Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання недійсним договору іпотеки та відступлення права вимоги за цим договором. Свої позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач обґрунтував тим, що 15 травня 2014 року позивач уклала з відповідачем 1 Договір позики на суму 636669 гривень з терміном повернення до 15 листопада 2014 року. Одночасно з укладенням зазначеного Договору позики, 15 травня 2014 року з метою забезпечення виконання зобов`язання за цим договором, між позивачем та відповідачем 1 був укладений Договір іпотеки за номером 2458. Предметом іпотеки стало нерухоме майно у вигляді трьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 73,8 кв.м., що належить на праві власності позивачу. Вказаний Договір іпотеки підлягає визнанню судом недійсним, оскільки його було укладено та підписано від імені [PERSON] іншою особою, яка не мала на це повноважень. Предмет іпотеки в даний час знаходиться під арештом на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 04.08.2015 року. В теперішній час досудове слідство встановлює місцезнаходження самої [PERSON], а також встановлює наявність чи відсутність факту її перебування на території України в день підписання спірного договору. Крім того, 23 березня 2015 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений Договір № 1574 про відступлення прав за іпотечним договором № 2458. Вказаний договір про відступлення прав був підписаний також не [PERSON], а іншою особою. Крім того, вказаний договір про відступлення прав не міг бути укладеним також і з наступних підстав: пунктом 4.1 Договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право з дозволу іпотекодавця укласти договір про відступлення права вимоги. Позивач не надавала згоди на укладення договору про відступлення права, а це унеможливлює укладання спірного договору. Тому позивач просила суд визнати недійсним Договір іпотеки № 2458 від 15.05.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А.; визнати недійсним Договір відступлення прав № 1574 від 23.03.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В.. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні, суду пояснила, що відповідач особисто підписувала оспорювані договори, знаходилась на території України та у нотаріуса при їх підписанні . До матеріалів справи долучено письмові заперечення. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) 15 травня 2014 року було укладено Договір позики, відповідно до умов якого позичальник отримує від позикодавця, а позикодавець передає у позику позичальнику грошову суму в розмірі 636669 гривень, що за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на 15 травня 2014 року складає 53100 доларів США 00 центів. Відповідно до п. 3 б) договору, сторони за цим договором домовилися про те, що остаточний розрахунок за цим договором позики має бути здійснено не пізніше 15 листопада 2014 року. Пунктом 6 договору передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за цим договором сторони зобов`язуються, що в порядку та в строки визначені цим договором буде укладено договір іпотеки (а.с.55). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 15 травня 2014 року між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, цим договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики від 15.05.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 15.05.2014 року, на суму 636669 гривень, що за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на 15 травня 2014 року складає 53100 доларів США 00 центів, з обумовленим строком повернення боргу до 15 листопада 2014 року. Відповідно до п. 1.2 договору, у забезпечення виконання зобов`язань боржником за основним договором іпотекодавець передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.53-54). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого, на умовах, викладених у цьому договорі, та у зв`язку з укладенням Договору відступлення права вимоги за договором позики від 23 березня 2015 року, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 1573 первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 15 травня 2014 року за реєстровим № 2458, укладеним між первісним іпотекодержателем та [PERSON], відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] загальною площею 73,8 кв.м. та житловою площею 46,4 кв.м. в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики від 15 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим № 2457. Відповідно до п. 1.4 договору, укладення цього договору є правовою підставою для заміни сторони іпотекодержателя за іпотечним договором та переходу (відступлення) від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя всього комплексу прав та обов`язків іпотекодержателя за іпотечним договором в повному обсязі. Згідно п. 1.5 договору, при укладенні цього договору первісний іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю усі документи, що підтверджують права іпотекодержателя, а саме: оригінал іпотечного договору з усіма змінами та доповненнями до нього. Пунктом 1.6 договору передбачено, що новий іпотекодержатель набуває у повному обсязі права іпотекодержателя за іпотечним договором з моменту укладення цього договору (а.с.24). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Договір про відступлення прав за іпотечним договором вчинений з порушенням вимог п. 4.3 Договору іпотеки, а саме іпотекодержатель має право з дозволу іпотекодавця укласти договір про відступлення права вимоги (цесія). Проте, відповідачка не зверталася до позивачки за дозволом на укладення нового договору. Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням (ст. 24 Закону України «Про іпотеку»). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як вбачається зі змісту п. 4.1 Договору іпотеки, де зазначено, що іпотекодержатель має право з дозволу іпотекодавця укласти договір про відступлення права вимоги (цесія), проте даним пунктом договору не передбачено отримання згоди іпотекодавця як обов`язкової передумови укладання іпотекодержателем договору про відступлення права вимоги. Також, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Договір позики та Договір іпотеки були підписані в присутності нотаріуса не [PERSON], а іншою особою, яка надала нотаріусу документи [PERSON] і підписувала за неї договір та інші документи у нотаріуса, підробивши її підпис. Проте, до матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що Договір позики від 15 травня 2014 року та Договір іпотеки від 15 травня 2014 року підписувалися не відповідачем, а іншою особою, а також не зазначено які права позивача при цьому порушені. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 та ч. 6 ст. 203 ЦК України). У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач не зазначає, яке саме право порушують договори, які просить визнати недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та поясненням, враховуючи те, що до матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що Договір позики від 15 травня 2014 року та Договір іпотеки від 15 травня 2014 року підписувалися не відповідачем 1, а відповідач не був зобов`язаний отримувати згоду позивача на укладення Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 23.03.2015 року, а також те, що позивач не зазначає, які права порушують укладені договори, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed