Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

у травні 2020 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про заборону поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права, котрий мотивував тим, що у 2017 році [PERSON] , будучи адвокатом та керівником ТОВ «Кінстеллар», в якому також працював [PERSON] , ознайомився з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001716 від 12.08.2015 року, і з того часу відповідачі разом з працівниками ТОВ «Кінстеллар» використовують інформацію щодо нього, відомості про матеріальний стан, місце проживання і місця перебування, дані про особисті майнові й немайнові відносини з іншими особами, кореспонденцію, відправником або отримувачем якої вказується він, передають таку інформацію третім особам в Україні та за кордоном, чим порушують його особисті немайнові права. Тому, посилаючись на ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 31, 32 Конституції України, ст. ст. 269, 270, 275, 277, 278, 301, 302, 303, 306 ЦК України, ст. ст. 14, 15 КПК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. ст. 10, 11 Закону України «Про інформацію», рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року, просив: - заборонити [PERSON] , [PERSON] зберігати, поширювати, використовувати та розголошувати інформацію, документи відносно позивача, фотографії, листування [PERSON] , в тому числі електронне листування з використанням електронних адрес: [INFO] , [INFO] , [INFO] , програми для спілкування в мережі Інтернет «Skype», месенджерів Viber та WhatsApp з обліковим записом « [NUMBER] », в паперовій та електронній (цифровій) формі; - зобов`язати [PERSON] , [PERSON] письмово повідомити засобами електронної пошти та/або пошти (як цінний лист із описом вкладення або рекомендований лист): Джонасу Штюссі [Jonas Stussi] із Адвокатського бюро «Штайгер» [Staiger Rechtsanwalte AG] на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] та за офіційними адресами: Талакер 41, СН-8001, а/с 2012, СН-8027 Цюріх [Talacker 41, CH-8001, Postfach 2012, CH-8027 Zurich]; Генферштрассе 24, а/с 2012, 8027, Цюріх [Genferstrasse 24, Postfach 2012, 8027 Zurich], Філіппу Кензіг [Philipp Kanzig] із Адвокатського бюро «Штайгер» (Staiger Rechtsanwalte AG) на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] та за офіційними адресами: Талакер 41, СН-8001, а/с 2012, СН-8027 Цюріх [Talacker 41, CH-8001, Postfach 2012, CH-8027 Zurich], Генферштрассе 24, а/с 2012, 8027, Цюріх [Genferstrasse 24, Postfach 2012, 8027 Zurich]; Андреасу Фогелю [Andreas Vogel] із Адвокатського бюро «Шурті та партнери» [Schurti Partners Attorneys at Law Ltd] на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] , та за офіційною адресою: [ADDRESS] , 9490 Vaduz, Liechtenstein] про заборону зберігати, поширювати, використовувати та розголошувати інформацію, документи відносно Позивача, фотографії, листування [PERSON] , в тому числі електронне листування з використанням електронних адрес: [INFO] , [INFO] , [INFO] , програми для спілкування в мережі Інтернет « [INFO] », месенджерів Viber та WhatsApp з обліковим записом « [NUMBER] », в паперовій та електронній (цифровій) формі; - вилучити у [PERSON] на користь [PERSON] DVD-R диски МАР640VС22030376, МАР640VС22030377, МАР640VС22030479, МАР640VС22030480, МАР640VС22030481, МАР640VС22030482, МАР640VС22030484, МАР640VС22125450. Ухвалою від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.11.2020 року (т. 1 а.с. 189). 09.11.2020 року підготовче судове засідання не проводилось, відкладено на 06.04.2021 року (т. 1 а.с. 200). 06.04.2021 року підготовче судове засідання не проводилось, відкладено на 02.09.2021 року (т. 1 а.с. 205). Ухвалою від 10.06.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та заборонено [PERSON] та [PERSON] вчиняти дії з передачі будь-яким особам кореспонденції, автором, відправником, адресатом або учасником зазначається Позивач, в тому числі, листів, повідомлень в паперовій або електронній (цифровій) формі, особистих паперів Позивача, в тому числі документів, фотографій, записів, особистих архівних матеріалів в паперовій або електронній (цифровій) формі, а також - інформації щодо стану здоров`я, матеріального стану, місця проживання і місця перебування, даних про особисті майнові й немайнові відносини з іншими особами, зокрема, з членами сім`ї, відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються в побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя Позивача; зобов`язано [PERSON] та [PERSON] письмово повідомити засобами електронної пошти та/або пошти (як цінний лист із описом вкладення або рекомендований лист): Джонасу Штюссі [Jonas Stussi] із Адвокатського бюро «Штайгер» [Staiger Rechtsanwalte AG] на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] та за офіційними адресами: Талакер 41, СН-8001, а/с 2012, СН-8027 Цюріх [Talacker 41, CH-8001, Postfach 2012, CH-8027 Zurich]; Генферштрассе 24, а/с 2012, 8027, Цюріх [Genferstrasse 24, Postfach 2012, 8027 Zurich], Філіппу Кензігу [Philipp Kanzig] із Адвокатського бюро «Штайгер» (Staiger Rechtsanwalte AG) на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] та за офіційними адресами: Талакер 41, СН-8001, а/с 2012, СН-8027 Цюріх [Talacker 41, CH-8001, Postfach 2012, CH-8027 Zurich], Генферштрассе 24, а/с 2012, 8027, Цюріх [Genferstrasse 24, Postfach 2012, 8027 Zurich], Андреасу Фогелю [Andreas Vogel] із Адвокатського бюро «Шурті та партнери» [Schurti Partners Attorneys at Law Ltd] на офіційні електронні адреси [INFO] , [INFO] та за офіційною адресою: Цольштрассе 2, 9490 Вадуц, Ліхтенштейн [Zollstrasse 2, 9490 Vaduz, Liechtenstein], Товариству з обмеженою відповідальністю «Кінстеллар», код ЄДРПОУ 40323673, на офіційну електронну адресу kyiv.reception@kinstellar.com та за офіційною адресою: місцезнаходження: Україна, 01601, місто Київ, Спортивна площа, будинок 1А, Адвокатському об`єднанню «Авеллум», код ЄДРПОУ 43060775, на офіційну електронну адресу info@avellum.com та за офіційною адресою: Україна, 01030, місто Київ, вул. Володимирська, буд. 38, поверх 4 - про заборону [PERSON] та [PERSON] вчиняти дії з передачі будь-яким особам кореспонденції, автором, відправником, адресатом або учасником якої є Позивач, в тому числі, листів, повідомлень в паперовій або електронній (цифровій) формі, особистих паперів Позивача, в тому числі документів, фотографій, записів, особистих архівних матеріалів в паперовій або електронній (цифровій) формі, а також - інформації щодо стану здоров`я, матеріального стану, місця проживання і місця перебування, даних про особисті майнові й немайнові відносини з іншими особами, зокрема, з членами сім`ї, відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються в побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя [PERSON] . Протокольною ухвалою від 02.09.2021 року задоволено клопотання позивача про здійснення додаткового надсилання процесуальних документів по справі та викликів до суду відповідача [PERSON] за місцем його роботи у ТОВ «Кінстеллар», що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, пл. Спортивна, 1-А, 16 поверх. 02.09.2021 року підготовче засідання відкладено на 19.10.2021 року (т. 2 а.с. 81-82). Протокольною ухвалою ід 19.10.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик в якості свідків відповідачів у справі. Протокольною ухвалою від 19.10.2021 року задоволено клопотання позивача про здійснення додаткового надсилання процесуальних документів по справі та викликів відповідача [PERSON] за адресою фактичного місця роботи в ТОВ «Кінстеллар» (03150, м. Київ, вул. Велика васильківська, 77А) та двома електронними адресами: [INFO] (електронна адреса адвокатської діяльності [PERSON] ); [INFO] (електронна адреса [PERSON] в ТОВ «Кінстеллар»). Протокольною ухвалою від 19.10.2021 року задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи висновку науково-правової експертизи, виготовленого на замовлення представника [PERSON] - адвоката Савицької С.Л., затвердженого Радою науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького Національної Академії Наук України № 126/20-с від 12.02.2019 року (т. 3 а.с. 132-134). Ухвалою від 19.10.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи на 10.11.2021 року (т. 3 а.с. 135). Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Волковою Л.М. подано відзив на позовну заяву від 20.08.2021 року, в якому остання просила в задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позовна заява є необґрунтованою, безпідставною, доводи позовної заяви не відповідають жодним доказам, позовні вимоги заявлені всупереч вимогам чинного законодавства за відсутності порушеного права, а отже, не підлягають задоволенню. Зазначила, що не вбачається розповсюдження відповідачами будь-якої інформації щодо позивача у газеті, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, а обраний позивачем спосіб правового захисту з посиланнями на ст. ст. 277, 278 ЦК України не є належним, оскільки суперечить нормам права та не може бути застосований в тому числі з огляду на відсутність порушеного права. Також, вказала, що відповідачі діяли у повній відповідності до вимог чинного законодавства, виконуючи обов`язок щодо сприяння викриттю та належному розслідуванню кримінальних правопорушень, інформацію одержали з офіційного джерела, а саме: під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №42015000000001716 від 12.08.2015 року (т. 3 а.с. 64-68). 16.09.2021 року до суду надійшла відповідь представника позивача - адвоката Кобзара В.А., в котрій останній зазначив, що всупереч п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 178 ЦК України у відзиві відповідача [PERSON] на позов не вказані обставини, які визнаються відповідачем, а також заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Посилаючись на ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 16, ст. ст. 270, 275, 276, 278 ЦК України представник позивача зазначив, що обраний спосіб правового захисту є належним, відповідає нормам права та може бути застосований з огляду на наявність порушеного права. Також вказав, що отримання під час участі у кримінальному провадження інформації про особу не надає відповідачу [PERSON] можливості поширювати таку інформацію за межами кримінального провадження (т. 3 а.с. 93-96). У поданих запереченнях від 27.10.2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Волкова Л.М. просила в задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись, як на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, так і на те, що позивач невірно трактує приписи законодавства. Зазначила, що позивач в порушення п. 4 ст. 82 ЦПК України, посилався на рішення дисциплінарних органів адвокатури, як на джерело встановлення фактів, які не підлягають доказуванню. Вказала, що наданий позивачем висновок науково-правової експертизи № 126/20-с від 12.02.2019 року не може бути взятий до уваги судом з підстав його невідповідності ч. 2 ст. 102 ЦПК України. Також зазначила, що відповідачі передали інформацію щодо позивача [PERSON] та адвокатській компанії «Валх енд Шурті» для передання компетентним органам Князівства Люксембург та приєднання до матеріалів кримінального провадження, таким чином, відповідачі виконували обов`язок щодо сприяння викриттю та належному розслідуванню кримінальних правопорушень. В судовому засідання представник позивача - адвокат Кобзар В.А. позов підтримав. Просив його задовольнити, виходячи з обставин, викладених в позовній заяві. В судове засідання 10.11.2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи в установленому законом порядку повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, участь представників не забезпечили. За змістом ст. ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Неявка відповідачів в судове засідання визнана судом неявкою без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги тривалий час перебування справи у провадженні суду (з червня 2020 року), виходячи з положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за відсутності Відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце цього засідання, і чия неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши представника позивача - адвоката Кобзара В.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами заяви по суті з доказами в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування отримав інформацію, документи та кореспонденцію позивача [PERSON] , зібрану органам слідства під час досудового розслідування. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001716 від 12.08.2015 року здійснювалася слідча дія з огляду персонального комп`ютера позивача, вилученого 26.12.2016 року в ході проведення обшуку його житлового приміщення. Під час огляду було виявлено, що накопичувач персонального комп`ютера зашифрований та потребує введення паролю, який на момент проведення огляду не відомий, тому провести огляд було неможливо без отримання паролю. Огляд проводився без участі Позивача. Для розшифрування накопичувача було проведено підбір паролю з використанням спеціального програмного забезпечення, в результаті чого був підібраний пароль. Далі в результаті огляду накопичувача комп`ютера було виявлено низку файлів та фрагменти даних, файли переписки (спілкування) через програми Skype та Viber, архіви інформації з двох мобільних телефонів, пароль для розблокування одного з двох мобільних телефонів, файли електронних листів поштових скриньок « [INFO] », « [INFO] », « [INFO] », тощо. Отримана інформація була зведена у файли та записана на диски для лазерних систем зчитування формату DVD-R з серійними номерами «MAP640VC22030371», «MAP640VC22030373», «MAP640VC22030369», «MAP640VC22030370», долучена до матеріалів зазначеного кримінального провадження. У протоколі також вказаний пароль, за допомогою якого був зашифрований доступ до накопичувача персонального комп`ютера позивача, що був підібраний методом перебору, а також пароль для розблокування одного з двох мобільних телефонів, що був виявлений при аналізі архіву інформації з мобільних телефонів. Зазначене підтверджується доданою до позову копією протоколу огляду від 18.09.2017 року у кримінальному провадженні № 42015000000001716 від 12.08.2015 року, складеного спеціалістом Кучеруком В.Ю. та прокурором прокуратури м. Києва Жилою О.Б. Отже, вилучення органом слідства інформації позивача з його комп`ютеру відбулося без його згоди та відому після подолання залученим спеціалістом з використанням спеціального обладнання та програмного забезпечення паролю, встановленого для обмеження доступу до цієї інформації. У подальшому відповідач [PERSON] отримав зазначену інформацію при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування. 24.11.2017 року під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року відповідачу [PERSON] було надано можливість ознайомитися із цифровими носіями даних, долучених до кримінального провадження, шляхом їх перегляду на персональному комп`ютері Frime Brain #529-3314 та копіювання таких даних на DVD-R диски, а саме: дані з DVD-R диску Axent L26CO40741507 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030484; дані з DVD-R диску Axent L26CO40741955 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22125450; дані з DVD-R диску Axent (07041814) скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030482; дані з DVD-R диску MAP640VC22030369 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030481; дані з DVD-R диску MAP640VC22030373 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030480; дані з DVD-R диску MAP640VC22030371 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030479; дані з DVD-R диску MAP640VC22030368 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030377; дані з DVD-R диску MAP640VC22030370 скопійовано на DVD-R диск MAP640VC22030376. DVD-R диски з записаними на них даними MAP640VC22030376, MAP640VC22030377, MAP640VC22030479, MAP640VC22030480, MAP640VC22030481, MAP640VC22030482, MAP640VC22125450, MAP640VC22030484 й передано відповідачу [PERSON] . Також відповідач [PERSON] отримав інформацію, документи та кореспонденцію позивача з матеріалів досудового розслідування, зібрані слідчими в ході обшуку іншого житлового приміщення позивача та огляду вилучених речей і документів. 05.07.2017 року під час ознайомлення із матеріалами досудового розслідування № 42015000000001716 від 12.08.2015 року [PERSON] було надано доступ та можливість зробити фотокопії наступних документів та кореспонденції: роздруківка від 10.10.2014 електронного листа «FW: List if Prelimitinary questions» від [PERSON] до [PERSON] , копії [PERSON] , [PERSON] , англійською мовою, на 2 арк. На зворотному боці другого аркушу рукописна схема зав`язків між Ergo, Nitro, CASH, Cinst; протокол огляду речей і документів від 27.12.2016, з додатком, на 3 арк.; протокол огляду від 27.12.2016, на 7 арк.; банківські та фінансові документи стосовно компанії Cinsten Investment Limited, вилучені в ході обшуку від 26.12.2016 квартири позивача, на 131 арк. Ознайомлення відповідачем [PERSON] з матеріалами досудового розслідування № 42015000000001716 від 12.08.2015 року, отримання копій матеріалів, в тому числі DVD-R дисків, підтверджуються копіями протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 07.06.2017 року, 05.07.2017 року, 31.08.2017 року, 09.10.2017 року, 24.11.2017 року, а також копіями пояснень № 12/3/2018 від 12.03.2018 року у дисциплінарній справі за скаргою [PERSON] на поведінку адвоката Лікарчука К.І. (зареєстровані у КДКА м. Києва 15.03.2018 року за №1/134с-17вх) та додаткових пояснень представника [PERSON] - адвоката Волкової Л.М. від 04.06.2018 року у дисциплінарній справі за скаргою позивача на поведінку адвоката Лікарчука К.І. Дослідженням судом зазначених протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та зазначених пояснень від 12.03.2018 року № 12/3/2018, наданих відповідачем [PERSON] до КДКА м. Києва, встановлено, що відомості досудового розслідування відповідач [PERSON] отримав з метою їх подальшого використання, в тому числі оприлюднення у засобах масової інформації, а також використання у кримінальному, цивільному та господарському провадженнях юрисдикції України та інших країн. З досліджених документів встановлено, що під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні відповідач [PERSON] надавав правову допомогу [PERSON] , здійснюючи індивідуальну адвокатську діяльність. Надання відповідачем [PERSON] правової допомоги [PERSON] також підтверджується копіями витягу з договору про надання правової допомоги від 04.01.2017 року, ордера серії КВ 115110 від 04.012017 року, пояснень від 12.03.2018 року №12/3/2018, наданих відповідачем [PERSON] до КДКА м. Києва. Отриману відповідачем [PERSON] інформацію, документи та кореспонденцію позивача, відповідачі передали іншим особам для подальшого використання та поширення. 01.11.2017 року до Палати суду з цивільних справ Верховного суду кантону Цюріх надійшло клопотання PS170029-0 від [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) про призначення терміну та клопотання про перегляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами у справі Компанії «Сінстен Інвестментс Лімітед» (Cinsten Investments Limited) проти Компанії «Ерголенс Ентерпрайзіс Лімітед» (Ergolens Enterprises Limited). У клопотанні зазначено про докази, які стали доступними в ході провадження проти Болотського в Україні і Ліхтенштейні. У п. 9 клопотання зазначено наступне: «Скаржник в Додатку 15 (переклад див. в Додатку 16) надає електронний лист від 07.10.2014 року, який знайдено прокуратурою України в рамках поточного розслідування. Українські уповноважені представники Скаржника мали змогу ознайомитися з карною справою 05.07.2017 року, цей електронний лист був частиною цієї карної справи (див. Додаток 11 і Додаток 12, які відповідно до додатку 15 позначені як «Роздруківка від 10.10.2014 року електронного листа, пересилання: перелік попередніх питань»). З приводу цього ознайомлення з документами справи: Скаржник міг вперше дізнатися про цей електронний лист. У скаржника не було змоги за будь-яких мислимих обставин раніше або іншим чином отримати доступ до цього листа. Нарешті йдеться про приватний електронний лист між паном [PERSON] …». Зазначено, що до клопотання додано електронні листи між Хом`як та [PERSON] та підтвердження від Київської прокуратури від 05.07.2017 року. Вбачається, що у додатках 15, 18 до клопотання вказано електронне листування, учасником якого зазначено [PERSON] (позивача) та [PERSON] . Зазначене підтверджується копією клопотання [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ), що надійшло до Палати суду з цивільних справ Верховного суду кантону Цюріх 01.11.2017 року та його перекладом з німецької мови на українську, зробленим професійним перекладачем, особу якого встановлено, дієздатність та кваліфікацію перевірено приватним нотаріусом. Суд бере до уваги те, що в зазначену у клопотанні [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) дату (05.07.2017 року) відповідач [PERSON] ознайомився з матеріалами досудового розслідування № 42015000000001716 від 12.08.2015 року та зробив фотокопії роздруківки від 10.10.2014 року електронного листа «FW: List if Prelimitinary questions» від [PERSON] ( [PERSON] ) до [PERSON] ( [PERSON] ) з метою його подальшого використання у кримінальному, цивільному та господарському провадженнях юрисдикції України та інших країн. Зазначене підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 05.07.2017 року та письмовими поясненнями від 12.03.2018 року №12/3/2018, наданими відповідачем [PERSON] до КДКА м. Києва. 01.12.2017 року до Палати суду з цивільних справ Верховного суду кантону Цюріх доставлено заяву PS170027-0 від [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) про нововиявлені обставини у справі Компанії «Сінстен Інвестментс Лімітед» (Cinsten Investments Limited) проти Компанії «Ерголенс Ентерпрайзіс Лімітед» (Ergolens Enterprises Limited). В заяві зазначено про докази, які були виявлені українською прокуратурою в ході розслідування на комп`ютерах позивача. В цьому документі зокрема зазначено: «Заявник надає в якості доказів три документа у вигляді Додатків 31, 33 та 37, які були виявлені українською прокуратурою в ході попереднього розслідування на комп`ютерах [PERSON] . Електронні листи були збережені на носію даних DVD-R диск MAP640VC22030480 від 12.08.2015 року (Додатки 27, 28, 29а та 29б). Доказ того, що ці електронні листи були збереженні на цьому носію даних, буде надано додатково. Українські законні представники заявника отримали цей носій даних 24.11.2017 року, після чого перевірили його (Додаток 27 та 28). Електронні листи, надані з даною заявою, були виявлені українськими законними представниками заявника в понеділок, 27.11.2017 року, та передані особам, що підписуються нижче, з електронним листом від 27.11.2017 року, (20:07) (Додаток 29а) та електронним листом від 28.11.2017 року (18:44) (Додаток 29б)». Із змісту заяви судом також встановлено, що 27.11.2017 року та 28.11.2017 року відповідач [PERSON] шляхом відправлення електронних листів здійснив передачу інформації, що була отримана 24.11.2017 року під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Суд бере до уваги те, що в зазначену в заяві [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) дату (24.11.2017 року) відповідач [PERSON] отримав до матеріалів кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року доступ, під час якого отримав копії DVD-R дисків з записаними на них даними. Шляхом відправлення електронного листа від 27.11.2017 року з електронної адреси « [INFO] », відповідач [PERSON] повідомив [PERSON] , зазначивши у копіях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про наступне: «Минулої п`ятниці, 24.11.2017 року, нам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 42015000000001716 від 12.08.2015 року. Разом із перекладом на англійську мову, направляю Вам PDF-копію відповідного протоколу, підписаного слідчим. У ході розгляду матеріалів справи минулої п`ятниці нам було надано 8 пронумерованих дисків DVD-R, деталі яких згадуються в доданих протоколах»; «На сьогоднішній день ми виявили кореспонденцію пана Болотського (Позивача) від 14.10.2014 року, в якій він підтверджує…»; Наскільки нам відомо, це є ще одним ланцюгом електронного листування, яке було виявлено в липні 2017 року під час розгляду матеріалів справи досудового розслідування, що також було направлено Вам»; «Ці документи були виявлені на диску DVD-R, МАР640VС22030480. Ми продовжуємо перевіряти цей і всі інші диски і негайно повідомимо вас, коли знайдемо будь-які інші документи та матеріали. Звертаю увагу про необхідність подання цих документів до суду якнайшвидше». Зазначене підтверджується доданою до позову паперовою копією електронного листа від 27.11.2017 року та його перекладом з англійської мови на українську, зробленим професійним перекладачем, особу якого встановлено, дієздатність та кваліфікацію перевірено приватним нотаріусом. З зазначеного листа вбачається, що одразу після отримання копій DVD-R дисків з матеріалів досудового розслідування, що згідно із дослідженим протоколом надання доступу до матеріалів досудового розслідування відбулося 24.11.2017 року (п`ятниця) о 17 год. 30 хв., відповідач [PERSON] у той же день надав до них доступ відповідачу [PERSON] , після чого відповідачі досліджували весь інформаційний вміст усіх DVD-R дисків з метою виявлення кореспонденції та документів, а вже 27.11.2017 року [PERSON] повідомив [PERSON] , поставивши до відома (адресати у копіях листа) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про отримання «минулої п`ятниці, 24.11.2017 року», виявленої кореспонденції позивача на одному з DVD-R дисків та запевнив, що вони продовжують досліджувати усі диски. У зазначеному листі не згадується про дозвіл позивача на передачу відповідачем [PERSON] у розпорядження відповідача [PERSON] (для дослідження, аналізу, тощо) інформації, що міститься на зазначених з DVD-R дисках, у тому числі кореспонденції, також не згадується про дозвіл позивача на будь-які дії з такою інформацією, у тому числі на передачу інформації відповідачем [PERSON] у розпорядження [PERSON] та зазначених у копіях [PERSON] , [PERSON] . Листом від 31.01.2018 року Кінстеллар, м. Київ в особі юриста відповідача [PERSON] повідомив Штайгер Атторніс ет Ло Лтд (Staiger Attorneys at Law Ltd) про отримання 24.11.2017 року доступу до матеріалів досудового розслідування № 42015000000001716 від 12.08.2015 року, зазначив, що загалом на 8 пронумерованих DVD-R дисках міститься 12 328 файлів, 618 папок, розміром 14 Гбайт, зазначив також про виявлення на отриманих DVD-R дисках листування позивача в програмі «Skype», додав виявлене листування та повідомив, що вони аналізують інформацію, що міститься на цих дисках, протягом більше ніж двох місяців. Зазначене підтверджується доданою до позову копією електронного листа від 31.01.2018 року та його перекладом з англійської мови на українську, зробленим професійним перекладачем, особу якого встановлено, дієздатність та кваліфікацію перевірено приватним нотаріусом. 31.01.2018 року до Колегії по цивільним справам Верховного суду кантону Цюріх подано заяву PS170237 від [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) про надання нових фактів та доказів у справі Компанії «Сінстен Інвестментс Лімітед» проти Компанії «Карензо Трейдинг Лімітед». В заяві повідомляється про отримання 24.11.2017 року українськими юридичними представниками носіїв інформації, міститься посилання на носії інформації DVD-R диски (копії яких, як вже було встановлено судом, були отримані відповідачем [PERSON] 24.11.2017 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року), зазначається про надання доказів по справі, виявлення під час розслідування на отриманих DVD-R дисках листування [PERSON] в програмі «Skype», додається виявлене листування. Міститься посилання на е-мейл кореспонденцію між Адвокатом Костянтином Лікарчуком та адвокатом Йонасом Штюссі та на е-мейл адвоката Данила Волковецького від 31.01.2018 року. Зазначене підтверджується доданою до позову копією заяви від 31.01.2018 року та її перекладом з німецької мови на українську, зробленим професійним перекладачем, особу якого встановлено, дієздатність та кваліфікацію перевірено приватним нотаріусом. Суд бере до уваги, що в зазначену у досліджених документах дату (24.11.2017 року) відповідач [PERSON] ознайомився з матеріалами досудового розслідування № 42015000000001716 від 12.08.2015 року та отримав копії DVD-R дисків з метою подальшого використання отриманих даних у кримінальному, цивільному та господарському провадженнях юрисдикції України та інших країн. Зазначене підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.11.2017 року та письмовими поясненнями від 12.03.2018 року №12/3/2018, наданими відповідачем [PERSON] до КДКА м. Києва. Також встановлено, що деяка інформація позивача була розповсюджена ТОВ «Кінстеллар». Шляхом направлення листа ТОВ «Кінстеллар» (м. Київ) д-ру [PERSON] ( [PERSON] ) та «Walh Schurti Attorneys at Law Ltd» передано інформацією з кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року про виявлені у приміщенні позивача під час обшуку свідоцтва на золото, із зазначенням проб, ваги та кількості, інформацію про суму грошей та кількість злитків металу жовтого кольору, що були виявлені у банківських комірках позивача під час обшуку, інформацію про марку, модель, рік випуску, номерні знаки транспортних засобів позивача, перелік і адреси нерухомого майна позивача, що арештовувалося в рамках кримінального провадження. Зазначене підтверджується копією листа від ТОВ «Кінстеллар» (м. Київ) від 23.01.2017 року на адресу д-ра [PERSON] ( [PERSON] ) та «Walh Schurti Attorneys at Law Ltd». Замість підпису особи уповноваженої діяти від імені ТОВ «Кінстеллар» у зазначеному листі міститься рукописний напис латинськими буквами «Kinstellar». Керівником ТОВ «Кінстеллар» та уповноваженою особою на представництво у правовідносинах з третіми особами на час відправлення цього листа був відповідач [PERSON] згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.12.2017 за № 1003364784. Інших осіб, уповноважених діяти від імені ТОВ «Кінстеллар» судом не встановлено. Згідно особистих пояснень Відповідача-1 від 12.03.2018 р. №12/3/2018, наданих до КДКА м. Києва, відповідач [PERSON] визначає свою посаду як керуючий партнер ТОВ «Кінстеллар». У зазначених поясненнях відповідач [PERSON] вказав, що під час досудового розслідування, у період з 2016 року по 2017 року, він ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження № 42015000000001716 та отримував дозвіл слідчих на розголошення відомостей досудового розслідування, їх використання, оприлюднення у засобах масової інформації, а також у кримінальному, цивільному та господарському провадженнях юрисдикції України та інших країн. Враховуючи встановлені фактичні обставин, в сукупності з дослідженими доказами, суд визнає доведеним факт передачі відповідачами отриманої під час доступу до матеріалів досудового розслідування інформації, документів та кореспонденції позивача іншим особам без його згоди. Суд також бере до уваги наступне. Письмовим повідомленням від 07.12.2017 року № 17/1/1-159-16 слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури міста Києва Р. Мурачов, у зв`язку з прийняттям рішення про закриття кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року, роз`яснив [PERSON] , [PERSON] , іншим представникам, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформація» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (за згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку згідно з передбаченими нею умовами. Попередив, що незаконне розголошення відомостей досудового розслідування та оперативно-розшукової діяльності тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 387 КК України. Зазначене підтверджується доданою до позову копією повідомлення від 07.12.2017 року та копією відповіді слідчого Р. Мурачова від 01.02.2018 року на запит адвоката Головкова Є.І. Прокурор прокуратури міста Києва О. Жила у відповіді на адвокатський запит адвоката Головкова Є.І. (запит в інтересах [PERSON] ) від 15.03.2018 року № 17/1/1/1-159-16 підтвердив наступне: під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001716 від 12.08.2015 року на підставі ст. ст. 234, 237 КПК України отримана інформація про приватне життя [PERSON] , яка долучалась до матеріалів вказаного кримінального провадження; потерпілій та її представникам надавались для ознайомлення матеріали зазначеного кримінального провадження, які, в тому числі, містили інформацію про приватне життя [PERSON] ; у зв`язку із прийняттям рішення про закриття кримінального провадження використання інформації про приватне життя [PERSON] будь-якими способами не може слугувати виконанню завдань кримінального провадження, тому може використовуватись чи поширюватись лише за його згодою у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 15 КПК України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію». Зазначене встановлено доданою до позову копією відповіді Прокурора прокуратури міста Києва О. Жила від 15.03.2018 року № 17/1/1/1-159-16 на адвокатський запит. З доданих до позову рішень дисциплінарних органів вбачається, що позивач звертався до дисциплінарних органів адвокатури із скаргами на дії адвоката Лікарчука К.І. по передаванню конфіденційної інформації позивача третім особам. 08.04.2018 року на підставі скарги позивача щодо поведінки відповідача [PERSON] за фактами передачі інформації з матеріалів кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва винесено рішення № 270. Зазначеним рішенням оцінено дії адвоката як грубе порушення, що передбачає накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю. Дисциплінарну справу за результатами її розгляду та встановлення дисциплінарного проступку в діях адвоката [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення адвоката [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. За результатами розгляду ще однієї скарги позивача Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області було прийнятим рішення № 101/2021 від 20.05.2021 року, яким дисциплінарну справу за результатами розгляду та встановлення дисциплінарного проступку в діях адвоката [PERSON] закрито за закінченням строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З досліджених зазначених рішень дисциплінарних органів вбачається, що позивач звертався з дисциплінарними скаргами на дії адвоката [PERSON] , на підставі зазначених скарг відкривалися дисциплінарні провадження, в межах цих проваджень відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Волкова Л.М. приймали участь, подавали письмові пояснення, які також додані до позову, дисциплінарні справи за результатами розгляду та встановлення дисциплінарного проступку в діях адвоката [PERSON] закрито за закінченням строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Усі встановлені на підставі досліджених доказів обставини відповідачами не заперечуються й не спростовуються доказами в розрізі положень ст. ст. 76-80 ЦПК України. Суд вважає їх встановленими. Дослідивши фактичні обставини, суд дійшов наступних висновків щодо спірних правовідносин. Відповідно до ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції; винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до п. 3.1. рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (ст. ст. 270, 271, 301). Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (ч. 3 ст. 269 ЦК України). Особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування. Закріплені в Конституції України вищенаведені права людини та гарантії цих прав конкретизовані та деталізовані в законах України. Зокрема, ч. ч. 1, 3 ст. 14 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування; інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження. Відповідно до ст. 15 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя; ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених цим Кодексом; інформація про приватне життя особи, отримана в порядку, передбаченому цим Кодексом, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження; кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації. Частина 1 ст. 270 ЦК України визначає перелік особистих немайнових прав, які закріплені в Конституції України, зокрема, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Відповідно до ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 301 ЦК України фізична особа має право на особисте життя; фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб; фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя; обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою; фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб; фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя; обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 302 ЦК України збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 306 ЦК України фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції; листи, телеграми тощо є власністю адресата; листи, телеграми та інші види кореспонденції можуть використовуватися, зокрема шляхом опублікування, лише за згодою особи, яка направила їх, та адресата; якщо кореспонденція стосується особистого життя іншої фізичної особи, для її використання, зокрема шляхом опублікування, потрібна згода цієї особи; порушення таємниці кореспонденції може бути дозволено судом у випадках, встановлених законом, з метою запобігання злочинові чи під час кримінального провадження, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Поняття інформації визначено ЦК України та Законом України «Про інформацію». Згідно із ст. 200 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Частиною 3 ст. 200 ЦК України встановлено, порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Визначення поняттю конфіденційної інформації надається в Законах України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень; конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов; розпорядники інформації, визначені ч. 1 ст. 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. Щодо поновлення порушених особистих немайнових прав позивача та способів їх захисту суд звертається до наступних норм права. Статтею 276 ЦК України встановлено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення; якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування шкоди, завданої його порушенням. Згідно із ч. 2 ст. 200 ЦК України суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Згідно із ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього кодексу; захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Тобто ст. 275 ЦК України визначені особливості щодо захисту особистих немайнових прав. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Конституція України в ч. 3 ст. 32 гарантує судовий захист права вимагати вилучення будь-якої інформації. З урахуванням місця цієї конституційної норми цей спосіб може застосовуватися лише для захисту порушеного права на невтручання в особисте та сімейне життя. Встановлені судом обставини вилучення інформації з комп`ютеру та мобільних телефонів позивача, а саме: наявність встановленого паролю для обмеження доступу до цієї інформації без згоди позивача, відсутність такої згоди, дають підстави визначити статус цієї інформації як конфіденціальної згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації». За своїм змістом інформація позивача містить серед іншого його кореспонденцію різних видів, зокрема, листування електронною поштою через поштові скриньки « [INFO] », « [INFO] », « [INFO] », спілкування через програми Skype та Viber, файли та фрагменти даних, архіви інформації, тощо. Стаття 31 Конституції України, ст. 306 ЦК України, ст. 14 КПК України надають кожній фізичній особі особисте немайнове право на таємницю кореспонденції будь-якого виду та не пов`язують зазначене право з вмістом у кореспонденції обставин особистого життя. Дії відповідачів з передачі іншим особам кореспонденції позивача не підпадають під встановлені наведеними нормами законів випадки обмеження права на таємницю кореспонденції. Судом не встановлено наявність судового рішення, на підставі якого, як вимагається вищезгаданими нормами законів, може відбутися втручання у таємницю спілкування (кореспонденції) під час кримінального провадження. Оскільки інформація позивача отримана внаслідок порушення таємниці кореспонденції під час кримінального провадження, на неї поширюється заборона її використання інакше як для вирішення завдань кримінального провадження. Судом не встановлено обставин, які б доводили, що поширення інформації позивача є її використанням для вирішення завдань кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року. Обставинами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] з часу отримання дозволу слідчого у кримінальному провадженні мав на меті використовувати отримані відомостей у засобах масової інформації, у кримінальному, цивільному та господарському провадженнях юрисдикції України та інших країн, далі відповідачами кореспонденція позивача передана іншим особам з метою використання у цивільних справах за кордоном. Фактів публікації інформації позивача в засобах масової інформації судом не встановлено, але ці дії відповідачів не узгоджуються з вимогами вищенаведеними нормами законів України. Також судом встановлена відсутність згоди позивача та інших учасників кореспонденції (відправників та отримувачів) на її використання. Тому ці дії відповідачів порушують особисте немайнове право позивача на таємницю його кореспонденції. Інформація позивача, поширена відповідачем [PERSON] відповідачу [PERSON] , а також поширена останніми іншим особам, в тому числі інформація з персонального комп`ютера та телефонів (архіви інформації з мобільних телефонів), в тому числі кореспонденція, інформація щодо електронної пошти (адреси електронних скриньок, контакти електронної пошти, зміст електронних листів, тощо), телефонні контакти, в тому числі контакти спілкування через програми Skype та Viber, інші дані, що пов`язані із використанням позивачем телефонів, персонального комп`ютера, електронної пошти та Інтернету, в тому числі зміст спілкування, що відбувалося за допомогою зазначених засобів, є інформацією, що містить обставини особистого життя позивача. Відповідно до повноважень, які надані кожній особі ч. 1 ст. 32 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 301 ЦК України, ч. 1 ст. 15 КПК України, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивач обмежив можливість ознайомлення будь-яких інших осіб з інформацією, яка містилася на його комп`ютері. Відповідачі свої дії щодо інформації позивача не узгоджували із останнім, та не довели, що в розголошеній ними інформації позивача містяться ознаки правопорушення, підтвердженні рішенням суду. Враховуючи конституційні гарантії права особи на невтручання в особисте і сімейне життя (ст. 32 Конституції України), обмеження на збирання, зберігання, використання та поширення інформації про особисте життя особи, конфіденційної інформації без її згоди, встановленні ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», ч. 1 ст. 302 ЦК України, а також обмеження на використання інформації про приватне (особисте та сімейне) життя особи, отримане в порядку, визначеному КПК України, (ч. 3 ст. 15 КПК України), відповідачі як особи, які отримали доступ до відомостей досудового розслідування, що містять інформацію про приватне життя особи, зобов`язані були зберігати відповідну інформацію у таємниці, не розголошувати її навіть за умови отримання дозволу слідчого чи прокурора на розголошення та використовувати виключно для виконання завдань кримінального провадження. Судом не встановлено обставин, які б доводили, що поширення інформації позивача є її використанням для вирішення завдань кримінального провадження № 42015000000001716 від 12.08.2015 року. Тому, немає підстав для обмеження права позивача на збереження таємниці своєї кореспонденції та таємниці свого особистого (приватного) життя. Праву позивача відповідає обов`язок відповідачів зберігати зазначені таємниці. Діями відповідачів з передачі інформації позивача іншим особам порушені особисті немайнові права позивача на збереження у таємниці кореспонденції та обставин свого особистого життя. Судом встановлено, що відповідачами у відповідності із вимогами ч. 1 ст. 276 ЦК України ніяких дій для поновлення порушених особистих немайнових прав позивача не вчинено. Отримана відповідачем [PERSON] конфіденційна інформація позивача йому не повернута йому, права позивача на збереження таємниці обставин свого особистого життя та кореспонденції відповідачами заперечуються. Отже, порушені права позивача згідно підлягають захисту судом способами, визначеними позивачем у відповідності до вимог законів України. Суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Щодо обраних позивачем способів захисту порушеного права, суд вважає необхідним зазначити наступне. Перша позовна вимога позивача відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому суд враховує триваючий характер порушення. Друга позовна вимога відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Третя позовна вимога не передбачена прямо в переліку способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Третя позовна вимога не відповідає переліку способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Позивач обґрунтовує цю вимогу посиланням на ч. 2 ст. 275 ЦК України. Відповідно до абзацу 11 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи, що інформація позивача зберігається на DVD-R дисках, які є дисками для одноразового запису та не являють собою іншої цінності, окрім як збереження інформації, що на них знаходиться, суд дійшов висновку, що обраний позивачем у третій позовній вимогі спосіб правового захисту щодо витребування зазначених носіїв інформації на користь позивача є таким, що відповідає способу захисту права на невтручання в особисте та сімейне життя, передбаченого в ч. 3 ст. 32 Конституція України, яка гарантує судовий захист права вимагати вилучення будь-якої інформації. При цьому суд відхиляє висновок представника відповідача [PERSON] про те, що обраний позивачем спосіб правового захисту є неналежним як такий, що суперечить нормам права та не може бути застосовний, в тому числі з огляду на відсутність порушеного права позивача, оскільки судом встановлено порушення особистих немайнових прав позивача та відповідність обраних позивачем способів захисту цивільних прав та інтересів, визначеним ст. 16 ЦПК України та іншими законними способами захисту. Суд бере до уваги посилання представника позивача на п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», в якому зазначено, що з огляду на положення ст. 32 Конституції України, судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у ст. 270 ЦК, порушених у зв`язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію». Суд погоджується з висновком представника позивача, що для захисту порушених особистих немайнових прав обраним позивачем способом не є обов`язковим, щоб відповідачі поширювали інформацію позивача у газеті, телерадіопередачі тощо, які готуються до випуску або випущені у світ. Є достатнім, що обраний спосіб правового захисту відповідає закону та здійснюється відповідно до змісту порушеного права, способу його порушення та наслідків, до яких спричинило таке порушення. Разом з тим, звернення відповідача [PERSON] до слідчого та отримання дозволу оприлюднювати в засобах масової інформації отриманої інформації є активною поведінкою, що свідчить про початок вчинення дій, спрямованих на поширення інформації позивача у засобах масової інформації. Представник відповідача [PERSON] зазначає, що передача відповідачами інформації про позивача [PERSON] та адвокатській компанії «Вальх енд Шурті» здійснювалась для подальшого передання компетентним органам Князівства Люксембург та приєднання до матеріалів кримінальних проваджень з метою сприяння викриттю на належному розслідуванню кримінальних проваджень. Аргумент представника відповідача [PERSON] про цільову передачу (для перевірки компетентними правоохоронними органами) спростовується тим, що з досліджених судом заяв і клопотань [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ), останні передавали отриману від відповідачів інформацію до Палати суду з цивільних справ Верховного суду кантону Цюріх у справах Компанії «Сінстен Інвестментс Лімітед» проти Компанії «Ерголенс Ентерпрайзіс Лімітед» та у справі Компанії «Сінстен Інвестментс Лімітед» проти Компанії «Карензо Трейдинг Лімітед», тобто використана у цивільних справах. Суд дійшов висновку, що під час передачі інформації іноземним особам відповідачі діяли в інтересах та за дорученням іншої особи, а не у своїх власних, тому не мали повноважень визначати напрями подальшої передачі інформації. При цьому, у досліджених судом листах відповідачів відсутнє будь-яке застереження, що інформація передається для компетентних правоохоронних органів та з метою реалізації відповідачами свого громадського обов`язку. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач [PERSON] та іноземні особи, яким передавалася інформація позивача, є компетентними правоохоронними органами. Також суд дійшов висновку, що вчинювані відповідачами дії з передачі інформації позивача не є виконанням громадського обов`язку, зазначені дії не здійснювалися згідно із законом. Суд також відхиляє посилання представника відповідача [PERSON] на абзац 2 ч. 2 ст. 302 ЦК України як на правову підставу передачі інформації, що була отримана з офіційних джерел. Аргумент не приймається у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимогу про визнання інформації недостовірною, як то уявляє представник відповідача [PERSON] . У запереченнях представник відповідача [PERSON] зазначає, що в порушення вимог ст. 82 ЦПК України позивач у відповіді на відзив посилається на рішення дисциплінарних органів адвокатури, як на джерело, яке встановлює факти, що не підлягають доказуванню. Суд відхиляє зазначений аргумент представника відповідача [PERSON] . У відповіді на відзив позивач не робить посилання на ст. 82 ЦПК України, та не вказує, що подані рішення дисциплінарних органів адвокатури є джерелом доказів, яке встановлює факти, що не підлягають доказуванню. Оцінюючи зміст зазначених рішень дисциплінарних органів, суд приходить до висновку, що рішення дисциплінарних органів подані позивачем як письмові докази, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не погоджується з висновком представника відповідача [PERSON] , що висновок науково-правової експертизи, виготовлений на замовлення адвоката С.Л. Савицької, затверджений Радою науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України, від 12.02.2019 року № 126/20-с не може бути взятий до уваги судом. Відповідно до ст. 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань. Суд оцінює поданий висновок науково-правової експертизи як висловлений аргумент по справі, тому суд для праворозуміння правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин знаходить корисними деякі правові позиції зроблені у висновку: використання та поширення без згоди особи та поза межами кримінального провадження, інформації про приватне життя особи, отриманої представником потерпілого під час досудового розслідування кримінального провадження шляхом її передачі фізичним та юридичним особам в Україні та закордоном, для використання цієї інформації як доказу в судових провадженнях та для звернень в правоохоронні органи доцільно відносити до порушення конституційних прав особи, на невтручання у особисте і сімейне життя і таємницю спілкування та ст. 8 Конвенції, яка гарантує право на повагу до приватного і сімейного життя; учасник кримінального провадження, зокрема, представник потерпілої особи, не має права використовувати та поширювати отриману при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження інформацію про приватне життя іншого учасника кримінального провадження та сторонніх осіб шляхом її передачі іншим фізичним та юридичним особам в Україні та закордоном для використання ними цієї інформації як доказу в судових провадженнях та для звернень в правоохоронні органи, без отримання на це попередньої згоди осіб, чиї обставини приватного життя можуть бути розголошені. З урахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд надходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved