Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У травні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 30% (не менше 5000 грн.) його доходів, включаючи державну пенсію, а також доходи від приватного бізнесу, на її утримання під час вагітності та після народження дитини до досягнення дитиною 3 років, починаючи з фактичного часу, коли чоловік відмовився, кинувши вагітну дружину і поїхав у Туреччину - 02.01.2013 року. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований в Україні 03.11.2012 року. Дізнавшись про вагітність, відповідач відмовився проживати в Україні та почав наполягати на тому, щоб залишити її сина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства, в Україні назавжди та поїхати проживати з ним у Туреччину. В подальшому відповідач поїхав у Туреччину, тому фактично з 02.01.2013 року вони проживають окремо. Причиною звернення до суду з цим позовом є те, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2013 року відкрито провадження у справі та 08.08.2013 року Головним управлінням юстиції у Львівській області направлено для подальшого скерування у компетентні органи Турецької Республіки доручення Червоноградського міського суду Львівської області про вчинення окремих процесуальних дій та вручення судових документів [PERSON]. Попередньо запланований розгляд справи 23.01.2015 року о 10:00 год. та 02.02.2015 року об 11:30 год. не відбувся у зв'язку з відсутністю в суду станом на ці дати будь-яких даних про вручення відповідачеві копій матеріалів справи. 10.02.2015 року на адресу Червоноградського міського суду Львівської області надійшли від Головного управління юстиції у Львівській області документи, отримані від Міністерства юстиції України, складені в ході виконання на території Турецької Республіки доручення Червоноградського міського суду Львівської області про вчинення окремих процесуальних дій та вручення судових документів [PERSON]. Перекладені на українську мову документи позивач подала суду 27.03.2015 року, тому, з метою недопущення затягування розгляду справи, така розглянута судом саме 27.03.2015 року. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на даний час перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого 02.08.2013 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також з ними проживає її старший син [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Вважає, що відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є пенсіонером, отримує 1000 лір пенсії, що становить близько 600 доларів. Просить стягувати з відповідача кошти на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку саме з 02.01.2013 року, коли відповідач покинув її саму. Зазначає, що спілкувалася з відповідачем, йому вручили документи і він чекає рішення суду. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд цієї справи у Червоноградському міському суді Львівської області був повідомлений, що підтверджується повідомленням про отримання документів Головної прокуратури Республіки Туреччини номер: 2014/888 В.М. від 11.11.2014 року. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони з 03.11.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Позивач разом із дитиною проживають окремо від відповідача, оскільки останній проживає у Республіці Туреччина. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону (яка не поширюється на спірні відносини), регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України). Таким чином, виникнення у дружини, з якою проживає дитина, права на утримання обумовлене наявністю у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу. При цьому судом ураховано пояснення позивача у позовній заяві та судовому засіданні, згідно з якими [PERSON] є пенсіонером, у зв'язку з чим щомісячно отримує пенсію у розмірі 1000 лір, що становить близько 600 доларів США. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачеві матеріальну допомогу, тому з нього на користь позивача слід стягувати щомісячно кошти на її утримання у розмірі 30% заробітку (доходу), але не менше 5000,00 грн. в еквіваленті на національну грошову одиницю України, щомісячно, починаючи саме з дня пред'явлення позову - 27.05.2013 року, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, до досягнення їхньою дочкою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року. Вимога про стягнення аліментів від дня, коли відповідач покинув її, що мало місце, як нею зазначено, - 02.01.2013 року не ґрунтується на законі, тому у цій частині позову необхідно відмовити. Отже, позов задовольняється частково. Ураховуючи те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, ставка якого, згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону, становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 229,40 грн. (в редакції, чинній на момент звернення до суду), на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 229,40 грн. судового збору.

Outcome: partial