Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначила про те, що із 10 жовтня 2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося, через психологічно несумісні характери, різні погляди на подружнє життя й взаємні права та обовязки, у звязку з чим часто виникали непорозуміння та сварки. Із травня 2014 року сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], оскільки він носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, задовольнити позов й вказала, що понесені нею судові витрати стягувати з відповідача не потрібно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вказав, що заявлені позовні вимоги визнає. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 жовтня 2005 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 574. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дітей не мають. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони із травня 2014 року не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Проти надання терміну на примирення заперечують. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved