Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - магазин промислових товарів, переобладнаного з квартири [ADDRESS], шляхом набуття права власності на це нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що між третіми особами та банком укладено кредитні договори та з відповідачем договір іпотеки. У зв'язку з тим, що треті особи свої зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконують, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, скориставшись яким він звернувся до суду з відповідними вимогами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином неодноразово, причини неявки суду невідомі, заперечень на позов до суду не надходило. Суд відповідно ст. 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб за наявними доказами. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали договір про надання відновлюваної кредитної лінії № Ф070293П, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 49000 дол. США строком до 19.04.2022 року зі сплатою 12,8 відсотків річних, натомість позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. В подальшому між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 1 від 13.11.2008 року, № 2 від 30.01.2009 року, № 3 від 02.07.2009 року, відповідно до яких сторонами було погоджено нову процентну ставку у розмірі 13,8 відсотків річних та викладено у новій редакції графік погашення кредиту. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно нової редакції графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 19.04.2017 року. Також 20.04.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання відновлюваної кредитної лінії № Ф070292П, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 99000 дол. США строком до 19.04.2022 року зі сплатою 13,8 відсотків річних, натомість позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. В подальшому між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 1 від 13.11.2008 року, № 3 від 02.07.2009 року, відповідно до яких сторонами було погоджено нову процентну ставку у розмірі 13,8 відсотків річних та викладено у новій редакції графік погашення кредиту. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно нової редакції графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 19.04.2017 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки від 20.04.2007 року. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки іпотекодавцем передано в іпотеку магазин промислових товарів, переобладнаного з квартири № 3, який складається з: магазину промислових товарів, переобладнаних з квартири № 3 загальною площею 114,6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є її власністю. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості від 18.03.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки становить 1514286 грн. без ПДВ. На час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконують, в наслідок чого у них утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення термінів виконання зобов'язання. Згідно розрахунків позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 751490,68 грн., що складається: заборгованість за кредитом - 27536,32 дол. США (еквівалент - 620729,04 грн.); заборгованість за відсотками - 4308,01 дол. США ( еквівалент 9711,90 грн.) та пеня за порушення строків повернення кредиту - 699,58 дол. США (еквівалент - 15770,04 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 793,17 дол. США (еквівалент 17879,7 грн.). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 1688984,72 грн., що складається: заборгованість за кредитом - 56601 дол. США (еквівалент - 1420636,54 грн.); заборгованість за відсотками - 8635,54 дол. США ( еквівалент 216744,73 грн.), пеня за порушення строків повернення кредиту - 957,18 дол. США (еквівалент - 24024,41 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1098,8 дол. США (еквівалент 27579,04 грн.). Перевіривши розрахунки позивача, суд вважає їх вірними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно вимог ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно вимог ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до положень ч. 3 цієї статті ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до роз'яснення, наданих у п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів» № 5 від 30.03.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. За змістом положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що в результаті неналежного виконання [PERSON] та [PERSON] своїх зобов'язань, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитними договорами № Ф070293П від 20.04.2007 року в розмірі 751490,68 грн., та № Ф070292П від 20.04.2007 року в розмірі 1688984,72 грн. Крім того, згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору.

Outcome: approved