Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Матросова, буд.8. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано в 2010 році. В даному помешканні відповідач не проживає більше 10 років, добровільно залишив помешкання. За час відсутності відповідач будинком не цікавитися, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком №8 по вул. Матросова в с.Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. У судове засідання позивачка не зявилась. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. У судове засідання [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Матросова, буд.8. є [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79665836 від 06 лютого 2017 року). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1981 року по 2010 рік. З довідки форми 3 виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №2506 від 23 грудня 2016 року вбачається, що власником будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Матросова, буд.8, - [PERSON] За даною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], [INFO] (колишній чоловік). Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Таким чином, відповідач до моменту залишення будинку була членом сім'ї власника та мав право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з наймачем будинку не позбавляє колишніх членів сімї права користування займаним приміщенням. За правилом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи встановлено, що з січня 1992 року [PERSON] виїхав з помешкання, з того часу він не намагався вселитись до спірного житла та не проживав у спірному помешканні. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт не проживання [PERSON] більше 10 років також підтверджується актом депутата Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 березня 2013 року. Даний акт складений на підставі свідчень сусідів: [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що більше девяти років відповідач [PERSON] не проживає у житловому приміщенні за адресою: Київська область, Києво-Святошинського району с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Матросова, буд.8, не мав перешкод в користуванні і спірним житловим будинком, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертавсь. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29 ЦК України, ст. 405 ЦК України дає підстави суду визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинського району с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Матросова, буд.8, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved