Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У травні 2021 р. представник ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків в розмірі 12749,00 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.08.2017 р. між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 001413/4008/0000002, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Хюндай» д/н [NUMBER] . 04.05.2018 р. в м.Києві сталася ДТП за участі транспортного засобу «Хюндай», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «КІА», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 13.06.2018 р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано відповідача, внаслідок порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до страховика - ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Згідно до звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай», д/н [NUMBER] склала 42926,97 грн. Позивачем було виплачено потерпілому 41112,97 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «КІА», д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», то позивач направив претензію на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке здійснило відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 28363,97 грн. Таким, чином, сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 12749,00 грн. із розрахунку ( 42926,97 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля - 1814,00 грн. франшиза - 28363,97 грн. - виплачене страхове відшкодування). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2021 р. відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем на адресу суду 11.06.2021 року було подано відзив на позов, яким просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 04.05.2018 року приблизно о 14 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «КІА», д/н [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпечності внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п. 10.1 ПДР України. Винним у вищенаведеному ДТП згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 р. визнано [PERSON] /а.с. 17-18/. Відповідно до договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 001413/4008/0000002 від 11.08.2017 р. автомобіль «Хюндай», д/н [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «УНІКА»/а.с.11-12/. 07.05.2018 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 00258921 про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с.19-20/. Відповідно до рахунку ТОВ «Автоберег» № 2279 від 10.05.2018 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д/н [NUMBER] на момент оцінки становить 42926,97 грн. /а.с.26-27/. Як вбачається із страхового акту № 00258921 від 11.07.2018 р. сума страхового відшкодування становить 41112,97 грн. /а.с. 28/. Відповідно до платіжного доручення № 032230 від 12.07.2018 р. на рахунок ТОВ «Автоберег» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 41112,97 грн. /а.с.32/. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «КІА», д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно полісу № АК7611722 /а.с. 16/. 20.07.2018 року на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачем було направлено претензію № 22770 щодо виплати страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди особи була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» / а.с. 33/. Відповідно до платіжного доручення № 8967 від 14.12.2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 28363,97 грн. на рахунок позивача /а.с. 34/. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачем виплачено потерпілому 41112,97 грн. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом наведених правових норм після виплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги яке страхувальник (особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від [PERSON] , як винуватця ДТП, суми непокритих збитків у розмірі 12749,00 грн. із розрахунку: ( 42926,97 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля - 1814,00 грн. франшиза - 28363,97 грн. - виплачене страхове відшкодування). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за таких обставин суд вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є законними та обґрунтованими. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved