overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У травні\~ 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2020 року при перевірці дотримання абонентом [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , «Правил користування електричною енергією для населення», встановлено факт порушення, а саме: пошкодження індикаторів магнітного поля, а саме фіксація індикатором магнітного поля № М11889430, М11889431, розташованих на корпусі електричного лічильника, що свідчить про вплив магнітного випромінювання на прилад обліку. При цьому електрична енергія споживалась безобліково. Споживач, заяви щодо пошкодження пломб до Новокаховського МВКО не надав. По факту виявлених порушень складено акт № 133213 від 17.01.2020 року. На підставі даного акту, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У травні\~ 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2019 року при перевірці дотримання абонентом [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , «Правил користування електричною енергією для населення», встановлено факт порушення, а саме: самовільне підключення до мереж AT «ЕК«Херсонобленерго» зі зміною схеми підключення, шляхом накидування проводів «фаза-нуль» на ПЛ-0,4 кВ. При цьому електрична енергія споживається, але приладом обліку електричної енергії не обліковується. По факту виявлених порушень складено акт № 133188 від 20.12.2019 року. На підставі даного акту, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У травні\~ 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2019 року при перевірці дотримання абонентом [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , «Правил користування електричною енергією для населення», встановлено факт порушення, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі AT «Херсонобленерго» без зміни схеми підключення, шляхом зриву пломби з шафи ЗКОЕ (закритого комплексу обліку електричної енергії). По факту виявлених порушень складено акт № 132413 від 29.11.2019 р. На підставі даного акту, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року вимоги позовної заяви роз`єднано в самостійні провадження. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що він з позивачем проживає однією сім`єю та для нього було неочікувано, що остання подасть позов про розірвання шлюбу. Проте, він не може суперечити волі дружини та просить суд ухвалити рішення, яким шлюб з позивачем розірвати. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 липня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов визнає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивачем не порушується питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 18), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 05 вересня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя та різні характери. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1284, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 вересня 2014 року (а.с. 6). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1282 (а.с. 7). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя та різні характери, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 05.11.2004 року, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що з 2013 року разом з відповідачем не проживають, у шлюбі перебувають формально, ніяких відносин не підтримують і не спілкуються, спільного господарства та побуту не ведуть, мають різні погляди на життя та відношення до сімейних обов`язків. Сторони в\~судове засідання\~не прибули,\~надіслали до\~суду письмові\~заяви,\~в яких\~просили справу\~розглянути у\~їх відсутність. Позивач позовні\~вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 05.11.2004\~року,\~від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 06 червня 2012 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого просить визначити разом з нею. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні характери та уявлення про подружнє життя та небажання відповідача брати у ньому участь. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив, згоден на розлучення та визначення місця проживання їх спільного неповнолітнього сина разом з матір`ю. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2012, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітнього сина сторін суд визначає з матір`ю. З відповідача також належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 07.06.2010 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що протягом останнього періоду між нею та відповідачем відбувались сварки та конфлікти, які виникали на ґрунті різних поглядів на права та обов`язки подружжя, відсутності спільних інтересів та порозуміння, небажання поступитися один одному, що призвело до погіршення стосунків та втрати всіх фізичних та духовних зв`язків. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2010 року, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло. Судові витрати позивач просила покласти на неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 19.05.2020, від якого неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.05.2020. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 22 листопада 2014 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що сімейне життя не склалося, стосунки погіршились, в зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим, окрім спільної дитини їх нічого не пов`язує. Шлюб існує лише формально. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, погодився на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2014 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло.

Outcome: approved