Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Маріупольхліб», в якому просила стягнути 180000 грн моральної шкоди і 2000 грн. вартості правничої допомоги. В мотивування позову [PERSON] зазначила, що 14.10.2018 приблизно о 07-45 год. водій спеціалізованого автомобіля АС-0 3302 АХ1-1, реєстраційний номер [NUMBER] третя особа у цій справі [PERSON] здійснював перевезення хлібопродуктів на території м. Маріуполя, скоїв наїзд, зокрема на позивача, коли остання виходила з трамваю під час його зупинки. По даному факту СВ Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження № 12018050000000916 від 14.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Постановою від 28.04.2020 р старший слідчий Воробей А.О. закрив кримінальне провадження на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи у діях водія [PERSON] наявні порушення п. 18.8 ПДД України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Водій [PERSON] в процесі досудового розслідування по кримінальній справі не запереречував факт наїзду на людей на трамвайній зупинці 14.10.2018. При цьому посилався як на причину наїзду на хворобливий стан свого здоров`я, який миттєво виник у нього перед наїздом. В результаті наїзду автомобілем позивачу причинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого змушена досі лікуватися та витрачати на це кошти, наразі ця сума складає 66249 грн. Жовтневий районний суд м. Маріуполя у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди затвердив мирову угоду між сторонами, відповідно до якої страхова компанія виплатила 32000 грн. Позов в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ТОВ «Маріупольхліб» суд залишив без розгляду. Діями водія [PERSON] , працівника відповідача ТОВ «Маріупольхліб», позивачу спричинено моральну шкоду у розмірі 180000 грн, який складається з такого: -Тривале лікування (більше 29 місяців) та перенесені дві операції - 50 000 грн; -Погіршення стану здоров`я, що змусило перебудувати особисте життя - 30000 грн; -Перенесення шокової болі під час наїду та операцій і по теперішній час - 30000 грн; -Порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя - 10000 грн; -Потреба позичати грошові кошти, що є принизливим для позивача - 10000 грн; -Травми, постійна біль та переживання позбавили позивача нормального сну, відпочинку та усугубили фізичний і психічний стан - 20000 грн; -Погіршення перспективи особистого життя - 30000 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2021 року відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, визначено дату судового засідання без виклику сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, але нею надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, у визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Третя особа до суду не з`явилась, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив обставини справи та дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до виписки із медичної карти № [NUMBER] стаціонарного травматологічного відділення КЗОЗ «ОЛІЛ м. Маріуполь» [PERSON] госпіталізована в стаціонар 19.10.2018, виписана 31.10.2018; анамнез захворювання : зі слів хворої, травма отримана внаслідок ДТП 14.10.18. Лікувалась в хірургічному відділенні з 14.10.2018 по 19.10.2018, переведена для подальшого лікування у травматологічне відділення. Діагноз : закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки праворуч зі зміщенням, закритий перелом ІІІ - ІУ ребер праворуч, рекомендовано продовжувати лікування у відділенні травматології КЗОЗ «ОЛІЛ м. Маріуполь». Оперативне лікування в плановому порядку. Відповідно до виписки із медичної карти № [NUMBER] стаціонарного травматологічного відділення КЗОЗ «ОЛІЛ м. Маріуполь» [PERSON] госпіталізована в стаціонар 01.11.2018, виписана 14.11.2018. Діагноз : закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки праворуч зі зміщенням. Операція проведена 01.11.2018. Відповідно до виписки із медичної карти № 17460 стаціонарного травматологічного відділення КЗОЗ «ОЛІЛ м. Маріуполь» [PERSON] госпіталізована 02.12.2019, виписана - 13.12.2019. Діагноз : зрослий перелом зовнішнього виростку правої виликогомілкової кістки. Операція проведена 03.12.2019. Відповідно до висновку комп`ютерної томографії правого колінного суглобу [PERSON] , КТ ознаки компресіонно-оскольних всередині суглобового перелому латерального виростка правої кістки зі зміщенням, поширенням перелому на метафиз і на межмищелкового піднесення, крайового перелому медіального виростка большеберцевой кістки з непрямими ознаками пошкодження зв`язкового апарат і наявністю травматичного гемартроза. Постановою про закриття кримінального провадження від 28.04.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050000000916 від 14.10.2018 закрито на підставі п. 14 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Постановою встановлено, що 14.10.2018 приблизно о 07.45 годині, водій [PERSON] [INFO] , керував спеціалізованим автомобілем АСЮ 3302 АХІ-1 р/н [NUMBER] , на якому здійснював перевезення хлібу на території м. Маріуполя, та рухаючись по бул. Шевченко зі сторони вул. Куїнджи в напрямку вул. Торгової на трамвайній зупинці громадського транспорту «бул. Шевченко» скоїв наїзд на пішоходів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які виходили з трамваю «Татра Т-3» номер [NUMBER] , водій якого - [PERSON] [INFO] , яка зупинила вказаний трамвай на зазначеній зупинці, та здійснювала посадку-висадку пасажирів. В результаті даної ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді гемопневматорекса, тупої травми живота, переламу кісток тазу, та [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого ліктьового суглобу. Вказані особи були доставлені до МЛ №4 м. Маріуполя. Відповідно до висновку експерта №1/19-117 від липня 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «АС-G 3302 АХІ-І» реєстраційний номер [NUMBER] по проїзній частині бул. Шевченко за сторони вул. Куїнджи в напрямку вул. Торгової в районі трамвайної зупинки громадського транспорту «бул.Шевченко» в Центральному районі м. Маріуполя, для забезпечення безпеки дорожнього руху, з моменту повної зупинки трамваю «Татра Т-3» номер [NUMBER] та відкриття його дверей, повинен був не продовжувати рух автомобіля вперед, а зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам [PERSON] та [PERSON] , які йдуть з боку відчинених дверей від трамвая, що стоїть на зупинці, продовжувати рух автомобілю дозволявся лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері. Водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти вказаної ДТП. Дії водія [PERSON] не відповідали п. 18.8 ПДР України. Дії водія [PERSON] знаходилися в причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки водій [PERSON] , виконуючи вимоги ПДР України, мав технічну можливість запобігти настання ДТП. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.11.2020 визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та ПрАТ «ВУСО» про відшкодування шкоди, третя особа: [PERSON] , відповідно до якої шляхом взаємних поступок сторони досягли мирової угоди про відшкодування шкоди в такий спосіб: ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» визнає свої зобов`язання перед [PERSON] по сплаті грошових коштів в розмірі 32000,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» зобов`язується здійснити виплату протягом п`яти банківських днів, після затвердження даної мирової угоди, [PERSON] узгодженої суми у розмірі 32000,00 грн., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок. Грошові кошти вважаються отриманими [PERSON] з моменту зарахування відповідної суми на банківський рахунок. ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» не відшкодовує [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги. Закрито провадження у справі. Вказаною ухвалою встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 66248грн., а також 10000 грн. моральної школи, а всього 76248 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.11.2020 позовні вимоги [PERSON] щодо відповідача ТОВ «Маріупольхліб» залишено без розгляду. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави для висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. В цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебував у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Оскільки під час ДТП, внаслідок якої з вини водія [PERSON] , була завдана шкода позивачу, вказаний водій перебував у трудових відносинах з відповідачем, то відповідальність за шкоду на підставі частини першої статті 1172 ЦК України несе ТОВ «Маріупольхліб» як роботодавець та законний володілець джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також - незалежно від вини заподіювача шкоди, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як зазначалося вище, позивач в результаті ДТП зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості, у зв`язку з якими вона тривалий час перебувала на лікуванні. Вказане ушкодження здоров`я безумовно потягнуло за собою заподіяння потерпілій моральної шкоди, яка полягає в порушенні його звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Зважаючи на тривалість лікування, перенесені дві операції, зміну способу життя на більш пасивне, глибину моральних страждань, що виразились у погіршенні сну та фізичному стані в цілому, погіршенні морального стану, вимог розумності, виваженості і співмірності, суд визначає розмір моральної шкоди у виді 10000 гривень. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника вищевказаного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СТ ВУСО», що підтверджується полісом страхування №АМ2241510. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2241510 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Встановивши, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СТ «ВУСО», стягненню з відповідача підлягає сума, яка перевищує 5% розмір від страхової виплати за шкоду, заподіяною здоров`ю. Зважаючи, що укладаючи мирову угоду позивач та ПрАТ «СТ ВУСО» визначили загальний розмір коштів, який підлягає відшкодування, який в себе включає відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зменшити визначений судами загальний розмір моральної шкоди на 5000 грн, тобто на максимальну суму відповідальності страховика. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене та на часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судові витрати (правнича допомога) пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial