Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON], Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки ТОВ «Факторинг Україна» від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладення договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця, за ціною не нижче вартості предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про іпотеку» Боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними. Вказує, що відповідач вимоги ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не виконав та уклав договір купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], не повідомив при цьому іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, чим позбавив позивача прав, передбачених статтею 38 та ст. 42 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від іменні другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судовим рішенням надано право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вчинити правочин від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто надано право бути представником [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Отже стороною договору купівлі-продажу предмету іпотеки є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не повідомивши про намір укласти договір купівлі-продажу, тим самим не узгодив істотну умову договору купівлі-продажу предмету іпотеки ціну купівлі-продажу предмета іпотеки між сторонами договору купівлі-продажу в належній формі. Крім того, судове рішення не відноситься до підстав виникнення представництва відповідно до ч. 3 статті 237 ЦК України, тому не надає право відповідачу на підписання договору купівлі-продажу. Крім того, відчуження предмета іпотеки відбулося до набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року, оскільки ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року задоволено скаргу [PERSON] на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, якою залишено без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Новий розгляд суду апеляційної інстанції відбувся 23.05.2014 року. Таким чином, в період з 05.03.2014 року по 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року не набрало законної сили. Тому продаж предмета іпотеки в цей період відбувся особою, яка не мала прав на відчуження. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки спірна квартира вибула з володіння позивача, як власника в результаті відчуження, яке відбулося незаконно, без правових підстав, тобто вибула з володіння власника поза його волею, він відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України має право витребувати її від добросовісного набувача шляхом предявлення відикаційного позову. Крім того, вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року відповідачу - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано право укласти договір купівлі-продажу квартири від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною не нижче вартості предметі іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. З договору купівлі-продажу спірної квартири від 14.03.2014 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON], вбачається, що продаж квартири відбувся за ціною 255000 грн., тоді як ринкова ціна квартири згідно звіту про оцінку квартири, виданого ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» від 31.02.2014 року становить 366680 грн., що стверджується п. 2.2 Договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року. Відповідно до звіту субєкту оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 11.01.2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 14.03.2014 року становила 430000 грн. Тобто ціна спірної квартири, визначена ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» згідно звіту від 31.02.2014 року нижче оцінки, визначеної ФОП [PERSON] на 63320 грн., відповідно [PERSON] придбав спірну квартиру за ціною нижчою від ринкової вартості квартири на 175000 грн. Недобросовісним набувачем є особа, яка на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знала або могла знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Вказує, що [PERSON] на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна було відомо, що: 1). квартира відчужується особою, якій вона не належить, 2). Продавець діяв, як представник власника на підставі рішення суду, яке згідно з чинним законодавством не дає права підпису правочину; 3). Умови продажу не відповідають умовам, визначеним рішенням суду, зокрема ціна продажу нижче оціночної вартості квартири та майже вдвічі нижче ринкової вартості майна. Крім того, [PERSON] від представників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міг знати про результати касаційного оскарження [PERSON] рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року на час придбання квартири. Також вказує, що факт відчуження [PERSON] спірної квартири через пять місяців [PERSON] за ціною, нижчою від ціни придбання на 109000 грн., свідчить про відсутність наміру [PERSON] придбати спірну квартиру у власність та свідчить про факт недобросовісності набувача [PERSON], яка придбала квартиру за ціною втричі нижчою її ринкової вартості. Таким чином в нього, як у власника спірної квартири, є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України для її витребуваня від добросовісного набувача. Відповідно до ст.ст. 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування його із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Вказує, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек № 39910888 від 01.07.2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2014 року. А тому, просить витребувати майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], за якою зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис № 6759155 від 21.08.2014 року; зобовязати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області скасувати запис № 6759155 від 21.08.2014 року в Державному реєстрі прав власності про зміну власника квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобовязати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області відновити попередній запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та замінено відповідача Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області на Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради. Крім того, ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третіх осіб притягнуто [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні 26.07.2016 року відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради не зявився, попередньо направивши до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника, щодо предмету суду поклався на розсуд суду. В судове засідання відповідач - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. В судове засідання треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, направивши до суду 17.06.2016 року клопотання, в яких просять розглядати справу в їх відсутність. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], представника відповідача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» - [PERSON], відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 27941 від 17.12.2001 року (а.с. 4 том 1) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності (в рівних частках) належала квартира [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року у справі № 711/332/13-ц позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено: в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №CNL-F00/100/2007 та за кредитним договором № CNL-F00/301/2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить Іпотекодавцям на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17.12.2002 року, а кошти отримані від реалізації Предмета іпотеки направити для погашення загальної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором №CNL-F00/100/2007 та за Кредитним договором № CNL-F00/301/200; застосовано спосіб реалізації Предмету іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу Предмету іпотеки ТОВ «ТП Факторинг Україна» від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладення договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на Предмет іпотеки, довідки, витягу з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ, нотаріату, ДЗК, Реєстраційній службі, а також вільного доступу уповноважених представників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Предмету іпотеки, тощо), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною не нижче вартості Предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Даним рішенням також виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з жилого приміщення, а саме з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін. Також в судовому засіданні встановлено, що 14.03.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Продавець), яке одночасно є Іпотекодержателем за Договором про відступлення права вимоги, що укладено з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець передав у власність Покупцю квартиру [ADDRESS] за 255000 грн., які продавець отримав повністю до підписання договору. Вказане стверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 66). В подальшому, а саме 21.08.2014 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець продав та передав у власність Покупця, а Покупець купила та прийняла від Продавця квартиру [ADDRESS] за 149000 грн., які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця до моменту підписання договору. Вказане стверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21.08.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 78-79). Таким чином на даний час власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], не погоджуючись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, оскаржував їх до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2013 року [PERSON] поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, відкрито касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] просив на підставі ст. 388 ЦК України витребувати квартиру від набувача - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна. Набувач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину. Як встановлено в судовому засіданні обидва правочини по відчуженню квартири № 17, що знаходиться по вул. Благовісній, 455 в м. Черкаси недійсними в судовому порядку не визнавалися. Перше відчуження квартири здійснювалося ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Продавець, який є Іпотекодержателем) гр. [PERSON] (Покупець) на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, тому на момент укладення Договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року окремого уповноваження іпотекодавця, як про це вказує позивач, не потребувалося. Як вбачається договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2014 року, укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) продаж даної квартири було вчинено за 149000 грн., які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця до моменту підписання договору. Даний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], тобто\~\~дотримана нотаріально посвідчена письмова форма договору і в цей же день нотаріусом дана квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а отже [PERSON] стала власником квартири та є ним до даного часу. Відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідачем\~\~[PERSON] було повністю дотримано вимоги\~ст. 657 ЦК України, яка передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку, квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Так як відповідачка [PERSON] дану квартиру придбала по оплатному договору у фізичної особи [PERSON] вона являється добросовісним набувачем даного майна і вправі володіти, розпоряджатись та користуватись даним майном, яке належить їй на праві приватної власності згідно з вимогами\~ст. 317 ЦК України. До того ж, відповідачка [PERSON], придбавши дану квартиру по відплатному договору, будучи її добросовісним набувачем, починаючи з серпня 2014 року по теперішній час користується нею, зробила в ній ремонт, в звязку з чим понесла витрати. Виходячи з положень\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Набувачка за правочином від 21.08.2014 року та теперішній власник квартири № 17, що знаходиться по вул. Благовісній, 455 в м. Черкаси - [PERSON] є добросовісним набувачем, а тому витребувати в неї квартиру можливо лише за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира вибула із володіння первісних власників ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]А.), а саме була відчужена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Іпотекодержатель) покупцю - [PERSON] в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року. При цьому, суд враховує, що на момент першого відчуження спірної квартири, а саме на момент укладення договору купівлі-продажу від 14.03.2014 року ні Продавцю (ПАТ «ОТП Факторниг Україна) ні Покупцю [PERSON] не було відомо про скасування ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, якою рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року було залишено без змін. До того ж, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін і є чинним на даний час. Також при винесенні рішення суд враховує і те, що позивач [PERSON], просить витребувати у добросовісного набувача всю квартиру, хоча він до відчуження квартири не являвся її одноосібним власником (квартира перебувала у спільній власності), а інші співвласники не уповноважували його на таку дію, тому навіть з цих підстав даний позов не підлягає до задоволення. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed