Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 7 листопада 2016 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року сімейне життя між сторонами погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вересня 2017 року сторони припинили сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідачка не розуміє проблем, що виникають, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, суперечить його інтересам. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, а також залишити за ним понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак надіслала до суду заяву згідно з якою позов визнає, просить справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, половина яких підлягає поверненню у зв'язку із визнанням відповідачкою позову, а інша частина підлягає залишенню за ним згідно з його заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved