Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис №116 від 21 листопада 1998 року. В заяві зазначив, що від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] Також було зазначено, що спочатку їх подружнього життя з відповідачкою їх стосунки були нормальними, але згодом зясувалося, що їх шлюб був помилкою. Він з відповідачкою має різні погляди на життя, зовсім по різному оцінює ті чи інші життєві ситуації. У їх сімї запанувала напружена атмосфера. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. В звязку з цим вони з листопада 2015 року припинили підтримувати подружні відносини і поновлювати їх не збираються. Їх сімя розпалася і відновлення її неможливе. Позивач вважає, що подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити його інтересам. Єдиним способом врегулювання їх відносин є розірвання шлюбу, а тому він вимушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, де позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. ( а.с. 26-27) Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 21 листопада 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис №116, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 21 листопада 1998 року. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Кіровською сільською радою Полтавського району Полтавської області від 10 листопада 1999 року, актовий запис №09. (а.с. 15) Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. У частині 3 статті 105 СК України зазначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільне господарство і шлюбні стосунки не підтримують, шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї позивач не бажає, а відтак примирення між подружжям неможливе. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111,\~112 Сімейного кодексу України\~та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими. Крім того, згідно з\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач визнав повністю позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved