Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі із спільної часткової власності об`єкт нерухомості: частину житлового будинку - літ. А-1, а саме житлові кімнати: 1-3, 1-4, кухню 1-5, коридор 1-2, тамбур літ. а-1, веранду літ. а1-1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею - 23,2 кв.м.; гараж літ. О-1; сараї літ. Л-1, Ж-1, Н-1; огорожу № 2, що розташовані у [ADDRESS] , та становлять 39/100 частки від загальної частки домоволодіння, а також припинити право спільної часткової власності на нього та визнати за позивачкою право власності на вказаний будинок, як на окремий об`єкт нерухомого майна в цілому, мотивований тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.1980, є власником 39/100 частки домоволодіння [ADDRESS] . Земельна ділянка під забудовою, цільове призначення якої є обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0829 га також є власністю позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05.09.2000 року, реєстрація в Книзі записів державних актів за № 1529. Співвласниками майна, належного їй, є - [PERSON] , яка на підставі договору дарування від 22.08.2000 є власником 28/100 частки вищезазначеного домоволодіння, та [PERSON] , якому, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав належить 33/100 вказаного домоволодіння. 39/100 частки домоволодіння [ADDRESS] що належать позивачу, включають в себе: частину житлового будинку - літ. А-1, а саме житлові кімнати: 1-3, 1-4, кухню 1-5, коридор 1-2, тамбур літ. а-1, веранду літ. а1-1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею - 23,2 кв.м.; гараж літ. О-1; сараї літ. Л-1, Ж-1, Н-1; огорожу № 2. Належна позивачці частина домоволодіння обладнана окремим входом, і не має ніяких комунікаційних прив`язок до приміщень відповідачів, тобто кожен з них користується своєю частиною будинку незалежно один від одного, згідно Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна від 27.01.2020 та технічного паспорту на домоволодіння, виданих інженером з інвентаризації нерухомого майна при проведенні технічної інвентаризації, можливість поділу є і він створюється без проведення будь-яких будівельних робіт. Наразі виникла необхідність виділити частку із майна в цілу частину. Так, протягом всього часу вона користується своєю часткою спірного будинку окремо від відповідачів. Крім того, дана частина відокремлена, а тому вважає, що її виділення можливе, оскільки ніякої прив`язки, в тому числі і технічної, до частин відповідачів дане приміщення не має, а тому її виділ не порушуватиме чиїхось прав. Отже, на підставі вищезазначеного з метою захисту прав [PERSON] , як власника, а також з метою реалізації її права вільного володіння, користування та розпорядження часткою нерухомого майна, змушена була звернутися до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.06.2020 відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Кисельова О.М. надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день слухання були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 01.12.1980, реєстраційний номер 1-11867, виданого державним нотаріусом Лупіновою Л.М., 39/100 частки домоволодіння з відповідними надвірними будівлями, що розташовані у [ADDRESS] належать [PERSON] . Згідно довідки Маріупольського Бюро технічної інвентаризації від 25.07.2019 № 2198 право власності на 39/100 частки домоволодіння у [ADDRESS] в БТІ 10.12.1980 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 01.12.1980, реєстраційний номер 1-11867 за позивачкою. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 05.09.2000, що зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1529, земельна ділянка, що розташована у [ADDRESS] , передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0829 га, належить [PERSON] . Згідно технічного паспорту від 27.01.2020 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , власником частини житлового будинку літ. А-1, а саме житлових кімнат: 1-3, 1-4, кухні 1-5, коридору 1-2, тамбура літ. а-1, веранди літ. а1-1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею - 23,2 кв.м.; гаража літ. О-1; сараїв літ. Л-1, Ж-1, Н-1; огорожі № 2 є [PERSON] . Як вбачається з висновку, щодо технічної можливості виділу в натурі частки, що належить відповідачці, з об`єкта нерухомого майна від 27.01.2020, технічна можливість виділу об`єкта нерухомого майна в окрему частину і в натурі наявна. Згідно договору дарування від 22.08.2000, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя, право власності на 28/100 часток дома [ADDRESS] належить [PERSON] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.03.2020, об`єкт нерухомості - житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить у 33/100 частки - [PERSON] . Відповідно до ст. ст.356 Цивільного КодексуУкраїни власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи позицію позивача з приводу фактичного користування спірним приміщенням та те, що відповідачі позов визнали і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про можливість виділу в натурі із спільної часткової власності, що належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , нерухоме майно, а саме житловий будинок - літ. А-1, а саме житлові кімнати: 1-3, 1-4, кухню 1-5, коридор 1-2, тамбур літ. а-1, веранду літ. а1-1, загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею - 23,2 кв.м.; гараж літ. О-1; сараї літ. Л-1, Ж-1, Н-1; огорожу № 2, що розташовані у [ADDRESS] , та становлять 39/100 частки від загальної частки домоволодіння, а також припинити право спільної часткової власності на нього та визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок, як на окремий об`єкт нерухомого майна в цілому. Оскільки між сторонами склався протягом тривалого часу порядок користування будинками, і такий порядок сторонами не оспорюється, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також є технична можливість поділу будинку у відповідності с заявленими вимогами, то суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст.319, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved