Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, який в ході судового розгляду справи було уточнено шляхом подання письмової заяви. В обґрунтування позову зазначала, що 03.06.1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1252. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.11.1997 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.11.1997 року відповідач сплачував аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] до досягнення останньою повноліття у розмірі ? частини від усіх видів його доходів. Відповідно до довідки від 01.02.2016 року № 33/1648 [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання Київського національного торговельно-економічного університету, який закінчує у 2019 році. Згідно договору № 770 з/6к-2015 від 17.08.2015 року про навчання, дочка повинна сплачувати за своє навчання за 1-й курс 14950 грн., 2-й курс 16440 грн., 3-й курс 18080 грн., 4-й курс 19890 грн. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання доньки, на утримання інших осіб, він аліментів не сплачує, є працівником МВС України, перебував у зоні АТО за контрактом, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], 29.05.1997 року, у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~000 грн. щомісяця, починаючи з 01.06.2015 року до закінчення донькою навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті у червні 2019 року, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, а не у твердій грошовій сумі, та просили присудити стягнення аліментів з часу звернення позивача до суду із позовом, а не з 01.06.2015 року, як про це просила позивач. Доводи заперечень на позовну заяву підтримали у повному обсязі. Вислухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 червня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Запоріжжя 26.06.1998 року серії І-ЖС № 060650. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ЖС № 073172, виданого 26 червня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, позивач у справі [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], яка змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені [PERSON] І-ЖС № 005577, виданим 04.11.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. [PERSON] на день подачі позову досягла повноліття, проте, як вбачається з довідки Київського національного торговельно-економічного університету вона є студенткою денної форми навчання ресторанно-готельного та туристичного бізнесу зазначеного вищого навчального закладу. Згідно договору про навчання (підготовку) № 770д/6к-2015 від 17.08.2015 року та додаткової угоди до договору від 30.09.2015 року, вартість навчання за 1-й курс становить 14950 грн., за 2-й курс 16440 грн., за 3-й курс 18080 грн., -а 4-й курс 19890 грн. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби [PERSON] в матеріальній допомозі батьків. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Судом встановлено, що донька сторін у справі зареєстрована та проживає у студентському гуртожитку КНТЕУ, а до вступу в університет проживала разом із матірю. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки на підставі рішення суду до набуття дитиною повноліття. [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію, розмір якої за період з січня 2016 року по серпень 2016 року становить 30\~698 грн., що підтверджується довідкою, виданою 19.08.2016 року № 1680/03. Інших доходів відповідач не має, що підтверджується довідкою від 19.09.2016 року № 43492, виданою Запорізькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач отримує регулярний дохід у вигляді пенсії, а позивач та її представник не довели суду обставин, за яких суд має право визначити аліменти у твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача на користь позивача слід стягнути у частці від його доходів, а не у твердій грошовій сумі, як про це просила позивач. Визначаючи яку частку від доходів слід стягнути з відповідача в якості аліментів, суд, крім іншого, враховує наступні обставини. Як пояснювала у судовому засіданні представник позивача, мати [PERSON] - [PERSON] є працездатною, проте на даний час вона офіційно не працює, але намагається не офіційно заробляти грошові кошти для навчання своєї доньки. Як вже зазначено вище, відповідач по справі має єдиний дохід у вигляді пенсії, середньомісячний розмір якої становить 3\~837 грн. 25 коп. Крім того, судом встановлено, що відповідач по справі на даний час сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Доводи представника позивача про те, що аліменти на утримання сина відповідач буде сплачувати лише до його повноліття, до грудня 2016 року, а тому не слід приймати до уваги обставини сплати відповідачем аліментів на утримання сина суд вважає безпідставними, оскільки на час розгляду справи у суді аліменти на утримання сина [PERSON] сплачує, а припинення сплати аліментів у грудні 2016 року може свідчити про зміну матеріального стану платника аліментів та є підставою для звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. До того ж, з наданих суду документів вбачається, що відповідач має захворювання дисциркуляторна енцефалопатія ІІ поєднаного ґенезу (гіпертонічна, атеросклератічна), вестибуло-атактічний, цефалічний, астено-невротичний синдром. Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., у звязку з чим потребує лікування. Таким чином, виходячи із матеріального забезпечення сторін, стану здоровя відповідача, потреби повнолітньої дитини у навчанні, суд вважає за розумне і справедливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, оскільки, на думку суду, саме такий розмір здатен на даний час сплачувати батько в якості аліментів у звязку з продовженням донькою навчання. Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд також виходив з того, що позивачем на порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що у звязку з навчанням доньки вона потребує матеріальної допомоги від батька у заявленому нею розмірі, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, що вона вживала заходів для одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, і такі докази, як зазначила у судовому засіданні представник позивача, відсутні, суд з урахуванням вимог ст. 191 ЦПК України вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення [PERSON] позову, тобто з 13.06.2016 року. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи те, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання вказаного позову звільнена від сплати судового збору, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: partial