Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного 10 жовтня 2012 року між банком та відповідачем договору № 003-25503-101012, остання отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому, умовами укладеного між банком та відповідачем кредитного договору та Тарифами на обслуговування платіжних карток визначено, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем в наступному порядку: щомісяця держатель карти зобовязаний погашати частину заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, процентів за кредит (тариф 1.4.1.), плати за обслуговування (тариф 1.5.), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.4.3.), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1.) та суми заборгованостей за минулий період. Підписуючи договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідачка засвідчила, що ознайомилася та погодилася з усіма умовами кредитування, у тому числі й з тарифами банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «[PERSON] Старт». Посилаючись на те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав кредитні кошти у розмірі визначеному договором, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобовязань по сплаті кредиту та інших платежів у визначеному договором порядку не виконує, що призвело до того, що станом на 09 квітня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 34095,50 грн., яка складається зокрема з: тіла кредиту в розмірі 4773,00 грн., простроченого тіла кредиту 10175,00 грн. та заборгованості за відсотками 19147,50 грн., просив позов задовольнити й відповідно стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором № 003-25503-101012 від 10 жовтня 2012 року в розмірі 34 095 грн. 50 коп. та судові витрати в розмірі 340,95 грн. \~\~\~\~ Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні поданий ПАТ «Дельта Банк» позов визнала. При цьому, підтвердила факт укладення між нею та банком кредитного договору на підставі якого нею були отримані кредитні кошти, а також не оспорювала визначеного банком розрахунку суми заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, положеннями ст. ст. 10,11,60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог \~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-25503-101012, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк 10 днів, під сплату 3 % річних (а.с 4). Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток держатель зобовязаний щомісячно погашати частину заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.4.1.), плати за обслуговування (тариф 1.5.), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.4.3.), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1.) та суми заборгованостей за минулий період. Згідно із п. 3.1 тарифів визначено, що штраф за прострочену заборгованість обовязкового мінімального платежу визначено в розмірі 0,01% , але не менше та /або не більше 150 грн. за кожен факт прострочення та сплачується у день поповнення карткового рахунку, включається в обовязків мінімальний платіж. Крім того, як убачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчила, що ознайомилася та погоджується з умовами надання кредиту фізичним особам, а саме Тарифами та Правилами надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб (а.с 4), що свідчить про те, що відповідач з умовами був ознайомлений й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів. Також згідно умов договору, сторони досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття рахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, а також добровільно погодили й інші умови договору. Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, як встановлено судом та не оспорюється відповідачем, ПАТ «Дельта Банк» свої зобовязання за укладеним кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти. Разом з тим, позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує та починаючи з лютого 2014 року сплата [PERSON] щомісячних платежів згідно умов договору та Тарифів банку на погашення кредитної заборгованості припинена, що також підтверджується наданим банком розрахунком, зі змісту якого убачається факт порушення відповідачем умов кредитного договору, який призвів до утворення заборгованості (а.с. 8). Зокрема, станом на 09.04.2015 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» становить 34095,50 грн., яка складається, зокрема, з тіла кредиту в розмірі 4773,00 грн., простроченого тіла кредиту в розмірі 10175,00 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 19 147,50 грн. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved