Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У червні 2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з нього заборгованість за договором кредиту, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 09 липня 2014 року на підставі заяви про вступ до союзу. Між відповідачем та філією №1 Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» 09 листопада 2015 року було укладено договір споживчого кредиту № 1397/15-Ф1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 10 місяців (з 09 листопада 2015 року по 08 вересня 2016 року). Відповідно до умов договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 08 грудня 2015 р. - 530 грн., 11 січня 2016р. - 400 грн., 08 лютого 2016р. - 700 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 2944,77 грн. У зв'язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов'язань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 03 травня 2018 року складає 7024,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2944,77 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 4079,98 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором споживчого кредиту та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. У подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, що виникла станом на 24 вересня 2018 року- залишок за кредитним договором 2944,77 грн., нараховані відсотки за користування кредитом відповідно до п.2.1. кредитного договору за період з 09 лютого 2016 року по 24 вересня 2018 року в розмірі4800,86 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 09 липня 2014 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між відповідачем та філією №1 Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» 09 листопада 2015 року було укладено договір споживчого кредиту № 1397/15-Ф1, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 10 місяців. Згідно з п. 2.1 договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,12 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 08 грудня 2015 р. - 530 грн., 11 січня 2016р. - 400 грн., 08 лютого 2016р. - 700 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 2944,77 грн. Станом на 24 вересня 2018 року заборгованості за кредитним договором складається із заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 2944,77 грн., нарахованих відсотків відповідно до п.2.1 договору споживчого кредиту в розмірі 4800,86 грн( пероід з 09 лютого 2016 року по 24 вересня 2018 року).. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу відповідачем порушувались умови договору споживчого кредиту, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами договору споживчого кредиту проценти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved