Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У січні\~2021\~року \~Акціонерного товариства\~ (далі-АТ) «Банк Кредит\~Дніпро» звернулося до\~суду з\~позовом в\~порядку цивільного\~судочинства в\~якому просить\~стягнути з\~ [PERSON] на їх користь\~заборгованість за кредитним договором ліміту №26202000459693 від 13 листопада 2019 року у розмірі 151450,52 грн. \~В обґрунтування позову зазначив, що між ним та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 36202000459593 від 13.11.2019 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який належним чином не виконується, внаслідок чого станом на 08 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 61\~973,16 грн., яка складається з: суми виданого кредиту 47404,22 грн.; залишок строкового кредиту 39282,03 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків 1780,30 грн., залишок простроченого кредиту 5967,22 грн., залишок прострочених відсотків 14943,61 грн. Окрім того між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено ще один Кредитний договір № 22039000219977 від 13.11.2019 року, згідно якого сума виданого кредиту становить 70485 грн. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 89477,36 грн., з яких: 57536,13 грн. залишок строкового кредиту, 8429,67 залишок простроченого кредиту, 23511,18 грн. залишок прострочених комісій. \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 27-28). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом АТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 38-39). \~Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 3). [PERSON] , якій належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за місцем проживання в судове засідання не з`явилася. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Банк Кредит Дніпро» з метою отримання банківських послуг уклав договір про встановлення кредитного ліміту №26202000459693 та кредитного договору № 22039000219977 від 13.11.2019 року (а.с. 5, 8). \~Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою. \~ Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 08 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 61 973,16 грн., яка складається з: суми виданого кредиту 47404,22 грн.; залишок строкового кредиту 39282,03 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків 1780,30 грн., залишок простроченого кредиту 5967,22 грн., залишок прострочених відсотків 14943,61 грн. Окрім того між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено ще один Кредитнийй договір № 22039000219977 від 13.11.2019 року, згідно якого сума виданого кредиту становить 70485 грн. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 89477,36 грн., з яких: 57536,13 грн. залишок строкового кредиту, 8429,67 залишок простроченого кредиту, 23511,18 грн. залишок прострочених комісій (а.с. 16-19). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором про надання банківських послуг від 13.11.2019 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкція за користування кредитом. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] прострочена заборгованість за Кредитним договором № 26202000459693 від 13 листопада 2019 року у розмірі 151450,52 грн. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved