Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариств (ПАТ) «Харківгаз» в особі Чугуївської філії ПАТ «Харківгаз» звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 628 грн.84 коп. У зв`язку зі змінами в організації юридичної особи: закриттям Чугуївської філії ПАТ «Харківгаз» та створення Чугуївського управління з експлуатації газового господарства (УЕГГ) у листопаді 2015 року позивач ПАТ «Харківгаз» в особі Чугуївського УНГГ уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 628 грн.84 коп. Позов мотивований тим, що [PERSON] та його сім`я є споживачами природного газу, одержують послуги постачання природного газу згідно акту на пуск газу від 03 серпня 1983 року та договору про надання населенню послуг з газопостачання № 26928 від 23 липня 2012 року. Свої зобов`язання щодо безперервної поставки природного газу у квартиру відповідача ПАТ «Харківгаз» виконує у повному обсязі. Скарг та заяв зі сторони відповідача не надходило. [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги за їх видами як ветеран військової служби з 30.03.2005 року та користується пільгами на житлово- комунальні послуги відповідно до п.6 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» у розмірі 50% знижки плати за газ. Тому нарахування за надані послуги з газопостачання проводились з урахуванням пільги ветерана військової служби на чотирьох осіб ( відповідач, його дружина та двох дітей) у розмірі 50% від нарахованого обсягу використаного газу, а саме: 73,2 м. куб (обсяг газу) х 0.198 грн. (ціна газу) х 50% = 29,21 грн., які відповідач зобов`язаний був сплачувати кожен місяць. У такому ж розмірі державою надавалася пільга через управління праці та соціального захисту населення. У жовтні 2011 року між Чугуївською філією ПАТ «Харківгаз» та управлінням праці та соціального захисту населення була проведена перевірка інформації по пільговикам та членам їх сімей, за підсумками якої з`ясувалося, що у 2009 році діти [PERSON] досягли повноліття, і пільга з цього часу поширювалася тільки та нього та дружину [PERSON] . У жовтні 2011 року по особовому рахунку відповідача було зроблено перерахунок, і сума неправомірно нарахованих та виплачених з державного бюджету коштів склала 292,98 грн., які управління праці та соціального захисту населення повернуло у бюджет шляхом списання коштів з рахунку Чугуївської філії ПАТ «Харківгаз». Крім того, у зв`язку з несистематичною оплатою за спожитий природний газ на 01.05.2014 року у абонента [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 423,50 грн. Тому загальна сума заборгованості відповідача складає 628,84 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Також зазначає, що у вересні 2013 року позивач звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 716,46 грн., який був залишений судом без розгляду, а відповідачем було сплачено на користь позивача 219,05 грн. Позивач вважає, що позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності(а.с. 106-108 т.1). [PERSON] позов не визнав і у травні 2016 року подав зустрічну позовну заяву до ПАТ «Харківгаз» в особі Чугуївського УНГГ про визнання нарахування заборгованості незаконною, відшкодування моральної шкоди, уточнивши свої вимоги в грудні 2016 року та подалі у жовтні 2019 року (а.с. 29-31, 145-149,183-187 т.1, а.с. 34-38 т.2). В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що з 30.03.2005 року йому як ветерану військової служби надається пільга по сплаті за користування газом. На момент перерахунку заборгованості за період з 12.09.2009 року до 01.10.2011 року особовий рахунок був відкритий на його дружину [PERSON] , і при укладанні з ним ( [PERSON] ) типового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 23.07.2012 року будь-якої інформації про наявність заборгованості з оплати наданих послуг у п. 26 договору не було, тому він не повинен сплачувати заборгованість, яка виникла у зв`язку із бездіяльністю позивача, який на порушення постанови Кабінету міністрів України від 29.01.2003 року № 117 «Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» своєчасно не звірів інформацію щодо наданих послуг. Після укладення договору з 23.07.2012 року він сплачує всі рахунки, що надходять до нього. Позивач вказує, що позивач неодноразово звертався до суду із необґрунтованими вимогами до нього про стягнення заборгованості, однак ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 09 листопада 2012 року (справа №2036/4676/2012) скасовано судовий наказ цього ж суду про стягнення заборгованості, а ухвалою суду від 05 грудня 2013 року позов ПАТ «Харківгаз» був залишений без розгляду. Зазначені дії позивача змушують його витрачати свій час, змінювати свій звичайний спосіб життя, розклад роботи вчителя та застосовувати додаткові зусилля задля захисту своїх прав, і спричиняють йому моральну шкоду, яку [PERSON] оцінює в розмірі 1000 грн. Тому просить стягнути на свою користь з ПАТ «Харківгаз»: моральну шкоду в розмірі 1000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.,сплачений судовий збір та визнати незаконними нарахування заборгованості в розмірі 628,84 грн. В запереченнях проти доводів зустрічного позову [PERSON] , Регіональна газова компанія «Харківгаз» в особі Чугуївського УЕГГ, посилається на те, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків між споживачами природного газу та ПАТ «Харківгаз» є акт від 03 серпня 1983 року на пуск природного газу на багатоквартирний будинок [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , користуючись цими послугами. Про заборгованість, яка виникла по особовому рахунку його дружини [PERSON] з 2011 року у зв`язку з перевіркою інформації по пільговикам та членам їх сімей, [PERSON] був проінформований, отримуючи квитанції, однак заборгованість не сплачена. Посилання [PERSON] на спричинення йому моральної шкоди безпідставне та не підтверджуються доказами (а.с.160-161 т.1). Подалі [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «Харківгаз» та задовольнити його зустрічні позовні вимоги в повному обсязі за заявленими підставами. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (подалі АТ «Харківгаз) - правонаступник ПАТ «Харківгаз» звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутністю представника АТ «Харківгаз», не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Свої позовні вимоги підтримує, у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просить відмовити у повному обсязі. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторони в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно даним паспорту серії МК 143215, який виданий 06 березня 1996 року Чугуївським МВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20 січня 2005 року(а.с. 150 т.1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків між споживачами природного газу та ПАТ «Харківгаз» є акт від 03 серпня 1983 року на пуск природного газу на багатоквартирний будинок [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , та укладений типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання (спочатку з [PERSON] , а з 23.07.2012 року з [PERSON] - а.с. 5,6-11, а.с. 38 т.1). Відповідно до пункту 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 та були діючими на час виникнення спірних правовідносин (втратили чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України \~від 13.07.2016 року № 442), послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. \~ \~ \~Договір підписується\~газопостачальним підприємством\~і споживачем\~протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. У разі розташування декількох об`єктів споживача за однією адресою укладається один договір. У разі зміни власника об`єкта споживача укладається новий договір. У разі коли об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один\~договір з\~одним із\~співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі. Відповідно до пунктів 10, 11, 17 цих Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу . Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 17). За змістом п. 29 Правил, споживач зобов`язаний\~\~своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання;безперешкодно допускати\~\~\~\~у\~\~ свої\~\~ житлові\~\~ та\~\~ підсобні приміщення,де розташовані газові прилади і пристрої,лічильники газу, представників газопостачального(газорозподільного) підприємства після пред`явлення\~\~ ними відповідних службових посвідчень для звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу. На підставі п. 34 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне внесення плати за надані послуги з газопостачання. \~\~\~\~ Згідно із п.5 ч.3\~ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24.06.2004\~р.\~№ 1875-IV в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, \~споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із\~ст. 32 цього Закону\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісяця. Як вбачається з інформації Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 20.11.2013 за № 09-2775 [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги за їх видами як ветеран військової служби з 30.03.2005 року та користується пільгами на житлово- комунальні послуги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист». Має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] ,1971 р.н., діти- [PERSON] 1991 р.н., [PERSON] ,1991 р.н. Відповідно до п.6 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» надаються пільги: 50% знижка плати за користування житлом (квартирної плати), та плати за комунальні послуги(водопостачання,газ, електрична, теплова енергія та інші послуги, користування квартирним телефоном ветеранам військової служби і ветеранам органів внутрішніх справ і членам їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності, в межах норм, передбачених законодавством. Відповідно до п.5 ст.51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина(чоловік), їх неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства 1 та 11 групи особа, яка проживає разом з інвалідом війни 1 групи та доглядає за ним, за умови, що інвалід не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним. Нарахування пільг на дітей [PERSON] та [PERSON] неправомірне з 12.09.2009 року у зв`язку із досягненням повноліття. В жовтні 2011 року управлінням праці та соціального захисту населення райдержадміністра- ції прийнято перерахунок від Чугуївської філії ПАТ «Харківгаз» на [PERSON] за період з вересня 2009 року по жовтню 2011 року на загальну суму -292,96 грн. З грудня 2011 року пільгові послуги на газопостачання [PERSON] проходять без розбіжностей на двох осіб, з контролем сум (а.с. 14-15 т.1). Відповідно до довідки, виданої 10.04.2014 р. уповноваженому власнику(наймачеві) [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , залишок заборгованості за спожитий газ станом на 01.05.2014 року складає 628,84 грн., з яких 292,96 грн. сума неправомірно нарахованих та виплачених з державного бюджету коштів за період з вересня 2009 року по жовтень 2011 року, а 335,88 грн. заборгованість за несвоєчасну сплату послуги за наданий газ (а.с. 12 т.1). Вказані в цій довідці суми нарахувань за період з серпня 2011 року по квітень (включно) 2014 року об`єктивно узгоджуються з сумами нарахувань та оплати за використаний газ, зазначеними в наданих [PERSON] рахунків за газ за 2012-2014 роки(а.с.32-37 т.1). Як вбачається з копії ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 09 листопада 2012 року скасовано судовий наказ у справі № 2036/4676/2012 від 02 жовтня 2012 року за заявою ПАТ «Харківгаз» в особі Чугуївської філії про стягнення з [PERSON] заборгованості з газопостачання в сумі 541,21 грн. за період з липня 2011 року по жовтень 2012 року та судового збору(а.с. 39-40 т.1). Тому, враховуючи вимоги ч.2 ст. 264 ЦК України до вимог про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання за вказаний позивачем період позовна давність не пропущена. За положеннями статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що внаслідок неналежного\~виконанням зобовязань\~відповідачем,\~виникла заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 628,84 грн., яка підлягає стягненню, а позовні вимоги АТ «Харківгаз» - задоволенню. Доводи [PERSON] , викладені у зустрічній позовній заяві про те, що на момент перерахунку заборгованості за період з 12.09.2009 року до 01.10.2011 року особовий рахунок був відкритий на його дружину [PERSON] , і при укладанні з ним ( [PERSON] ) типового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 23.07.2012 року будь-якої інформації про наявність заборгованості з оплати наданих послуг у п. 26 договору не було, тому він не повинен сплачувати заборгованість, яка виникла у зв`язку із бездіяльністю позивача, який на порушення постанови Кабінету міністрів України від 29.01.2003 року № 117 «Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» своєчасно не звірів інформацію щодо наданих послуг, не грунтуються на вищезазначених доказах та вимогах законодавства, що регулювало спірні відносини між сторонами. Суд також вважає недоведеними й вимоги зустрічного позову [PERSON] щодо визнання незаконним нарахування АТ «Харківгаз» в особі Чугуївського управління з експлуатації газового господарства заборгованості в розмірі 628,84 грн., та стягнення з АТ «Харківгаз» моральної шкоди в сумі 1000 грн., виходячи з наступного. Частиною першою статті 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України, на що посилався суд першої інстанції. Такими, зокрема є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Така правова позиція викладена Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 306/2659/16-ц. З огляду на викладене обраний позивачем спосіб захисту, а саме, оскарження дій АТ «Харківгаз» які виразились визнанні неправомірними дій по перерахуванню у 2011 році плати за природний газ, спожитий у 2009-2011 роцках, не є ефективним способом захисту прав, оскільки отримані [PERSON] квитанції із зазначенням цього перерахунку за спожитий газ у розмірі 292,96 грн., не встановлює для споживача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити заборгованість. Право позивача на перевірку кількості наданих йому житлово-комунальних послуг і відповідно правильності нарахування плати за надані послуги підлягає захисту не у спосіб визнання неправомірними дій посадових осіб АТ «Харківгаз» по перерахуванню плати за спожитий природний газ, а у спосіб перевірки розміру заборгованості, зокрема, шляхом перевірки кількості зареєстрованих у квартирі осіб та часу їх реєстрації; перевірки правильності застосування АТ «Харківгаз» норм споживання (за відсутності у споживача лічильника) у відповідні періоди. В свою чергу, така перевірка має здійснюватися судом у межах справи за позовом АТ «Харківгаз» про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання та розподілу природного газу. Як зазначено\~вище,\~судом перевірені\~доводи сторін\~щодо правомірності\~нарахування заборгованості\~ [PERSON] \~за надані\~АТ «Харківгаз»\~послуги з\~газопостачання,\~і позовні\~вимоги АТ\~«Харківгаз» \~визнано \~обґрунтованими та\~доведеними.\~ За змістом статей\~23,\~1167 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 5 частини першої\~статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 22 цього Закону \~ захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~- споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Крім того, згідно правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої споживачеві послуг, відповідно до положень статей\~4,\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом (Постанова Верховного Суду України 9 листопада 2016року у справі № 6-1575цс16). Позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди обґрунтований наявністю (на його думку) неправомірних дій АТ «Харківгаз» по нарахуванню заборгованості за надані послуги з газопостачання, приписом на усунення ним порушень та неправомірним зверненням до суду з вимогами про стягнення цієї заборгованості, що не впливає на якість чи розмір послуг, які надаються споживачу. Крім того, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому моральної шкоди внаслідок погіршення стану здоров`я, зміни звичайного способу життя. Таким чином, оскільки [PERSON] не довів, що АТ «Харківгаз» порушив його цивільні права чи інтереси, у задоволенні його позову слід відмовити. Згідно ч.1, ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки у задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд відмовляє, не підлягає задоволенню і його вимоги щодо стягнення з АТ «Харківгаз» понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. У зв`язку з задоволенням позову АТ «Харківгаз», суд стягує на користь останнього з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved