Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його баба - [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS], в якому постійно проживала. За своє життя бабця [PERSON] заповідала належне їй на праві власності нерухоме майно своїй дочці - [PERSON] (матері позивача). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], яка не встигла оформити спадкові права та здійснити державну реєстрацію прав власності. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина яку прийняв позивач, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з нею. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері також є брат позивача [PERSON], який протягом шестимісячного строку спадщину не прийняв. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання позивач не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи, в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його часті, заперечень щодо задоволення заяви не має. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з довідки, виданої Несолонською сільською радою від 24.05.2017 року, будинок [ADDRESS], значиться як житловий і рахується за померлою [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки № 21 від 4.05.2017 року померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS]. З нею на день смерті та протягом 6 місяців після смерті була зареєстрована: дочка - [PERSON] (а.с.10). Отже, спадкоємицею померлої [PERSON] була її донька - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не встигла оформити свої спадкові права. [INFO] [PERSON] померла (а.с.9), відповідно до довідки № 277 від 5.05.2017 року померла на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] з сином - [PERSON] (а.с.11, 7). Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались (а.с. 22). Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 24 жовтня 2017 № 2168/01/16 позивачу [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] померлої [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно (а.с.6). Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.6-16). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Окрім того, згідно із п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.98р. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98р. №121. Таким чином права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Як вбачається з технічного паспорта, будинок збудований у 1947 році (а.с.15). Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності в спадкодавця, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у погосподарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві - відповідний запис у погосподарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved