Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Високопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 лютого 2005 року Високопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проведено актовий запис № 7 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якого є відповідач [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] . Запис про батька дитини проведений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. 14.02.2006 між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 розірвано. На підставі спільної заяви про внесення змін в актовому записі про народження, сторони отримали нове свідоцтво про народження [PERSON] , в якому прізвище дитини - [PERSON], ім`я - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , батьком записано [PERSON] . Листом Високопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 11.10.2017 позивача повідомлено, що в актовий запис про народження дитини не було внесено змін, а лише видано нове свідоцтво про народження в якому змінено прізвище та по батькові дитини та внесено нові відомості про батька. Позивач є батьком дитини, тому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 19.07.2019 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.14). У відзиві на позовну заяву відповідач просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що до вагітності мала з позивачем не тривалі стосунки, разом не проживали та не вели спільне господарство. Після реєстрації шлюбу позивач отримав нове свідоцтво про народження [PERSON] , де батьком зазначено [PERSON] . Після розірвання шлюбу дітей залишили проживати з нею. Влітку 2017 року [PERSON] поїхав до позивача на період літніх канікул. До початку навчання у школі позивач не повернув дитину, тому вона зверталася до правоохоронних органів щодо вказаних обставин. Крім того, листом Високопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 25.10.2017 повідомлено, що копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 15.02.2006 на [PERSON] , [INFO] має фальсифікований зміст, тому слід вбачати що дане свідоцтво є підроблене і не може бути використане як дійсне. В матеріалах архівних справ та в журналах обліку заяв про зміну імені, виправлення, встановлення батьківства відсутні дані щодо виправлення прізвища та по батькові [PERSON] (а.с.23-24). Заявою від 09.08.2019 відповідач просила застосувати строки позовної давності (а.с.22). Ухвалою суду від 17.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.41). Ухвалою суду від 28.10.2019 задоволено заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Шуляка А.С., справу передано для автоматизованого визначення судді (а.с.47). Ухвалою суду від 04.11.2019 призначено підготовче судове засідання (а.с.49). Ухвалою суду від 06.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.72). Ухвалою суду від 20.01.2020 року, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, відмовлено у задоволені клопотання адвоката БодряговаВ.С. про відкладення розгляду справи, оскільки відсутні докази на підтвердження повноважень останнього; відсутні докази на підтвердження зайнятості адвоката в іншій справі; порушення розумних строків розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, зазначила що позивач не є батьком [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Високопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист про розгляд справи без участі представника (а.с.97). Свідок [PERSON] надав показання, згідно яких сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, зараз спільно не проживають. Він працює вчителем у школі, навчанням [PERSON] постійно цікавиться позивач [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] надали показання, згідно яких [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , як з батьком. Свідок [PERSON] надала показання, згідно яких у [PERSON] та [PERSON] є двоє дітей. [PERSON] був забраний батьком без дозволу матері. [PERSON] рахує [PERSON] своїм батьком. Свідок [PERSON] надала показання, згідно яких сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Два роки тому [PERSON] забрав [PERSON] без дозволу матері. [PERSON] змінився, не хоче спілкуватися. В судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] , який допитаний в присутності представника завідувача сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Здолбунівської райдержадміністрації Галуз В.П., надав показання, згідно яких [PERSON] є його батьком, з яким разом проживає близько трьох років. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1-3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2005 року Високопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області проведено актовий запис № 7 про народження [INFO] [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] . Запис про батька дитини проведений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (а.с53). 14.02.2006 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 розірвано (а.с. 10). На даний час, [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується копією акту (а.с13), показаннями свідків, поясненнями сторін. Надану позивачем копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.7) суд відхиляє, як доказ, та не приймає до уваги, оскільки листом Високопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 25.10.2017 повідомлено, що копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 14.02.2006 на [PERSON] , [INFO] має фальсифікований зміст, тому слід вбачати що дане свідоцтво є підроблене і не може бути використане як дійсне. В матеріалах архівних справ та в журналах обліку заяв про зміну імені, виправлення, встановлення батьківства відсутні дані щодо виправлення прізвища та по батькові [PERSON] (а.с. 31). Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 року у справі № 570/5081/14-ц встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11.09.2015 року у справі № 570/1825/15-ц встановлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] та стягнено аліменти на утримання дитини (а.с. 11-12). Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні сторонам було роз`яснено частину 1 статті 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що рішеннями судів встановлено батьківство [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що не було спростовано відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відхиляючи доводи відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно зі статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить відповідно до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може поширюватися на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. Аналогічних висновків у своїй постанові від 06.11.2019 дійшов Верховний Суд у справі № 761/10732/16-ц. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved