Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, в обґрунтування якого зазначила, що квартира [ADDRESS] належить Запорізькій міській раді та була надана її родині для проживання. Станом на теперішній час у вказаній квартирі окрім неї та її неповнолітнього сина [PERSON] зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є рідними братами позивачки. Вже досить тривалий час відповідачі не мешкають за адресою своєї реєстрації, оскільки фактично створили свої сім`ї та виїхали на інші місця для постійного мешкання, до того ж при виїзді з квартири вивезли всі належні їм особисті речі, у квартирі відсутні їх меблі, предмети побуту. Крім того, відповідачі не несуть матеріальних витрат по утриманню житла, його ремонту а їх реєстрація є лише формальною та є підставою для того, що позивачці відмовлено у оформленні субсидії. Крім того, на відповідачів щомісячно проводяться нарахування за всі комунальні послуги, від сплати яких вони відмовляються оскільки не мешкають у квартирі, але через наявність виниклої за минулі роки заборгованості у спірній квартирі відключали комунальні послуги, заборгованість за які позивачка вимушена сплачувати самостійно. У зв`язку з вищевказаним, позивачка просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. Згідно розпорядження керівника апарата Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 32 від 19.10.2018 року, вказана справа 19.10.2018 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф. Позивачка та її представник адвокат Валько В.А. в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що інформації щодо громадян, які зареєстровані чи фактично мешкають у спірній квартирі КП «Наше місто» не має і акти про не проживання відповідачів у житловому приміщенні установою на складались. Просять розгляд справи провадити без їх участі та прийняти рішення з врахуванням обставин справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] обставини, викладені у позовній заяві, підтримали та пояснили, що дійсно відповідачі вже досить довгий час не мешкають за адресою своєї реєстрації. Відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Порядок користування житлом за договором найму (оренди) встановлений нормами глави 59 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72\~ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном наймач такого житла має право вимагати визнання особи такою, що втратила право користування зазначеним майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім`ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.1972 року [PERSON] отримала Ордер №83 на право зайняття квартири [ADDRESS] для мешкання разом з дочками: [PERSON] , 1952 року народження, та [PERSON] , 1958 року народження. [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уклала шлюб\~з [PERSON] \~та змінила\~прізвище на « [PERSON] ».\~Від вказаного\~шлюбу [INFO] народився\~ [PERSON] .\~ Після розірвання вищевказаного шлюбу [PERSON] 21.10.1988 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 1109 та змінила прізвище на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вищевказаний шлюб було розірвано 24.11.1992 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №1489. В подальшому\~ [PERSON] \~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~від цього\~шлюбу \~ [INFO] народився\~ [PERSON] .\~ [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , згідно паспорта громадянина України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.08.2007 року. Окрім позивачки за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.05.2018 року. Квартира за адресою [ADDRESS] , не приватизована, управителем зазначеного житлового будинку згідно Додатку №4 до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради 01.09.2017 №520 є ТОВ «Керуюча компанія «Місто для людей». З матеріалів справи встановлено, що 17.08.2016 року [PERSON] уклала з Концерном «Міські теплові мережі» Договір № 90402193 про реструктуризацію боргу, у зв`язку з тим, що за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2014 року по 01.08.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 18386,50 грн. Крім того, 14.07.2017 року між позивачкою та КП «ВРЕЖО №7» було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості у розмірі 16335,36 грн., яка виникла по квартирі [ADDRESS] станом на 01.07.2017 року. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка протягом 2016-2017 років сплачує виниклу в минулому заборгованість по спірній квартирі, що підтверджується долученими до позову копіями платіжних доручень, банківських квитанцій та Довідок з КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9». З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] здійснює обов`язки наймача квартири, нею вживаються всі необхідні заходи щодо утримання квартири, в якій вона зареєстрована, а також щодо погашення виниклих в минулому заборгованостей зі сплати комунальних послуг. З пояснень позивачки, підтверджених свідками [PERSON] та [PERSON] і не спростованих відповідачами, останні вже досить тривалий час не мешкають за адресою своєї реєстрації, оскільки фактично створили свої сім`ї та виїхали на інші невідомі позивачці місця для постійного мешкання, у квартирі відсутні будь-які їх особисті речі, меблі, предмети побуту. Крім того, відповідачі не приймають участь в утриманні житла, а їх реєстрація є лише формальною. Фактично у квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкає лише позивачка та її неповнолітній син [PERSON] . Відповідачі в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації не бажають, а тому вирішити це питання інакше як в судовому порядку, позивачка не має можливості. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично більше року не проживають за адресою своєї реєстрації, житловим приміщенням квартири не користуються, особистих речей за вказаною адресою не мають, не сплачують комунальні послуги, а в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажають, тому в силу статті 72 ЖК України втратили право користування цим приміщенням, а зняття їх з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення останніх права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved