Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2018 року. У цьому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є донькою колишнього власника будинку [PERSON] . Відповідач фактично не проживає у будинку. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу перешкоди повною мірою розпоряджатися своїм майном. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом його прав та інтересів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась, однак у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 06.09.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-10). Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 10.05.2019 року на запит суду, і довідки про склад сім`ї від 23.04.2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 11, 15). З акту обстеження, складеного 23.04.2019 року комісією у складі депутата Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області Кизименко А.О., секретаря сільської ради Косарєвої І.О., у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , з часу придбання будинку з 06.09.2018 року (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що вони є подружжям, знайомі з позивачем. [PERSON] спілкується з позивачем, знайомий з ним близько п`яти років, вони підтримують приятельські стосунки. Свідкам відомо, що позивач [PERSON] придбав житловий будинок по [ADDRESS] . В лютому 2019 року вони були в цьому будинку у нього в гостях і, крім членів сім`ї [PERSON] , інших осіб там не було. Після цього [PERSON] іще бував у [PERSON] за вказаною адресою і також не бачив там осіб, які не є членами сім`ї позивача. Відповідно до ч. 1 ст.\~405 Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 3 Сімейного кодексу\~України визначає сім`ю як спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що відповідач була членом сім`ї колишнього власника будинку, не проживає у будинку понад один рік. Оскільки відповідач у зазначеному будинку не проживає понад встановлені строки, протягом яких зберігається право на житло, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України\~покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved