Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 07 квітня 2015 року Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області розглянув питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. [PERSON] має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні. Участь у вихованні примає лише бабуся [PERSON]. Відповідно до характеристики Київського вищого професійного училища сервісу і дизайну дитина повністю перебуває на утриманні бабусі, тобто мати участі у вихованні доньки не приймає, негативно впливає на її поведінку та відвідування занять. [PERSON], згідно характеристики виконавчого комітету Вишневої міської ради за № 215 від 24 грудня 2014 року, проявила себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, не працює, веде антигромадський спосіб життя. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав органу опіки та піклування від 07 квітня 2015 року за № 0137405.84.2 [PERSON] вважається такою, що ухиляється від обов»язку виховання своєї дочки, вона не проявляє батьківської турботи до неї. Вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення доньки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. [PERSON] була неодноразово засуджена, на даний час відбуває умовне покарання, згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2015 року. Батько [PERSON] - [PERSON] позбавлений батьківських прав рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2010 року. Дитина на даний час проживає з позивачкою. Вона її виховує самостійно, створює її належні умови проживання, утримує її, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального фізичного та психологічного розвитку дитини, дитина навчається. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позбавити [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] батьківських прав, відносно [PERSON], [INFO] та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно Висновку від 07 квітня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 13 березня 2015 року № 22 (протокол № 5) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська РДА) вважає за доцільне позбавлення батьківських прав матері - гр.. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов 31 жовтня 2014 року, 28 листопада 2014 року, 26 грудня 2014 року, складених депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, житлові умови проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] є добрими та задовольняють потреби дитини для повноцінного життя та розвитку. Згідно характеристики [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендувала себе позитивно, веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, не допускає не медичне зловживання наркотичних речовин. З сусідами не свариться, скарг на поведінку не надходило, раніше засудженою не була. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], навчається у Київському професійному училищі сервісу і дизайну, в групі № 29 за професією «Оператор обробки інформації та прогамного забезпечення» . Дівчина зарекомендував себе позитивно, має хороший фізичний і розумовий розвиток, має достатній та середній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, що підтверджується характеристикою на ученицю Київського вищого професійного училища від 24.12. 2014 року. Відповідачка [PERSON] 23.02.2015 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області, засуджена до двох років іспитового строку за ч. 2 ст. 185 КК України. Батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON], рішенням від 02 грудня 2010 року Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду позбавлений батьківських прав відносно неї, неповнолітню передано під опікування [PERSON]. Як установлено судом, відповідачка не зверталася до Києво-Святошинської районної державної адміністрації із заявою про повернення дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 13.03.2015 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав матері - гр.. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавленібатьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновленнябатьківських прав, і в разі, якщозміниласяповедінка особи, позбавленоїбатьківських прав, та обставини, щобулипідставою для позбавленнябатьківських прав, суд можепостановитирішення і поновитизазначену особу в батьківських прав. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснено у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнанихнормморалі;невиявляють інтересу до її внутрішньогосвіту;нестворюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так івсукупності,можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки [PERSON], [INFO], зокрема: не бере участі у вихованні, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідні умови для життя, матеріально не утримує. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також те, що на даний момент неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, яка є її бабусею та опікуном, і займається її вихованням, суд вважає за доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо переконливих доказів, які свідчать, щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків у повному обсязі відносно неповнолітньої дитини. Разом з тим, відповідачка, як мати, самоусунулася від виховання дочки нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо своєї дочки, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12,15 Закону України «Про охорону дитинства». Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved