Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що 07 вересня 2011 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 7030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язався повернути банку кредит протягом строку дії платіжної картки та сплатити проценти за користування кредитними коштами. [PERSON] не виконав обов`язків за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 квітня 2019 року виникла заборгованість, яка складається з 13 898 грн. 91 коп. заборгованості за тілом кредиту, 9105 грн. 10 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 14 809 грн. 82 коп. пені за прострочене зобов`язання, 700 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1925 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова). У зв`язку з цим АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 40 939 грн. 52 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 1921 грн. 00 коп. Представник позивача Гребенюк О. С. у судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 07 вересня 2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою ставкою 36 % річних. При цьому банк видав [PERSON] платіжну картку для обслуговування карткового рахунку та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок. АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови та Правила), які разом із заявою від 07 вересня 2011 року, Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. Укладаючи цей договір, сторони визначили право банку АТ КБ «Приватбанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку (п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил). Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил). АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] . визначили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. У разі порушення позичальником зобов`язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень останній вправі змінити умови кредиту, встановити термін повернення кредиту на 91 день з моменту порушення зобов`язання та вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі (п.п. 1.1.7.11, 2.1.1.4.6 Умов та Правил). Однак відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 квітня 2019 року його заборгованість за цим договором становить: 13 898 грн. 91 коп. - тіло кредиту, 9105 грн. 10 коп. - прострочене тіло кредиту, 14 809 грн. 82 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 700 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1925 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова), а всього - 40 939 грн. 52 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість. Відповідач не спростував цю заборгованість належними та допустимими доказами. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку. У випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил). За несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, відповідач зобов`язалася сплатити АТ КБ «Приватбанк» пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (п. 1.1.5.25 Умов та Правил). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв`язку з наведеним вище, суд вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, визначених договором, стягненню з [PERSON] підлягає штраф, передбачений п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил. Передбачена Умовами та Правилами пеня за прострочення зобов`язань та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. стягненню не підлягає, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить вимогам закону. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 07 вересня 2011 року у розмірі 25 429 грн. 70 коп., яка складається з: 13 898 грн. 91 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9105 грн. 10 коп. - прострочене тіло кредиту, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1925 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат слід провести пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (62,12 %). Відтак, з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1193 грн. 33 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial