Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У травні 2018 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 01.06.2012 у розмірі 300000,00 грн. та судові витрати у розмірі 3000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов договору позики, позивач передав відповідачці грошові кошти у розмірі 300000,00 грн., які [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] в термін до 01.06.2017, що підтверджується розпискою від 01.06.2012, яка була складена в присутності двох свідків [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Зазначає, що позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці позику у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідачка не повернула своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за позикою. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за договором позики, відповідачка станом на день складання позову 18.05.2018 має заборгованість у розмірі 300000,00 грн. Саме цю суму позивач прохає суд стягнути з відповідача. 18.09.2018 від позивача та відповідачки по справі надійшла мирова угода, укладена між ними 18.09.2018, та заяви з проханням її затвердити. Проте, відповідно до заяви позивача [PERSON] від 09.11.2018, останній просить мирову угоду між ним та [PERSON] не розглядати. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Відзив, у передбачений ухвалою від 11.06.2018 строк, суду не надала. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії Розписки від 01 червня 2012 року, [PERSON], [INFO], отримала у борг від [PERSON], [INFO], суму 300000,00 грн. в термін до 01.06.2017 (а.с. 9). Відповідно до даних, які містяться у вищевказаній розписці, вона укладалась в присутності двох свідків [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] свої зобовязання за договором позики виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці позику у розмірі 300000,00 грн., що підтверджується розпискою. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти у розмірі 300000,00 грн. для погашення заборгованості за договором позики. Таким чином, у порушення умов договору позики, відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала. Відповідно до копії письмової вимоги-претензії від 01.02.2018, [PERSON] повідомив [PERSON], що у разі непогашення заборгованості за розпискою (договором позики) в строк до 01.02.2018, він буде вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Із вказаною вимогою-претензією [PERSON] ознайомилась 02.02.2018, що підтверджується її розпискою на вказаному документі (а.с. 10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Беручи до уваги заяву відповідачки\~про визнання\~позову,\~а також\~враховуючи те,\~що[PERSON] не сплатила заборгованість за договором позики, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки в сумі 3000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved