Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У січні місяці 2016 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що відповідно до укладеного договору за № 08.03.03.00.3707 від 04.08.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та приватне підприємство «Арч» надано кредит у розмірі 169 966,0 грн. згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру в розмірі 170 000 грн. із сплатою процентної ставки в розмірі 20,0% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості 02.08.2013 року. В забезпечення виконання зобов»язання за договором із [PERSON] було укладено договір поруки. Однак приватне підприємство «Арч» зобов»язань за кредитним договором не виконало, і станом на 21.12.2015 року заборгованість позичальника становить 850 719,79 грн., з них заборгованості за кредитом 166 679, 18 грн., відсотків за користування кредитом 309 250,28 грн., заборгованість з комісії за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 23 971,5 грн. 350 818,83 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2012 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованості у розмірі 488 805,18 грн., різниця становить 376 619.62 грн., з них заборгованість за процентами 115 117,55 грн., 260 089,04 грн., 1413,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 5.8 договору 1000 грн. штраф (фіксована частина), 18 830,98 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 396 450,6 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги до поручителя [PERSON] підтримала просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємством «Арч» в особі директора [PERSON] був укладений кредитний договір за № 08.03.03.00.3707 згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру в розмірі 170 000 грн. із сплатою процентної ставки в розмірі 20,0% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості 02.08.2013 року. 4 серпня 2008 року із відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки за № 3707 в забезпечення зобов»язань за кредитним договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за позовом ПАТ комерційний банк «Приватбанк» від 22 серпня 2012 року позовні вимоги банку за цим кредитом були задоволені та стягнуто з [PERSON] достроково в рахунок погашення кредитних зобов»язань ПП «Арч» стягнута заборгованість в розмірі 488 805,18 грн., з них заборгованості за кредитом 166 679,18 грн., 194 132,73 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 22 5568,47 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом. 90 729,79 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов»язань, та штрафи 1000 грн. (фіксована частина) а 23 705,01 грн. (процентна складова). Цих обставин представник позивача не заперечує, і вони підтверджуються матеріалами справи згідно розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] вніс в погашення кредитних зобов»язань за тілом кредиту 3 320,82 грн. до 07.11.2008 року. Із заявлених позовних вимог, які підтримує представник позивача в судовому засіданні слідує, що із позичальника, котрий належним чином своїх зобов»язань за означеним кредитом не виконував, допустив заборгованість слід стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом 115 117,55 грн., 260 089,04 грн. заборгованість з пені та 1 413,03 грн. заборгованість з комісії, а також штрафи - 1 000 грн. (фіксована частина) та 18 830,98 грн. процентна складова. У відповідності до умов договору позичальник зобов»язаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також сплачувати проценти та пеню. Ухвалою суду провадження в частині позовних вимог заявлених до приватного підприємство «Арч» від 25.04.2016 року закрито. Представник відповідача вважає, що строк вимоги кредитних зобов»язань поручителя не минув, позаяк рішенням суду від 22 серпня 2012 року є перерваним, а відповідно до пункту 12 договору поруки строк позовної давності визначений у п»ять років. Відповідно до частини 4 статі 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі за № 6-990цс15 та яка є обов»язковою для судів згідно статті 360-7 ЦПК відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed