Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме: квартирою № 71, буд. 59 по вул. Іллінська у м. Харкові та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані він, його дружина, [PERSON], донька дружини, [PERSON], а також відповідач [PERSON], який є дитиною [PERSON] від першого шлюбу. Однак, відповідач [PERSON] на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає більше п'яти років, утриманням житла не займається та жодного разу не займався, його речі у квартирі відсутні. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою рахунків за житлово-комунальні послуги, які нараховуються до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача не дозволяє йому розпоряджатися власністю на свій розсуд та значно обмежує його законні права. У судовому засіданні позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Ленінського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС у Харківській області до судового засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів за згодою позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлене наступне. Відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 13 березня 1999 року, [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-11). Відповідно довідки про склад сім'ї, виданою дільницею № 28 комунального підприємства «Жилкомсервіс», станом на 16.06.2015 року за адресою: [ADDRESS], встановлено, що за даною адресою зареєстровані власник [PERSON], [INFO], його дружина, [PERSON], [INFO], дочка дружини [PERSON], [INFO], а також син дружини [PERSON], [INFO](а.с. 6). Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] за участю двох мешканців даного [PERSON] та [PERSON] встановлено, [PERSON] та його дружина [PERSON], лише двоє проживають в [INFO] з 1999 року (а.с. 7). Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перепон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, на підставі вищевикладеного, реєстрація відповідача в домоволодінні позивача порушує його майнові права, оскільки він вимушений сплачувати комунальні витрати за відповідача, має перепони в розпорядженні майном. Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач втратив право користування жилою площею у спірній квартирі. Стосовно вимоги позивача зобов'язати зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] [PERSON], суд зазначає наступне. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.\~ Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial