Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Їхнє спільне життя не складалося, по тій причині, що вони мають різні характери, протилежні погляди на подружні стосунки та сімейні обвязки. Вони не змогли пристосуватися один до одного по причині частих сварок з різних та незначних причин, намагалися зберегти сім»ю однак позитивних результатів це не дало, тому в 2010 році вони остаточно припинили подружні стосунки і з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. На теперішній час у позивача є нова сім»я, тому вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та недоцільним, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Амур-Нижньодніпровським районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №635. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в 2010 році. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved