Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить відповідно до ч.2 ст. 197 СК України частково звільнити його від сплати заборгованості в сумі 22354,02 грн., зменшивши її розмір до суми не більшої ніж 4000 грн., пославшись в обґрунтування на те, що з червня 2014 року він втратив роботу і з цього часу постійного доходу не має, у зв'язку з чим перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі. Також вказав на те, що з нього у 2015 році стягнуто аліменти на іншу дитину з якою він та його дружина проживають разом. Позивач також проживає разом з матірю, яка допомагає позивачу та його родині, однак цього не достатньо. За можливості позивач сплачує аліменти. Вважає, що втрата постійного джерела доходу та наявне тривале скрутне становище є як раз тією обставиною, що має істотне значення. В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Представник Ленінський відділ ДВС ГТУ юстиції Миколаївської області до суду на зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що згідно листа Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 18.05.2016 року вих. № 21/67 по виконавчому листу № 2-1300 від 26.04.2011 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у першого перед останньою станом на 01.05.2016 року виникла заборгованість в сумі 22354,02 грн. Даних про розмір стягнутих аліментів вказаний лист не містить. Інших доказів на підтвердження твердження позивача про стягнення з нього аліментів на вказаним виконавчим листом в розмірі ? частини від доходу суду не надано. Згідно копії трудової книжки позивача останній 03.06.2014 року звільнений за згодою сторін з посади провідного фахівця ВКЗ. Також з трудової книжки вбачається, що позивач мав постійну роботу з 01.01.2011 року по 17.01.2013 року та з 19.08.2013 року по 03.06.2014 року. При цьому відсутність у суду можливості оглянути оригінал трудової книжки позбавляє можливості перевірити працевлаштування позивача у період після останнього запису про звільнення. Згідно копії трудової книжки дружини позивача [PERSON] остання постійно працювала з 09.12.2011 року по 16.05.2014 року і була звільнена із займаної посади за власним бажанням. Згідно довідки про заробітну плату від 22.04.2016 році щодо [PERSON], яку позивач в позові зазначає в якості матері не надаючи при цьому підтверджуючих документів, остання за січень, лютий, березень не встановленого року усього отримала 4200 грн. Зазначена довідка не містить підпису головного бухгалтера підприємства ТОВ «ПАКВА». Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 31.07.1995 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], щомісячно аліменти в розмірі ? частини починаючи з 12.12.2014 року. Даних про звернення вказаного рішення суду до примусового виконання, при тому, що позивач вказує у позові саме про стягнення з нього, суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, позивач повинен довести перед судом той факт, що заборгованість в сумі 22354,02 грн. виникла у вказаний період у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Матеріали надані позивачем не свідчать про виникнення заборгованості у зв'язку іншими обставинами, що мають істотне значення, на які він посилається. Так, із наданих документів навпаки вбачається, що позивач постійно працював у зв'язку з чим міг сплачувати аліменти у частці від доходу з 2011 року. При цьому, суду не надано розрахунок з весь період за який виникла заборгованість, що не дає суду можливості перевірити обставини її виникнення. Крім того, суд враховує, що позивач звільнився за власним бажанням, що не може свідчити про настання обставин, які від нього не залежали та призвели до звільнення. Неможливість подальшого працевлаштування, на чому наполягає позивач не підтверджуючи цього, свідчить про вільний вибір позивача, що також не може сприйматись як істотна обставини, яка призвела до виникнення заборгованості. Посилання позивача на доходи матері та теперішньої дружини суду не зрозуміле, адже обовязок щодо сплати аліментів виник саме у [PERSON], який не може бути перекладений на інших осіб. Про обставини, які свідчать про виникнення у нього обовязку протягом 2011-2016 років підтримувати вказаних осіб у звязку з хворобою або іншими істотними обставинами, які обумовлюють підвищені та неминучі витрати, позивач не зазначив. Більш того, аліменти на сина [PERSON] з позивача стягнуті при тому, що він проживає разом із з ним та дружиною, з якою, як зазначено в рішенні суду від 04.02.2015 року позивач не веде спільного господарства. Отже, яким чином мають бути судом враховані дані про працевлаштування дружити з якою позивач не веде спільного господарства також не зрозуміло. Одночасно суд звертає увагу на те, що теперішня дружина позивача також втратила роботу за власним бажанням, зробивши вільний вибір. Відсутність даних про примусове стягнення згідно рішення суду про стягнення аліментів на другу дитину не може свідчити про стягування з позивача половини доходу. Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку про недоведеність позивачем настання інших обставин, які мають істотне значення, що є єдиною підставою для часткового звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а отже у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed