Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», в якому просила стягнути на її користь заборгованість за договором вкладу в сумі 108602,55 грн., яка складається з вкладу в розмірі 62300 грн., інфляційних збитків в розмірі 3330,5 грн. та відсотків за користування депозитом (25% річних за період з 07.07.2014 року по 08.05.2015 року) в розмірі 12972,05 грн. Позовну заяву мотивовано тим, що між сторонами у справі було укладено договір строкового банківського вкладу з кінцевим терміном повернення депозиту до 07.08.2015 року. В лютому 2015 року позивач вирішила скористатись своїм правом і забрати кошти з депозиту, однак отримала відмову відповідача і роз'яснення про запровадження в банку тимчасової адміністрації. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського вкладу, позивач вважає, що вона набула право вимоги до відповідача щодо стягнення суми депозитного вкладу з нарахованими відсотками та інфляційними витратами за час прострочення виконання грошового зобов'язання. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З'ясувавши думку позивача щодо її згоди на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» укладено договір № 38132 банківського рахунку, за змістом пункту 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. 07.07.2014 року між сторонами у справі укладено договір №2110011042 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, вклад «Постійний клієнт» 13 міс. (вид вкладу «ПосКл13м25%»), згідно умов якого позивачем було внесено на банківський вклад грошові кошти в сумі 62300 грн. з процентною ставкою 25% річних строком до 07.08.2015 року включно, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. В лютому та березні 2015 року позивач вирішила скористатись своїм правом і забрати кошти з депозиту, у зв'язку з чим зверталась з цих підстав до відповідача та Управління Національного банку України в Херсонській області з письмовими заявами. 27.02.2015 року Управлінням Національного банку України в Херсонській області за вих. № 10-21/612 позивачу було надано відповідь про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК». 12.03.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК» позивачу роз'яснено порядок відшкодування коштів, внесених нею на депозитний рахунок. Згідно пояснень позивача в судовому засіданні кошти вкладу в розмірі 62300 грн. на час розгляду справи їй було відшкодовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, який регулює дані правовідносини, та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України. Згідно з п. п. 6, 16 ст. 2 вказаного Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Ст. 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема її ч. 1 встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно із ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у даному випадку є підставою для звільнення відповідача від виконання умов договорів банківського вкладу та рахунку між сторонами, питання відшкодування за вкладом, а не виплати суми вкладу, вирішується повноважним органом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У судовому засіданні позивач визнала та підтвердила факт того, що вклад в розмірі 62300 грн. на час розгляду справи їй було відшкодовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а відсотки їй нараховувались та були сплачені по грудень 2014 року. Крім того, запровадження тимчасової адміністрації є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у виді спати інфляційних витрат за порушення грошового зобов'язання. За наведених обставин позовні вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed