Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 11 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~921. В обґрунтування позову зазначала, що з 11 грудня 2009 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки чоловіка та жінки у шлюбі. Постійні сварки призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружніх відносин не підтримують з 2013 року. З цього часу спільне господарство вони не ведуть, спір про поділ майна подружжя відсутній. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення вона не погоджується. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду теж не зявився, подав заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 11 грудня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 11 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~921. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. Суд встановив, що сторони з 2013 року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved