Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності, та користується послугами з централізованого опалення, які надає [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж. Відповідач не здійснював повну оплату послуг і допустив заборгованість станом на 01.03.2015 у розмірі 14 749 грн 99 коп. (а.с. 4). Позивач [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж в особі представника [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини, викладенні у позові та просить суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його інтереси у судовому засіданні представляв [PERSON], який позовні вимоги не визнав, мотивуя тим, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності, який в лютому 2014 року у вказаній квартирі встановив систему автономного опалення та оплачує рахунки за споживання газу, що надаються йому Купянською філією ПАТ «Харківгаз». Зазначав, що оскільки у зв'язку з відключенням від мереж централізованого опалення квартири відповідача та влаштування індивідуальної (автономної) системи опалення, він має договорні стосунки з Купянською філією ПАТ «Харківгаз, та проводить оплату за використання природного газу цьому підприємству, за таких підстав [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж (ІКПТМ) не мало права на нарахування плати за послуги централізованого теплопостачання, а тим більш подавати позов про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Крім цього, представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав заяву про застосування судом позовної давності, згідно приписів ст. 267 ЦК України, та просить застосувати судом позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON] [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. За приписами статей 3, 4, 15 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у спосіб, передбачений ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. На підставі рішення [PERSON] міської ради ХІІ сесії ХХІV скликання № 361 від 24.04.2003 і рішення Х сесії ХХІV скликання Харківської обласної ради від 03.07.2003 було створено [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж шляхом виділення із Обласного комунального підприємства теплових мереж. Відповідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж зареєстровано виконавчим комітетом [PERSON] міськради 07.08.2003 із змінами від 05.01.2015, функціонує на підставі Статуту підприємства, затвердженого рішенням 6 сесії [PERSON] міської ради 5 скликання № 0320 від 20.10.2006 та рішенням 78 сесії [PERSON] міської ради 6 скликання від 28.11.2014 № 2761, засновано на комунальній власності [PERSON] територіальної громади. [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж діє з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні теплової енергією, гарячої водою та іншої продукцією. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-ІV; у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. [PERSON] з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено нормативне регулювання у сфері житлово-комунальних послуг, згідно частини 2 якої стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють та затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах свої повноважень та згідно із законодавством. Крім цього, згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживачу надано право на вибір одного, або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Відповідно до вимог статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР від 30 червня 1983р., плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і в установленні строки. Для встановлення порядку здійснення та механізму виконання вищевказаних прав, дотримання обовязків компетентними органами та встановлення мір належної та можливої поведінки субєктів зазначених правовідносин приймаються підзаконні нормативно-правові акти, зокрема для правовідносин, що розглядаються, - накази Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. Так, Постановою Кабінету Міністрів Україні № 630 від 21 липня 2005 року затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, з урахуванням змін, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268 (далі Правила №630). [PERSON] вимог даної Постанови, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, з урахуванням змін, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587 (далі Наказ №169), затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі Порядок №4). Пунктом 1.2 даного Порядку №4 встановлено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП надає повноваження органам місцевого самоврядування або місцевим органам виконавчої влади створювати своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Відповідно до пунктів 24, 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється згідно Порядку. Відключення здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, дотриманням в суміжних приміщеннях вимог будівельних правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є неможливість забезпечення безперебійного роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому (п.2.2.2 Порядку №4). [PERSON] п.2.1 вказаного Порядку №4, для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник, наймач (орендар) приміщення зазначає причини відключення. Відповідно до п.2.2 вказаного Порядку №4, Комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. Комісія може розглядати надані документи лише за наявності оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до переліку житлових будинків, що визначені цією схемою для переведення на автономні системи опалення. Пунктом 2.2.1 зазначеного Порядку №4 передбачено, що лише при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Вказаним Порядком №4 в редакції від 22.11.2005, що діяла до 14.12.2007, передбачалось відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення. Порядком № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, Наказом №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому, а не окремих приміщень в ньому. Крім цього, відповідно до п.п. 2.2.3., якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. [PERSON] п. 2.2.2. вказаного Порядку №4, підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1. та 2.2. цього Порядку. Таким чином питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами № 630, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішенням у цивільній справі № 623/4300/15-ц за позовною заявою [PERSON] до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову (а.с. 46-49). Рішення набрало законної сили 12 квітня 2016 року (а.с. 50-51). Судом установлено і не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] з 16 жовтня 2001 року проживає в [INFO], яка належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2007. Власником будинку є територіальна громада м. Ізюм в особі [PERSON] міської ради Харківської області. Балансоутримувачем будинку, в якому мешкає відповідач, є ОСББ «Весна», а [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення. У листопаді 2006 року [PERSON] звертався з заявою до міжвідомчої комісії з питань відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради Харківської області (далі - Комісія) про надання йому дозволу на збирання технічних умов щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS], з метою встановлення автономної системи опалення та гарячого водопостачання. Комісією, згідно витягу з протоколу № 9, рішенням від 16.11.2006 № 9/49 дано дозвіл гр. [PERSON] на збирання технічних умов, щодо відключення від мереж централізованого опалення [ADDRESS] з метою встановлення автономної системи опалення та гарячого водопостачання. [PERSON] прийняття до експлуатації робіт по встановленню вузлу обліку газу № 5193 від 13.08.2012, [PERSON] пломбування газового лічильника від 22.08.2012, [PERSON] інвентаризації домоволодіння (газифікованої квартири) від 22.08.2012, [PERSON] філією ПАТ «Харківгаз» у квартирі [ADDRESS], абонент [PERSON], встановлено і прийнято до експлуатації вузол обліку газу. Правління ОСББ «Весна» м. Ізюм, вул. Гоголя, буд. 13, згідно виписки засідання правління № 1 ОСББ «Весна» від 17 січня 2014 року, дали згоду на проведення автономного опалення в квартирі № 91, власником якої є [PERSON], із дотриманням всіх технічних умов: - монтаж і демонтаж проводити після закінчення опалювального сезону, - в опалювальний сезон опалювати квартиру. У січня 2014 року Куп'янською філією ПАТ «Харківгаз» було складено робочий проект для облаштування індивідуального опалення квартири за адресою: [ADDRESS], у відповідності з технічними умовами № 42 від 31 січня 2014 року. 14 лютого 2014 року комісією членів ОСББ «Весна» м. Ізюм, вул. Гоголя, буд. 13, було складено [PERSON] про відключення від мереж централізованого опалення про те, що квартира за адресою: [ADDRESS], відключена від мережі централізованого опалення, в звязку з встановленням системи індивідуального (автономного) опалення, власником якої є [PERSON], але без участі Ізюмського комунального підприємства теплових мереж. [PERSON] виконавчої технічної документації на внутрішній газопровод від 19.09.2014 Куп'янською філією ПАТ «Харківгаз» було складено [PERSON] прийняття закінчення роботи з облаштування індивідуальної системи опалення в квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено, що вкзанні вище документи з облаштування індивідуальної системи опалення в квартирі [ADDRESS], не були предявлені для прийняття Постійно діючій комісії з питань відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та готовності до експлуатації системи індивідуального (автономного) опалення, з участю Ізюмського комунального підприємства теплових мереж та інших комунальних підприємств. Порядком №4 установлено, що після прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення споживача від мережі центрального опалення власник повинен звернутися до Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитловоґо приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з абонентського обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого комітетним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. [PERSON] з метою встановлення індивідуального опалення дозволу Комісії на відключення від мережі централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення не отримував, не звертався до відповідача за отриманням технічних умов на відключення від мережі центрального опалення та не отримував [PERSON] відключення від системи централізованого опалення. За положеннями ч.1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом ст. ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Із тексту позовної заяви вбачається, що позивач предявив до [PERSON] позов щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві приватної власності, відповідач не здійснював повну оплату послуг і допустив заборгованість станом на 01.03.2015 у розмірі 14 749 грн 99 коп. Відповідно до довідки ІКПТМ вбачається, що житловий будинок № 13 за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Гоголя, підєднано до системи централізованого теплопостачання. Матеріали справи не містять доказів, зокрема ненадання відповідачу послуг з постачання тепла. Оскільки відповідач відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. [PERSON] п.22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином ІКПТМ виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобовязаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. На підтвердження своїх вимог позивачем надано відомість нарахування і оплати за теплопостачання квартири [ADDRESS], абонент [PERSON], особовий рахунок № 6019, та надано розшифровку суми заборгованості оплати за послуги з централізованого опалення станом за період з 01.01.2006 по 01.03.2015 у розмірі 14 749,99 грн (а.с.5, 6-7). Пунктом 18 Правил № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом установлено, що відповідач у квітні 2011 року частково сплатив надані ІКПТМ послуги з теплопостачання, в подальшому відповідач надані послуги не сплачував, хоча зобов'язаний був щомісячно проводити оплату послуг, що надавались йому до березня 2015 року. Відповідач надав суду клопотання про застосування судом позовної давності, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, і вказані ним факти найшли своє підтвердження згідно ч.2 ст. 57 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку вимоги позивача повинні стягуватися за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду. Судом установлено, що у березні 2015 році ІКПТМ зверталося з заявою до відповідача про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг теплопостачання в сумі 14\~749,99 грн, та ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2015 відмовлено ІКПТМ у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 20). Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 04.06.2016 (а.с. 4), тоді як вимоги позову стосуються стягненню сум щомісячних платежів, починаючи з 01.01.2006 по 01.03.2015 року, яка складає суму 14\~749,99 грн, тому вимоги позову, що склали суму заборгованості 7335,36 грн за період січень 2006 року - лютий 2015 року, не підлягають задоволенню, як подані в не межах встановлених законом строків позовної давності, оскільки перебіг позовної давності у позивача починався від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права з березня 2012 року, що підтверджується копією ухвали судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2015. За таких установлених обставин суд застосовує правила ч.4 ст. 267 ЦК України для відмови у частині позовних вимог за період з 1 січня 2006 року по 29 лютого 2012 року з підстав спливу позовної давності. Тому, суд задовольняє вимоги позивача до відповідачів щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.03.2012 по 01.03.2015 в сумі 7 414,63 грн, як подані в межах встановлених законом строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов висновку про задоволення позову частково. [PERSON] ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 243,60 грн (а.с. 2-3).

Outcome: partial