Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

\~У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, заінтересована особа Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у харківській області. \~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26 червня 2003 року з нього на користь [PERSON] (відповідачки по справі) стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] і сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 03 червня 2003 року до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття сина [PERSON]. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року з позивача припинено стягнення аліментів по рішенню Краснокутського районного суду Харківської області від 26 червня 2003 року. 14 квітня 2016 року відповідачка звернулась до Борівського районного суду Харківської області з позовом про стягнення з позивача заборгованості по аліментам та пені. Рішенням Борівського районного суду харківської області від 04 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 20165 року змінено рішення Борівського суду та стягнуто з позивача на користь відповідачки 1000,00 грн. неустойки та судові витрати в сумі 50,18 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ касаційна скарга відповідачки відхилена, а рішення апеляційного суду Харківської області залишено без змін. Відповідачка по справі взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, за рішенням суду з нього припинено стягнення аліментів на утримання дітей, діти проживають разом з позивачем, у разі сплати суми заборгованість відповідачці дітям значно погіршає матеріальне становище, а тому посилаючись на вказані обставин та ч. 2\~ст. 197 СК України, [PERSON] просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON], яка утворилась за період з 20.10.2009 року по 01.04.2016 року ва розмірі 40981,51 грн, нарахованої за виконавчим листом № 2-585, виданий Краснокутським районним судом Харківської області 26.06.2003 року. Відповідач та його представник позов визнали частково в межах суми заборгованості, яка виникла за період з січня 2016 року по березень 2016 року включно, в іншій частині позовні вимоги не визнають посилаючись на їх безпідставність. Третя особа, Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду правову позицію в якій при вирішення спору покладаються на розсуд суду. \~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26 червня 2003 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 03 червня 2003 року до повноліття сина [PERSON], потім в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до повноліття сина [PERSON]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданої відділом ДВС Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської заборгованість позивача станом на 01 квітня 2016 року становить 40981,51 грн. Вказаний розрахунок зроблено з 20.10.2009 року ( а.с.25). Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 04 травня 2016 року встановлено, що сума заборгованості по стягненню аліментів станом на 01 квітня 2016 року становить 40981,51 грн. ( а.с.15-16). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року з позивача припинено стягнення аліментів на користь [PERSON] О, за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26 червня 2003 року. Вказане рішення набрало чинності 13.01.2016 року ( а.с.14). Із копії листа Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 884 від 08.02.2017 року вбачається, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ « Про виконавче провадження» та направлено рекомендованим листом з повідомленням до Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, для направлення постанови про відрахування із заробітної плати боржника до бухгалтерії за місцем роботи ( а.с.24). \~\~\~\~ Згідно\~ст. 197 СК України\~(в редакції\~Закону №1404-VIII від 02.06.2016 року), з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. \~\~\~\~\~\~ Зі змісту вказаної норми матеріального права вбачається, що повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як зазначено в п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. На підставі викладеного, та враховуючи те, що відповідачка визнала позов в частині звільнення від сплати заборгованості за період з січня 2016 року по березень 2016 року включно, суд вважає за необхідне звільнити\~\~позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з січня по березень 2016 року включно. Дана обставина є суттєвою і такою, що має істотне значення, тому суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за цей період в сумі 2619,00 грн . Статтями\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Відмовляючи позивачу у задоволенні\~\~ вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 20 жовтня 2009 року по 31 грудня 2015 року включно, суд виходить із того, що належних та допустимих доказів, у розумінні положень ст.58,59 ЦПК України, того, що заборгованість\~\~ виникла у зв'язку з іншою обставиною, що має істотне значення та не з вини\~\~позивача, суду не надано, у судовому засіданні представник позивача, яка є матір`ю позивача, повідомила суд, що жодних хвороб, інших обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за попередні роки, немає. Враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial