Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , померлим. У заяві зазначала, що [PERSON] є її батьком. У листопаді 2017 році батько забрав свої речі та поїхав до АР Крим до свого брата. Наразі його місце перебування не відоме. Жодних відомостей про батька вона не має, розшукові дії жодних результатів не дали. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , померлим. Така необхідність викликана тим, що вона має намір спадкувати належну батькові квартиру. Ухвалою судді від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі, в якості заінтересованої особи до участі у справі залучено Кременчуцький міський відділ ДРАЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Першу Кременчуцьку держнотконтору Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), витребувано докази. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Представники Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Першої Кременчуцької держнотконтори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явилися, заперечень на заяву суду не направили, розгляд справи просили проводити без їх участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] народився [INFO] . [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому міста Кременчука (а.с. 10). 06.01.2018 року заявник звернулась до органів поліції Російської Федерації із заявою про розшук батька та встановлення його місцезнаходження. На території АР Крим [PERSON] не рошукано, даних про те, що він міг стати жертвою кримінального правопорушення, не отримано. 19.12.2019 року [PERSON] звернулась до Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області із заявою про зникнення батька. Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2019 року за № 12019170090004259 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 17). Досудове розслідування не закінчене. Судом встановлено, що [PERSON] виїхав за межі міста Кременчука, не виходить на зв`язок, будь-яка інформація про його місце перебування з листопада 2017 року не відома. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім. У судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] вже не бачив більше 10 років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що не проживає з [PERSON] з 2010 року. [PERSON] виїжджав з братом до АР Крим. Потім проживав з іншою жінкою. Протягом деякого часу проживав у чоловічому монастирі у Криму. Згодом з соцмереж вони дізналися, що [PERSON] пропав. Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного: Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно до ст. 47 ЦК України за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Судом встановлено, що протягом тривалого періоду часу, починаючи з листопада 2017 року по теперішній час, тобто близько 3,5 років заявниці не відомо місцезнаходження чи перебування її батька [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що на момент винесення судового рішення відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] , з листопада 2017 року немає, оперативно-розшуковими заходами встановити його місце знаходження не вдалося, а тому суд вбачає підстави вважати, що він помер. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до ст.. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Враховуючи те, що рішення про оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим, необхідне заявниці, для проведення державної реєстрації смерті батька, прийняття спадщини та забезпечення соціальних гарантій, тому суд вважає, що викладені обставини у заяві доведені заявницею та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Судом роз`яснено заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. На підставі встановлених фактів, а також враховуючи, що доказів, які б спростували заяву не було надано, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, відповідно до статтей 263-265 суд

Outcome: approved