Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У травні 2015 року ТОВ«Маркс.Капітал»звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07.02.2013 року на вул. Декабристів, 9 у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER], належного ПАТ «Банк Форум», цивільно-правова відповідальність якого була зареєстрована ПрАТ «СК «Статус», під керуванням [PERSON] Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] ПрАТ «СК «Статус» виплатило 04.03.2013 року ПАТ «Банк Форум» страхове відшкодування в сумі 3 655 грн. Враховуючи викладене, позивач, який згідно з договором факторингу від 28.04.2014 року є правонаступником ПрАТ «СК «Статус», на підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд стягнути з винуватця ДТП - [PERSON], у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 3 655 грн та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник позовних вимог не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що 07.02.2013 року на вул. Декабристів, 9 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була зареєстрована ПрАТ «СК «Лафорт», та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER], належного ПАТ «Банк Форум», цивільно-правова відповідальність якого була зареєстрована ПрАТ «СК «Статус», під керуванням [PERSON] 04.03.2013 року ПрАТ «СК «Статус» виплатило ПАТ «Банк Форум»страхове відшкодування в сумі 3 655 грн. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2013 року [PERSON] визнано винним у ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 28.04.2014 року між ПрАТ «СК «Статус» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір факторингу про передачу прав регресних вимог за грошовими зобов'язаннями. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, у тому числі й право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року № 6-2587цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України. Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п.п.38.1.1.«ґ» п.38.01. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт» укладено поліс АВ №9782856, який діяв у період з 13.10.2012 року по 12.10.2013 року, забезпечений транспортний засіб «КІА» д.н.з [NUMBER], із лімітом страхового відшкодування по майну у сумі 50000 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем [PERSON] надано суду копію письмового повідомлення №432 від 08.02.2013 року, згідно якого він повідомляє страховика ПрАТ «СК «Лафорт» про настання згаданого страхового випадку із забезпеченим транспортним засобом КІА д.н.з [NUMBER]. Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. У той же час відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Зважаючи на викладені обставини справи та приписи чинного законодавства, виходячи з того, що ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Лафорт» за спричинену матеріальну шкоду за наведеним полісом є значно вищим від позовних вимог ТОВ «Маркс.Капітал» за завдану матеріальну шкоду, тому саме зазначена страхова компанія ПрАТ «СК «Лафорт» (як страховик) повинна наведену шкоду відшкодувати шляхом добровільної виплати страхового відшкодування або за рішенням суду у разі відмови. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно відхилити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed