Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10 травня 2017року був розірваний. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Зазначала, що вони з відповідачем з грудня 2016 року проживають окремо. Стверджувала, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, хоча працює і має можливість сплачувати аліменти, оскільки він є підприємцем. Посилаючись на дані обставини позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 15 липня 2031 року; стягнути з відповідача на її користь ? частин спільної власності, а саме «Chewrolet Lacetti», 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 800,00грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2017року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про поділ спільного майна подружжя були розєднані, та виділено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у самостійне провадження (а.с.21). Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги стосовно стягнення аліментів підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.26). Відповідач та його представник, діюча на підставі договору та ордеру від 27 червня 2017року у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 800,00 грн. щомісяця та сплатити витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. Раніше надали до суду письмові заперечення проти позову (а.с.28-30,49,50). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.8). Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10 травня 2017року був розірваний. Встановлено, що з грудня 2016 року сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, але згоден сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісяця та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. (а.с.48). Позивачка у судовому засіданні, посилаючись на ст.ст. 182, 184 СК України наполягала на задоволенні позовних вимог. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 181,183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідно до безкоштовного витягу з ЄДРПОУ та опису від 10 січня 2017року відповідач надав відповідному органу документи про припинення підприємницької діяльності (а.с.48,62). Проте, відповідно до безкоштовного витягу з ЄДРПОУ, [PERSON] з 09 червня 2017року відновив статус фізичної особи підприємця, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності заробітку та неможливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини (а.с.68). З пояснень позивачки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач з грудня 2016 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, і вона ні яких заходів щодо одержання аліментів з відповідача не вживала. Встановлено, що в травні 2017 року відповідач надав матеріальну допомогу на дитину, а саме придбав дитині одяг та оплатив дитячій садок за літо 2017 року на суму 3889,00 грн. (а.с.41-42,44). Суд вважає, що оскільки [PERSON] офіційно не працює, але є здоровою та працездатною особою, яка на даний час займається підприємницькою діяльністю, то він зобовязаний приймати участь в утриманні дитини. Оскільки відповідач має мінливий дохід, то за думкою суду з відповідача необхідно стягнути аліменти в твердій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду, а саме з 16 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 липня 1931 року. Ці обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі, сторонами не заперечуються. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме з грудня 2016 року, то суд вважає, що дані вимоги задоволенні не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, остання суду не надала. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. До судових витрат згідно п.2ч.3 ст.79 ЦПК України також відносяться витрати на правову допомогу. Встановлено, що позивачка витратила на правову допомогу 800,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції адвоката [PERSON] №11/05 від 11 травня 2017року (а.с.55). Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн., тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Судовий збір по справі становить 640,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial