Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу на підставі судового рішення від 29 квітня 2011 року належить житловий будинок [ADDRESS] . Серед осіб зареєстрованих у будинку значаться: сина позивача, [PERSON] , [INFO] , та невістка позивача, [PERSON] , [INFO] . Остання з 14 лютого 2019 року за місцем реєстрації не проживає, витрат по утриманню житла не несе. Реєстрація відповідача у будинку належному позивачу створює перешкоди у здійсненні права власності та розпорядженні нерухомим майном. З підстав визнання відповідача такою, що втратили право користування квартирою позивач звернулася до суду. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 08 вересня 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що впродовж півтора року вона не проживає за місцем реєстрації, спірне залишила житло самостійно. Разом з тим, бажає залишити прописку у будинку для себе та дітей. Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення суду від 29 квітня 2011 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2011 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,2012 га, розташована на території села Шевченкове вулиця Богдана Хмельницького Броварського району Київської області, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку. Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 442 від 01 червня 2020 року у будинку [ADDRESS] зареєстровано дві особи: син власника, [PERSON] , [INFO] , та невістка власника, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження місця проживання від 21 лютого 2020 року, складеного комісією у складі депутата Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, при обстеженні встановлено, що у житловому будинку на даний час проживає [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою з 14 лютого 2019 року не проживає, фактичне місце проживання її невідомо. Згідно із актом обстеження умов № 173 від 10 квітня 2019 року, складеного начальником відділу профілактики та захисту прав дитини служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, сім`я [PERSON] орендує однокімнатну квартиру готельного типу з 24 лютого 2019 року, квартира у задовільному технічному стані у ній наявні всі комунальні послуги. За цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , її дочка [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Мати та діти переїхали через батька [PERSON] , [PERSON] , який вживав спиртні напої та вчиняв сварки. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У силу положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач послалася на те, що відповідач із лютого 2019 року не проживає у спірному будинку. У судовому засіданні відповідач не заперечила факту свого не проживання у житловому приміщенні, мотивуючи неможливістю спільного проживання із сином позивача (чоловіком) [PERSON] . Із акту наданого відповідачем [PERSON] вбачається, що вона спільно із дітьми із 24 лютого 2019 року проживає у орендованій квартирі у місті Бровари. Разом з тим, доказів чинення їй перешкод у користуванні житлом, а також неможливості співжиття через поведінку [PERSON] відповідачем до суду не надано. Під час розгляду справи по суті [PERSON] підтверджено обставини щодо самостійного залишення спірного житлового приміщення та наміру зберігати у ньому прописку. Доказів поважності причин відсутності відповідача у будинку за адресою: [ADDRESS] , до суду надано не було. З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення даного позову з підстав його доведеності та обґрунтованості. Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved