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з побутовими труднощами між сторонами виникали суперечки, що призвело до припинення шлюбних відносин. З липня 2016 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Зазначив, що питання з приводу утримання дитини та поділу спільного майна будуть вирішуватись окремо. У звязку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2013 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 259881, виданим 23 листопада 2013 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 523639, виданим 23 грудня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1440 (а.с. 9). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейно-шлюбні відносини, у звязку з чим між сторонами виникали суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2016 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 27.02.1998 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначив, що близько 10 років сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, що часто стає причиною суперечок. На даний момент ведення спільного господарства між ними припинено. Та за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У звязку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 035487, виданим 27 лютого 1998 року (а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейно-шлюбні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 03 березня 2006 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що однією сімєю з відповідачкою вони не проживають з 2015 року у звязку з тим, що втратили почуття взаємного кохання та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, надали на адресу суду заяву, в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У звязку із неявкою відповідачки в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. 02 лютого 2007 року народився [PERSON], а 06 лютого 2015 року народилась [PERSON], батьками яких є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не надала заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 24 січня 1998 року між сторонами у Відділі реєстрації актів громадянського стану Світловодського міськвиконкому Кіровоградської області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 26. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через принципово різні погляди на життя. Сторони не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказуючи на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності №45653 від 11.12.2009 року належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. Відповідачі відповідно є власниками частин квартири по 1/3 кожен. Позивач має намір вселитись та жити в належному йому житловому приміщенні, однак відповідачі в добровільному порядку відмовляються надати йому користуватись належною частиною житлового приміщення. Просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визначити порядок користування квартирою, визначивши позивачу в користування житлову кімнату №2 площею 13,4 кв.м., відповідачам [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати №1 площею 18,8 кв.м. та №3 площею 10,8 кв.м., залишивши коридор, санвузол та кухню в спільному користуванні. Позивач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявилась, в письмовій заяві позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до відкритого судового засідання не зявились, відомостей про причини неявки суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 04.08.1990 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.1990 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 17.10.2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, надійшли заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2003 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 07.10.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини з 07 червня 2016 року та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 14 224 грн. 96 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.03.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість в розмірі 14 224 грн. 96 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 403 грн. 91 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9667 грн. 48 коп., заборгованість за пенею та комісією 3000 грн., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 653 грн. 57 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 14 224 грн. 96 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 14 726 грн. 57 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.09.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість в розмірі 14 726 грн. 57 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 496 грн. 41 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10\~052 грн. 70 коп., заборгованість за пенею та комісією 3000 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. , штраф (процентна складова) 677 грн. 46 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 14 726 грн. 57 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved