Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з 11.03.2014 року працювала на посаді сестри медичної процедурного кабінету ІІ неврологічного відділення Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни. Наказом №32-К від 02.04.2014 року за підписом головного лікаря Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни позивача було звільнено з роботи 03.04.2014 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Не отримавши належного розрахунку в день звільнення [PERSON] 08.04.2014 року направлено до Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни заяву щодо здійснення розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] відкритий у ПАТ «ПриватБанк». При цьому, підставою відмови у розрахунку із звільненим працівником Київським міським клінічним шпиталем інвалідів Великої Вітчизняної війни було зазначено про відсутність у позивача відкритого банківського карткового рахунку у ПАТ «УкрСиббанк» і необхідність відкриття такого рахунку для можливості здійснення розрахунків. Вважаючи затримку розрахунку при звільненні і підстави затримки неправомірними, позивач просила стягнути з Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 254 грн. 72 коп., а також 3 000 грн. заподіяної моральної шкоди. В процесі розгляду справи позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій остання вказувала про сплату відповідачем 30.05.2014 року, після звернення до суду із позовом, заборгованості із заробітної плати у сумі 1 535 грн. 92 коп., при цьому просила стягнути з Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни 4 124 грн. 80 коп. середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та 3000 грн. заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Представники відповідача категорично заперечили проти позову зазначаючи, що у Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни не було правових підстав та технічної можливості провести повний розрахунок із [PERSON] 03.04.2014 року в день звільнення та перерахувати кошти на банківський рахунок відкритий у іншій банківській установі ніж та, яка обслуговує зарплатний проект їх установи. Крім того, оскільки 03.04.2014 року позивач перебувала на лікарняному, кошти щодо оплати листків непрацездатності [PERSON] були перераховані Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рахунок Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни лише 28.04.2014 року та 05.05.2014 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне. Згідно Наказу Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни №25 від 11.03.2014 року [PERSON] була прийнята до шпиталю на посаду сестри медичної процедурного кабінету ІІ неврологічного відділення. 03.04.2014 року згідно наказу головного лікаря Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни №32-К від 02.04.2014 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що належний розрахунок із [PERSON] не було проведено в день звільнення, більше того, звільнення відбулося в період тимчасової непрацездатності останньої. За правилами ст. 116 КЗпП України, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У письмовій заяві від 08.04.2014 року [PERSON] просила здійснити із нею належний розрахунок та повідомляла Київський міський клінічний шпиталь інвалідів Великої Вітчизняної війни реквізити свого банківського рахунку відкритого у ПАТ «ПриватБанк». При цьому, згідно відповіді Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни від 18.04.2014 року за вих. №121 для належного розрахунку [PERSON] запропоновано відкрити відповідний рахунок саме в УкрСиббанку для перерахування на нього коштів, що нараховані при звільненні, оскільки шпиталь як комунальна державна установа має свій розрахунковий рахунок у міському відділенні Державної казначейської служби України і не має змоги перерахувати вказані кошти на рахунок у іншу ніж ПАТ «УкрСиббанк» банківську установу. Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.09.2014 року на банківський рахунок відкритий [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору №SAMDN52000079462153 щодо якого було емітовано електронний платіжний засіб (карта універсальна) терміном з 01.04.2013 року по 30.05.2014 року існувала технічна та нормативна можливість перерахування та зарахування будь-якої оплати (в тому числі заробітної плати) підприємствами, організаціями, установами усіх форм власності. У тому числі на вказаний рахунок могли бути перераховані та зараховані суми заробітної плати державними комунальними установами, із рахунків відкритих вказаними установами в територіальних органах державного казначейства України. Суд критично ставиться до тверджень представників відповідача про ігнорування відповідачем вимог щодо оформлення зарплатної картки в ПАТ «УкрСиббанк» і неможливість у зв»язку із цим здійснити відповідний розрахунок при звільненні із працівником з огляду на зміст ст. 116 КЗпП України яка визначає обов»зок власника провести розрахунок у день звільнення і не пов»язує можливість його здійснення із відкриттям рахунків звільненим працівником у банківських установах. Відповідно до роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року №13, сама пособі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. Ст. 116 КЗпП України також визначає, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, за відсутності сплати будь-яких сум належних [PERSON] у день звільнення та на наступний день після пред»явлення вимоги про розрахунок вина Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни у затримці розрахунку при звільненні підтверджена та не спростована у судовому засіданні. За правилами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні представник позивача вказував про необхідність стягнення із Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 03.04.2014 року до 30.05.2014 року у розмірі 4 124 грн. 80 коп. Судом встановлено, що період затримки розрахунку [PERSON] при звільненні склав 37 робочих дні. Згідно довідки від 14.05.2014 року №55 доходи отримані з 11.03.2014 року по 03.04.2014 року [PERSON] на посаді сестри медичної процедурного кабінету ІІ неврологічного відділення Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни складають 1856 грн. 18 коп. У відповідності до особового рахунку [PERSON] оклад останньої на посаді медичної сестри становив 1420 грн. 25 коп., а середньоденний заробіток таким чином, складає 92 грн. 31 коп. Оскільки розрахунки розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивачем здійснені невірно, позов в цій частині підлягає задоволенню частково, а саме із Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни на користь [PERSON] підлягає стягненню 3 415 грн. 47 коп. середнього заробітку за 37 робочих дні затримки розрахунку при звільненні до часу належного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вказує позивач, діями відповідача йому завдано моральних страждань. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 3 000 грн. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в такому розмірі так як в судовому засіданні не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт затримку розрахунку при звільненні, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду на суму 500 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. З огляду на час участі представника позивача в судових засіданнях та з урахуванням часу для оформлення позовної заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] лише 1600 грн. в рахунок оплати правової допомоги. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі ст. 38, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,

Outcome: partial