Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У травні 2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 05.12.2018 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 05.12.2018 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитом 3,0 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 16.04.2020 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 28327 гр.85 коп.,яка складається з такого: - 18681 гр. 16 коп. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками; - 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; - 7821 гр. 55 коп. заборгованість за простроченими відсотками - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0 гр. 00 коп. пені - 500 гр. 00 коп. штраф (фіксована частина) - 1325 грн. 14 коп. штраф (процентна складова) та не сплачена на день звернення позивача до суду. Посилаючись на приписи ст.509,526,610, 611,625,1049,1050,1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102 гр. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Представник відповідача адвокат Кравець О.О. подав до канцелярії суду відзив, в якому посилаючись на те, що позов не містить жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт досягнення сторонами згоди про предмет договору та інші істотні умови, просив відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. З матеріалів справи встановлено, що 05.12.2018 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 05.12.2018 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитом 3,0 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що надано копію анкети-заяви позичальника № б/н, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.04.2020 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 28327 гр.85 коп.,яка складається з такого: - 18681 гр. 16 коп. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками; - 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; - 7821 гр. 55 коп. заборгованість за простроченими відсотками - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0 гр. 00 коп. пені - 500 гр. 00 коп. штраф (фіксована частина) - 1325 грн. 14 коп. штраф (процентна складова). Доказів про погашення суми боргу,на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.509,526 ЦК України,зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.611,625 ЦК України,порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов*язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема,сплата неустойки,що передбачено ст.549 ЦК України. Статтями 1049,1050 ЦК України встановлено обов*язок позичальника повернути позикодавцеві позику(грошові кошти)у такій самій сумі,у строк та в порядку,встановленому договору;якщо договором встановлено обов*язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням),то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилась,та сплати процентів. При вирішенні питання про часткове задоволення позову суд виходить з того, що відповідачем підписано не тільки заяву позичальника, а й довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», що вказує про обізнаність відповідача з тарифами банку. Позивачем нараховані пеня та штраф у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На думку суду, позивачем, в порушення статті 61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафів, а тому вимога АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягає. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача заборгованість в розмірі 26502 гр. 71 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги. Розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв*язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказі,які подаються до закінчення судових дебатів або протягом п*яти днів після ухвалення рішення суду за умови,що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 гр.,про що надано платіжне доручення від 27.04.2020 р.,при частковому задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial