Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що згідно договору № б/н від 17.09.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі 10840,28 грн.. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву згідно якої прохав розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити та застосувати строки позовної давності. Суд, вивчивши докази по справі, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору № б/н від 17.09.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що заборгованість по кредитному договору станом на 30.04.2016 року складає 10840,28 грн., з них: заборгованість за кредитом - 2824,87 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7261,11 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 504,30 грн.. Позовні вимоги також підтверджуються заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 04.07.2016 року про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.07.2016 року та виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що останній платіж за вищевказаним кредитним договором відповідач здійснила 27.12.2011 року у розмірі 350 грн.. Однак, згідно розрахунку заборгованості за договором та відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 26.10.2016 року, останній платіж за договором було здійснено 11.10.2015 року безпосередньо банком за рахунок договірного списання, яке передбачене договором. Згідно з умовами договору , а саме користування платіжною карткою ( п.5.6) - « Тримач доручає Банку списувати з будь-якого рахунку власника відкритого в Банку , зокрема з картрахунку грошові кошти для забезпечення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов»язань , у тому числі мінімального обов»язкового платежу . Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку». За таких підстав , суд вважає , що підстав для застосування строків позовної давності не має. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобов'язань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved