Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відомості про батька дітей в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] з 27.07.2012р. та [PERSON] з 19.02.2013р. перебувають в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області». За рішенням Іллічівського районного суду від 25.06.2013р. діти відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав. Рішеннями Іллічівської районної адміністрації дітям надано статус дітей, позбавленого батьківського піклування та влаштовано в державний заклад на постійне повне державне забезпечення. Для надання всебічної допомоги з виходу із життєво складних обставин, та надання допомоги у зборі всіх необхідних документів для повернення дітей, відповідачку направляли до районного центру соціальних служб для сімей для здійснення соціального інспектування та взяття родини під соціальний супровід. Неодноразово спеціалісти центру відвідували відповідачку за місцем мешкання, проте її там не було, а її мати повідомила, що її донька мешкає в полях на приватному фермерському господарстві, яке розташоване поблизу сел.Сартана із співмешканцем, де і працює без укладення трудового договору. Родина мешкає у приватному будинку, який належить її мати - [PERSON], з частковими комунальними зручностями. За інформацією комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області» в період з 27.07.2012р. по 03.06.2014р. відповідачка відвідала своїх дітей у дитячому будинку 5 разів, востаннє була 12.05.2014р. [PERSON] до служби у справах дітей щодо повернення дітей до себе в сім'ю не зверталася, на виклики не реагує. На засідання комісії з захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації, на якому розглядалося питання про позбавлення батьківських прав, відповідачка не з'явилася. На підставі цих обставин просили задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні її двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка є матір'ю дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відомості про батька дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] внесені в свідоцтво про народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Рішеннями колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24.07.2013р. обом дітям надано статус дітей, позбавленого батьківського піклування, та влаштовано до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. За письмовою інформацією позивача, яка знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується неодноразовими листами Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, витягом із протоколів комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, актом відвідування, відповідачка відмовляється від надання соціальної допомоги районного центру соціальних служб для сімей, не приходить на запрошення; при неодноразових відвідуваннях та інспектуванні спеціалістами центру відповідачка була відсутня, а її мати повідомляла про мешкання відповідачки в полях поблизу смт.Сартана разом із своїм співмешканцем, де вона також працює без укладення трудового договору; рекомендації фахівців соціальних служб не виконує, за останні два роки дітей відвідала 5 разів, допомоги дітям не надає. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей у дусі поваги до прав і воль інших людей, любові до своєї родини і близьким, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити одержання дитиною повного загального середнього утворення, готувати його до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитини. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про нього. Забороняються які-небудь види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а так само застосування ними інших видів покарань, що принижують людське достоїнство дитини. Аналогічні положенні закріплені в ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При цьому за ч. 4 ст. 12 вказаного Закону позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на тій підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено судом достатньо підстав, що свідчать про те, що відповідачка, будучи матір'ю двох дітей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а також зважаючи на небажання відповідачки прийти до суду та довести зворотне, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Враховуючи наведені принципи цивільного процесуального законодавства та встановлені судом обставини справи, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved