Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON], [PERSON], заінтересована особа Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області звернулися із заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, посилаючись на те, що 02 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] А уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу вони маю спільну дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років між ними сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. Згідно вимог ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде жити окремо, також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності до вимог ст. 109 СК України між ними було укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини. Враховуючи викладене, [PERSON] та [PERSON] просили розірвати між ними шлюб. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що з 02 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 342072, видане Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04 жовтня 2016 року, актовий запис № 400. Їхнє подружнє життя виявилось неможливим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали непорозуміння, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Збереження сімї між ними є неможливим. У відповідності до вимог ст. 109 СК України між [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2017 року був укладений Договір про сплату аліментів на дитину. Як вбачається з умов укладеного Договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 286, сторони добровільно домовилися про спосіб виконання батьками обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до умов укладеного 07 червня 2017 року Договору про сплату аліментів на дитину сторони домовилися про те, з ким буде проживати їхня спільна дитина [PERSON], [INFO], яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо від дитини, визначено умови особистого виховання, та розмір сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Таким чином, враховуючи викладене та встановивши дійсну волю сторін, відсутність при цьому порушень їхніх особистих та майнових прав, а також прав їхніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved