Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] \~звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] та на її утримання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.02.2014 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у них 08.04.2014 року народилась донька [PERSON]. Спільне життя між нею та відповідачем не склалося, через відсутність взаємопорозуміння у тому числі через різницю в характерах та світогляді. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вона звернулася до суду з даною заявою. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд їх задовольнити Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 52 (а.с. 5). Згідно зі Свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 267504, видане 26.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, 08.04.2014 року у сторін народилася дочка [PERSON]. (а.с.\~4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Донька проживає із позивачем (а.с. 12). Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 Сімейного кодексу України. Так, частиною другою, четвертою вказаної статті встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині утримання позивача чоловіком до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 84, 105, 110, 112, 114, 180, 182, 183\~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved