Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У травні 2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с.2-4), пізніше уточненим (а.с.20-23) про стягнення боргу за договором позики, стверджуючи, що 27 серпня 2012 року між ним (позивачем) та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від нього в борг 10000,00 доларів США. Відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути борг до 27 серпня 2013 року, проте у встановлений строк зобов'язання не виконала, борг не повернула. У зв'язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: - заборгованість за укладеним договором позики у якості своєчасно неповерненої суми основного боргу у розмірі 211 323,95 грн.; - 108307,10 грн. у якості встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики; - у якості 3% річних від простроченої суми за договором позики - 17039,08 грн.; - відсоток за користування сумою грошових коштів за договором позики у розмірі 58727,79 грн.; - судові витрати у розмірі 3654,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У зв'язку з цим, згідно із ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що між [PERSON], як позикодавцем з одного боку та [PERSON], як позичальником з іншого боку, було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримала позику в розмірі 10000,00 доларів США. На підтвердження отримання коштів за договором, було складено відповідну розписку (а.с.6). Відповідно до умов договору позики, які зазначені у розписці, позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позику до 27 серпня 2013 року. До теперішнього часу позичальник кошти не повернув та не виплатив проценти за користування позикою. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирахуванні інфляційних втрат суд керується даними Держкомстату та Листом Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 року. Також, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем до позову в уточненнях до позову (а.с.20-23), згідно якого інфляційні нарахування на суму боргу за весь час прострочення за договором позики складають 108307,10 грн.; 3% річних від простроченої суми за договором позики складають 17039,08 грн.; відсоток за користування сумою грошових коштів за договором позики складає 58727,79 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, які підтверджуються квитанцією у розмірі 3654,00 грн.(а.с.5). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved