Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та просив стягнути з відповідачів страхове відшкодування, втрати товарної вартості та судовий збір. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 56). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2014 р. в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 р. дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] (а.с. 7-8). У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до полісу № АІ/0683000. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), регулюються дані правовідносини. Відповідно до ст. 33 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомив Страхову компанію про настання страхового випадку відповідно до вимог ст. 35 Закону. З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач замовив проведення звіту щодо визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до Звіту № 686 від 27.03.2015 р. розмір матеріального збитку становить 26 345,63 грн., з яких 20 950,17 грн. прямий матеріальний збиток, 5 395,46 грн. - втрата товарної вартості (а.с. 11-18). За виконання звіту позивачем сплачено 1 400,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 30). Відповідно до ст. 22 ЦК України, втрата товарної вартості транспортного засобу має бути відшкодоване заподіювачем шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З Відповідачів слід стягнути на користь Позивача судові витрати в розмірі 282,00 грн., які підтверджені документально. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved