Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У суд звернулося акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 20378,72 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до договору про надання банківських послуг (за заявою від 12.04.2016 року) [PERSON] отримала кредит в розмірі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу кредит (можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту), свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобовязаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 03.02.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 20378,72 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7435,47 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 3523,94 грн., пеня 7772,70 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 200 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 946,61 грн. Тому заявлено АТ КБ ПриватБанк позов до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився. До суду подано клопотання від представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, про повне підтримання заявлених позовних вимог та про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка належно повідомлялась про час, місце та дату проведення розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позов визнає частково, а саме, суму заборгованості визнає, без врахування штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Суд, дослідивши та оцінивши\~ надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії заяви відповідача від 12.04.2016 року встановлено, що між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Згідно із копією витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», передбачена сплата відсотків за користування кредитом, в розмірі 2,5% на місяць. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний оплатити банку штраф, з урахуванням даних витягу із тарифів, - в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і просточених процентів і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6.1 тих же Умов і правил надання банківських послуг встановлено стягнення пені за несвоєчасне погашення зобовязань. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 03.02.2019 року має місце заборгованість по кредитному договору [PERSON] в сумі 20378,72 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7435,47 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 3523,94 грн., пеня 7772,70 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 200 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 946,61 грн. Зазначені суми не оспорені відповідачем. Отже, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості по тілу кредиту, пені, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення штрафів за порушення строків платежів суд керується тим, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому, виходячи із наведеного, в задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки до відповідача за прострочення платежів застосовано неустойку у виді пені. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1784,61 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 92,90%.

Outcome: partial