Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі заповіту, посвідченого Гордієнко О.В. приватним нотаріусом КМНО 27.03.2017 і зареєстрованого у реєстрі за № 266, позивач є спадкоємцем майна і прав [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна. Решта майна - квартира [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого був його рідний брат [PERSON] , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав. У видачі свідоцтва про право на спадщину на решту майна йому було відмовлено на підставі відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. Від КП «Київського міського БТІ » на запит нотаріуса надійшла інформаційна довідка про те, що кв. [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією 30.11.1993 року. Підстава відмови видати позивачу свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] виникла внаслідок відмови Святошинської РДА надати на запит нотаріуса копію свідоцтва про право власності на житло.За відсутності свідоцтва про право власності на належне житло позивач позбавлений можливості отримувати квитанції, сплачувати комунальні послуги, подати заяву на підключення квартири до електромережі, зробити ремонт у квартирі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.06.2019р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.10.2019р. витребувано спадкову справу № 734/12 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та замінено неналежного відповідача Святошинську районну в м.Києві державну адміністрацію на належного КМДА. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.11.2019р. витребувано від державного нотаріуса спадкову справу № 178/17 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 26.02.2020р. ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Просив розглядати справу без його участі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник КМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 15.02.2017р. із заявою про прийняття звернувся його брат [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «Київського міського БТІ» від 17.03.3017р. повідомлено, що кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією 30.11.1993р. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гордієнко О.В. від 27.03.2017р. відповідно до якого все майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він законом матиме право заповідав [PERSON] , [INFO] . Сина [PERSON] , [INFO] позбавив права на спадкування. Позивачем 10.07.2017р. подано належну заяву до Дванадцятої нотконтори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до листа від 12.10.2017р. № 107-32/7546 Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила, що згідно з архівними даними квартира [ADDRESS] приватизована органом приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва у 1993 році на одну особу без участі [PERSON] , він не є власником (співвласником) зазначеної квартири. Видати позивачу дублікат свідоцтва про право власності на квартиру не має підстав. 21.06.2018р. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме причіп марки ПФ 01 Фермер, 2003року випуску -вартістю 2 205,00 грн., нараховану, але не виплачену пенсію з 01.12.2015р. по 30.09.2016р. в загальній сумі 13070,20 грн., що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його рідний брат, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Постановою заступника завідувача Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Сахновському В.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на таке майно. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер і не встиг прийняти спадщину після смерті свого брата [PERSON] . При цьому за життя залишив заповіт на ім.»я позивача - [PERSON] . Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1,3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи викладене, та той факт, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, також те, що на користь позивача померлим [PERSON] було складено заповіт, з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved