Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 1995 року вона є власником жилого будинку № 68 по вул. І.Франка в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. 04 серпня 1995 року вищевказаний будинок був зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за нею, [PERSON], запис в реєстровій книзі під № 497. Відповідач у справі є її внуком. З її згоди відповідач [PERSON] був зареєстрований в належному їй будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується записом про його реєстрацію в будинковій книзі в будинку № 68 по вул. Франка в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Відповідач [PERSON] з березня 2017 року в будинку № 68 по вул. Франка в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області без поважних причин не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє, ніяких документів та речей відповідача в будинку немає. Позивач [PERSON] вважала, що відповідач [PERSON] без поважних причин з березня 2017 року в спірній квартирі не проживає, і тому втратив право користування даним житлом. Так як відповідач зареєстрований в належному їй жилому будинку, то вона, як власник, не може вільно розпоряджатися своєю власністю. В даному випадку її права порушуються, так як вона не може вільно розпоряджатися своєю власністю, і крім того, сплачує одна комунальні послуги та несе інші витрати з урахуванням реєстрації відповідача в належному їй будинку. Це все призводить до її тяжкого матеріального становища. Вона є пенсіонером і її пенсія складає лише 1791 грн.. Пенсія-єдиний вид її доходу. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 15, 16, 317. 319, 321, 405 ЦК України просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 68 по вул. І.Франка в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлялася належним чином, позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала і просила його задовольнити, та розглянути справу у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, а позивач у поданій до суду заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, то суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 1995 року позивач у справі [PERSON] в порядку спадкування за заповітом є власником жилого будинку, що знаходиться в м. Боярка, Київської області, по вул. І.Франка, 68, належного померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане на підставі рішення виконкому Боярської міської ради № 5 від 10 березня 1975 року, і зареєстрованого в КМБТІ за № 497. Будинок розташований на земельній ділянці 405 кв.м., має розмір жилої площі в цілому 50,4 кв.м.. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] з березня 2017 року, тобто більше одного року, не проживає за адресою: [INFO], що стверджується Актами депутата Боярської міської ради УІІ скликання Києво-Святошинського району Київської області від 21 червня 2018 року, 28 вересня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. І.Франка, буд. 68 на підставі вимог ст. 405 ЦК України, і тому позов підлягає задоволенню, і слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Враховуючи викладене та

Outcome: approved