Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона [PERSON] у 2005 році зареєструвала шлюб у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області з [PERSON]. Згодом відповідач [PERSON], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично там тривалий час не проживає, участі в утриманні житла не приймає. На даний час у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано сім чоловік. Факт відсутності відповідача за даною адресою підтверджується актами депутата. Станом на сьогоднішній день місце проживання та місце роботи відповідача їй не відомі. Таким чином, оскільки відповідач у даній квартирі не проживає вже більше шести місяців, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, не є членом її сім»ї, а отже вважається таким, що втратив право користування житловою квартирою. На підставі вищевказаного просила суд визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за [ADDRESS]. В судове засідання позивачка до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, в якій просила розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За правилами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) . Згідно статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші і цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина четверта статті 334 Цивільного кодексу України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відтак, оскільки п.1 ч.1 ст. 2 Закону України №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»передбачено, що момент внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є офіційним визнанням та підтвердженням виникнення в особи права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 319 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] у 2005 році зареєструвала шлюб у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області з [PERSON]. Згодом відповідач [PERSON], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично там тривалий час не проживає, участі в утриманні житла не приймає. На даний час у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано сім чоловік. Факт відсутності відповідача за даною адресою підтверджується актами депутата. Станом на сьогоднішній день місце проживання та місце роботи відповідача їй не відомі. Таким чином, оскільки відповідач у даній квартирі не проживає вже більше шести місяців, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, не є членом її сім»ї, а отже вважається таким, що втратив право користування житловою квартирою. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved