Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У червні 2019 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 12.07.2019 /а.с.56-60/ та 05.11.2019 /а.с.158-163/ просила: скасувати рішення приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевича Б. А. (далі - Нотаріус) від 11.08.2015 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] (далі - Будинок), проведену за записом про право 10749075 згідно договору дарування від 11.08.2015, який є нікчемним; визнати недійсним договір дарування 1/3 частки Будинку від 13.07.2018 зі змінами, внесеними договором від 22.08.2019, укладеним між відповідачами та скасувати рішення Нотаріуса від 13.07.2018 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/3 частину Будинку, проведену за записом про право 27024473 згідно договору дарування від 13.07.2018; зобов`язати Нотаріуса внести пов`язані з цими рішеннями зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на 1/3 частку Будинку за відповідачами [PERSON] і [PERSON] ; в порядку усунення перешкод в користуванні Будинком та земельною ділянкою по [ADDRESS] (далі - Земельна Ділянка) зобов`язати [PERSON] знести встановлену нею на Земельній Ділянці огорожу з металопрофілю, відновити металеву опору покрівлі ганку до приміщення 1-1, відновити систему опалення в Будинку до приміщень 1-2, 1-3, 1-4, 1-5. Позовна заява та дві уточнені мотивовані тим, що 11.08.2015 між позивачкою та [PERSON] був укладений договір дарування, відповідно до якого вона передала йому у власність 1/3 частину належного їй на праві власності Будинку. [PERSON] , в свою чергу, 13.07.2018 подарував 1/3 частину Будинку [PERSON] . При цьому зазначені договори були укладені без дотримання істотних умов договору - не було вказано розміру та кадастрового номеру Земельної Ділянки, що є обов`язковим під час укладання такого роду договорів, а тому вони є неукладеними. Неукладені договори є нікчемними і не породжують жодних правових наслідків, а відтак реєстрація права власності на підставі таких договорів підлягає скасуванню. Договори відчуження відповідної частини земельної ділянки при укладенні зазначених договорів дарування не укладались, право власності на частину земельної ділянки за новими власниками не реєструвалось. Незважаючи на невизначеність права на частину Земельної ділянки, відповідачка [PERSON] без згоди, на свій розсуд 30.05.2019 розділила землю, протиправно встановивши безпосередньо біля входу до частини Будинку позивачки паркан з металопрофілю висотою понад 2 м, перегородивши у такий спосіб прохід до її господарських будівель по лінії БВ та доступ до стіни прибудови «а» (приміщень 1-1, 1-6, 2-4). Також відповідачка [PERSON] зрізала одну з металевих опор покрівлі ганку до приміщення 1-1. 22.08.2019 до договору дарування від 13.08.2018, укладеним між відповідачами [PERSON] і [PERSON] , Нотаріусом було внесено зміни та вже зазначено кадастровий номер Земельної ділянки. Оскільки договір дарування від 11.08.2015 є неукладеним, недійсними є і усі похідні від цього договору правочини, зокрема: договір дарування від 13.07.2018 та договір про внесення змін від 22.08.2019. Окрім того, з початком опалювального сезону відповідачка [PERSON] відрізала від газового котла та єдиної будинкової системи опалення кімнати 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, в яких проживає позивачка, чим також порушується її право власності на Будинок. Позивачка та її представник в судовому засіданні первісні та уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково зазначили, що відповідач [PERSON] є сином позивачки, а відповідачка [PERSON] - її невісткою. Підставою для звернення до суду з даним позовом стали конфлікти між сторонами з приводу користування Земельною Ділянкою та небажання відповідачів [PERSON] і [PERSON] вирішити все мирним шляхом. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, надали письмові відзиви від 05.08.2019 /а.с.63-66/ та 21.08.2019 /а.с.72-75/. Їх представник пояснила, що вимоги ст.203 ЦК України при укладенні оспорюваних договорів були повністю дотримані, а останні були посвідчені Нотаріусом, відтак не можуть бути визнані недійсними. Позивачкою свідомо при укладенні договору дарування не було надано Державного акту про право власності на землю і не повідомлено Нотаріуса про те, що земля приватизована. Окрім того, вона не є стороною договору дарування від 13.07.2018 і, відповідно, не може ставити питання про його недійсність. Окрім того, відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні не заперечили та визнали той факт, що на власний розсуд, без згоди позивачки, було встановлено на частині Земельної Ділянки огорожу з металопрофілю, знято металеву опору покрівлі ганку до приміщення 1-1 та відключено систему опалення в Будинку до приміщень 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, якими фактично користується позивачка. Нотаріус у відзиві від 11.07.2019 /а.с.49-51/ зазначив, що [PERSON] при укладенні договору дарування від 11.08.2015 завідомо надала йому неправдиву інформацію про те, що Земельна ділянка не приватизована та довідку, що це підтверджує, ТОВ «Терра Лекс+» № 29 від 11.08.2015.Окрім того, позивачка не є стороною договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13.07.2018, і, відповідно, не може ставити питання про його недійсність. Також просив справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним положенням про договір (ч.1 ст.626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати у майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1, 2, 3, 5, 6 ст.203 ЦК України. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.1998 та договору дарування від 04.07.2006 позивачці на праві власності належав Будинок, на який 24.03.2015 було виготовлено технічний паспорт. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 31.03.2015 провулок, на якій розташований Будинок та, відповідно, Земельна Ділянка перейменовано з Войкова на Глухова. 11 серпня 2015 року між [PERSON] , як дарувальницею, та [PERSON] , як обдаровуваним, укладений договір дарування 1/3 ідеальної частки житлового будинку, за яким дарувальниця безоплатно передає у власність обдаровуваному належну їй на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку Будинку. Вказаний договір дарування посвідчений Нотаріусом (реєстр № 821) та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (далі - Реєстр) 11.08.2015 за номером 10757094. 13 липня 2018 року між [PERSON] , як дарувальником, та [PERSON] , як обдаровуваною, укладений договір дарування частки житлового будинку, за яким дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваній належну йому на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку Будинку. Вказаний договір дарування посвідчений Нотаріусом (реєстр № 916) та зареєстрований в Реєстрі 13.07.2018 за номером 27024473. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним, чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1.ст.317 ЦК України). Розпорядження майном у вигляді укладення договору дарування є прямим конституційним правом, порушення якого є протизаконним. Предметом даного спору є договори дарування від 11.08.2015 та 13.07.2018 на частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , укладені між матір`ю та сином ( [PERSON] і [PERSON] ) і цивільними чоловіком та дружиною ( [PERSON] та [PERSON] ). Так, за змістом ч.2 ст.377 ЦК України та ч.6 ст.120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків), за наявності таких складових, як: 1) перебування земельної ділянки в користуванні чи у власності попереднього землевласника (землекористувача), 2) право власності посвідчене державним актом (що діяло станом на 2012 рік); 3) право користування чи право власності зареєстроване в установленому порядку органами державної реєстрації прав на нерухоме майно із винесенням відповідного запису до Державного реєстру прав. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Положення зазначених правових норм спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розташовані. Таким чином, у договорі дарування (або іншому договорі про відчуження) будинку (будівлі, споруди) повинен позначатись кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. На час укладання спірних договорів дарування частки Будинку, Земельна Ділянка площею 0,0639 га, на якій розміщене домоволодіння, перебувала у власності позивачки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 800697 від 27.03.2008. У зазначених договорах дарування відсутні відомості щодо розміру та кадастрового номеру Земельної Ділянки, на якій розташована відчужувана частка домоволодіння. Разом з тим, 22.08.2019, після пред`явлення даного позову, між відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладається договір, посвідчений Нотаріусом, про внесення змін до договору дарування частки житлового будинку від 13.07.2018, пункт 2 якого викладається в новій редакції із зазначенням вже розміру та кадастрового номеру Земельної Ділянки. Суд відхиляє аргумент відповідачів щодо надання позивачкою при укладанні договору дарування від 11.08.2015 неправдивої інформації про те, що Земельна ділянка не приватизована, з наступних підстав. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним реєстратором, окрім інших, є нотаріус. Згідно з ч.1 ст.54 Закону України «Про нотаріат», ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - нотаріуси перевіряють документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін, запитують від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для реєстрації. Водночас нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, державній реєстрації, зокрема якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для її вчинення, подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом або не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (ст.49 Закону України «Про нотаріат», ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Також не заслуговує на увагу посилання відповідачів на довідку ТОВ «Терра Лекс+» № 29 від 11.08.2015 про те, що на Земельну Ділянку не видавався Державний акт, оскільки основний вид діяльності даного товариства - інжиніринг, геологія, геодезія та надання послуг технічного консультування в цих сферах. Внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Однією з умов скасування державної реєстрації права власності, є рішення суду (ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За таких обставин, договори дарування 1/3 частки Будинку спершу [PERSON] від 11.08.2015 та в подальшому - [PERSON] від 13.07.2018 зі змінами, внесеними договором про внесення змін до договору дарування частки житлового будинку від 22.08.2019, є неукладеними (нікчемними) через відсутність у них істотної умови щодо номеру та розміру Земельної ділянки, право на частину якої мало перейти до нових співвласників домоволодіння. Неукладені договори є нікчемними та не породжують жодних правових наслідків, а відтак реєстрація права власності на частину Будинку на підставі спірних договорів підлягає скасуванню з зобов`язанням Нотаріуса внести відповідні зміни до Реєстру. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п.«б» ч.3 ст.152 ЗК України). Відповідачка [PERSON] без згоди позивачки, на свій розсуд у 2019 році розділила Земельну Ділянку, встановивши безпосередньо біля входу до частини Будинку позивачки паркан з металопрофілю. Також відповідачами було зрізано одну з металевих опор покрівлі ганку до приміщення 1-1 та відрізано від газового котла та єдиної будинкової системи опалення кімнати 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, в який проживає позивачка. Вказані обставини підтверджені фотосвітлинами Земельної Ділянки, актом обстеження Будинку депутата міської ради від 30.10.2019 та визнаються і не заперечуються самими відповідачами [PERSON] і [PERSON] . Таким чином, відповідачка [PERSON] , самовільно встановивши паркан на Земельній Ділянці, відрізавши окремі житлові кімнати Будинку від опалення, чинить перешкоди у вільному доступі позивачки до належного їй житла та користуванні своєю власністю, що свідчить про порушення її законних прав та інтересів. Відтак, суд приходить до висновку про зобов`язання [PERSON] знести споруджену неї огорожу, відновити металеву опору покрівлі ганку до приміщення 1-1 та систему опалення в будинку до приміщень 1-2, 1-3, 1-4, 1-5. Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідачів також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову до суду, порівну.

Outcome: approved