Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року по 20.10.2014 року. У них народилось двоє дітей, син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, отримує не регулярний дохід, розмір якого достатній для надання допомоги на утримання дочки та її утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часткового та згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, що передбачений Законом. Пояснив, що працює офіційно на посаді монтажника вентильованих фасадів у ТОВ «Скайтаун», перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] у них народилась дочка [PERSON], дружина та дочка перебувають на його триманні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.3,4). Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання малолітніх дітей визначено з матір'ю. (а.с.5). Діти проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.6,7). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у зв'язку із об'єктивною потребою неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку доходу відповідача щомісячно. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial