Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Соло Інвест», уточнивши який, просила визнати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем та оформлений протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Соло Інвест» від 23.06.2015 року №4, згідно якого вона обіймала посаду директора, припиненим на підставі ст..38 ч.1 КЗпроП України (за власним бажанням) з 24.07.2017 року. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Соло Інвест» від 23.06.2015 року призначена на посаду директора підприємства. 10.04.2017 року вона подала учасникам товариства заяву про звільнення з посади за власним бажанням, відповідно до ст..38 ч.1 КЗпроП України. Однак до теперішнього часу рішення про її звільнення загальними зборами не прийнято, оскільки вони не проводяться по причині неявки учасників ТОВ «Соло Інвест». Посилаючись на порушення зі сторони відповідача її трудових прав, з урахуванням положень ст..ст.43 Конституції України, ст. 38 ч.1 КЗпроП України, просила уточнені позовні вимоги задовольнити. До судового засідання позивач та її представник не зявилися. Представник позивача надав суду заяву, у якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив провести розгляд справи за їх відсутності. До судового засідання представник відповідача не зявився. Причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Судом приймалось рішення за відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст..11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеної правової норми суд приймав рішення на підставі наданих сторонами доказів Як встановлено у судовому засіданні учасниками ТОВ «Соло Інвест» є [PERSON] та [PERSON] ( п.п.1.2., 5.2. Статуту ТОВ «Соло Інвест», затверджений протоколом загальних зборів учасників №; від 23.06.2015 року) Позивач [PERSON] рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Соло Інвест» від 23.06.2015 року призначена на посаду директора товариства. Відповідно до п.п.10.4.3, п.10.4 Статуту до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «Соло Інвест» належить обрання і відкликання членів виконавчого органу і ревізійної комісії товариства. Згідно п.9.1.2. Статуту виконавчим органом товариства є директор. 10.04.2017 року позивач подала учасникам ТОВ «Соло Ін вест» заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 24.04.2017 року на підставі ст..38 КЗпроП України. Як вбачається з наданих позивачкою доказів, повідомлення учасникам товариства [PERSON] та [PERSON] про виклик на загальні збори на 15.04.2017 року, було вручено особисто 10.04.2017 року. 15.04.2017 року загальні збори не відбулися, по причині неявки учасників. Загальні збори були повторно скликані на 24.04.2017 року, про що повідомлення учасникам товариства [PERSON] та [PERSON] було вручено особисто 17.04.2017 року. Однак, 24.04.2017 року загальні збори також не відбулися, по причині неявки учасників. До теперішнього часу рішення про звільнення позивачки загальними зборами учасників ТОВ «Соло Інвест» не прийнято. Заяву про звільнення [PERSON] відізвано не було. Відповідно до положень ст..43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Заборона примусової праці також закріплена ст..4 ч.2 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» від 04.11.1950 року, згідно якої - ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов'язкову працю». Згідно ст..21 ч.1 КЗпроП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і трудовою угодою сторін. За приписами ст..36 ч.1 п.4 КЗпроП України підставою припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника, зокрема ст..38 цього Кодексу. Згідно до статті 38 ч.1 КЗпроП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган за два тижні. З урахуванням встановлених судом обставин, в контексті вищезазначених правових норм, суд приходить до доведеності факту порушення відповідачем трудових прав [PERSON], які підлягають поновленню у судовому порядку, шляхом визнання припиненим трудового договору між нею та ТОВ «Соло Інвест» на підставі ст..38 ч.1 КЗпроП України з 24.04.2017 року. Також відповідно до положень ст..88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved