Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У травні 2021 року Миколаївський ОЦЗ звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 01 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до центру з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ200401 від 01 квітня 2020 року відповідачу з дати звернення надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (з урахуванням скорочення виплати з 01 квітня 2020 року по 29 червня 2020 року), згідно наказу №НТ200630 від 30 червня 2020 року розпочато виплату допомоги з 30 червня 2020 року. 23 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до центру з заявою про припинення його реєстрації як безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ200923 від 23 вересня 2020 року припинено реєстрацію відповідача як безробітного та припинено виплату йому допомоги по безробіттю. Проте згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 жовтня 2020 року №131 встановлено, що відповідач з 01 липня 2020 року по 21 липня 2020 року працював у ТОВ «Сандора», про цю обставину позивача не повідомив, що призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю в розмірі 23 142,51 грн. Оскільки відповідач добровільно кошти не повернув, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь безпідставно отримані кошти за період з 01 липня 2020 року по 22 вересня 2020 року в розмірі 23 142,51 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 01 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ200401 від 01 квітня 2020 року відповідачу з дати звернення надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (з урахуванням скорочення виплати з 01 квітня 2020 року по 29 червня 2020 року), згідно наказу №НТ200630 від 30 червня 2020 року розпочато виплату допомоги з 30 червня 2020 року. 23 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до центру з заявою про припинення його реєстрації як безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю. Наказом директора Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ200923 від 23 вересня 2020 року припинено реєстрацію відповідача як безробітного та припинено виплату йому допомоги по безробіттю. Проте згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 жовтня 2020 року №131 встановлено, що відповідач з 01 липня 2020 року по 21 липня 2020 року працював у ТОВ «Сандора», про цю обставину позивача не повідомив, що призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю в розмірі 23 142,51 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Призначення та виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітного здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792 та «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року №624 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зайнятості особи (працевлаштування безробітного). Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] умисно не виконав обов`язок з інформування позивача про наявність обставин, що були підставою для припинення виплати передбаченої законом допомоги по безробіттю з 01 липня 2020 року, що призвело до безпідставного отримання відповідачем допомоги за період з 01 липня 2020 року по 22 вересня 2020 року. Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно розрахунку допомоги по безробіттю від 19 жовтня 2020 року з вих. №18\\11\\3238-20 становить 23 142,51 грн. На час розгляду справи вказані кошти відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню в судовому порядку. В силу положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Миколаївського ОЦЗ також слід стягнути 2 270 грн. судового збору.

Outcome: approved