Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У травні 2016 року до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] за кредитним договором №\~б/н від 10.04.2008 р. у розмірі 16202,82 грн. та судових витрат. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2016 р., у звязку із смертю [PERSON] 26.10.2013 р., замінено первісного відповідача [PERSON], належним відповідачем [PERSON]. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2016 р. цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано для розгляду за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області. В подальшому позивач подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1854,03 грн. за кредитним договором № б/н від 10.04.2008 р., зменшивши розмір заборгованості до тієї, що існувала на дату смерті [PERSON] Вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.04.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що 26.10.2013 р. [PERSON] померла. В процесі розгляду справи судом було встановлено, що правонаступником померлої є [PERSON]. Станом на дату смерті [PERSON] мала заборгованість у сумі 1854,03 грн., яка складається з наступного: 1726,14 грн. заборгованість за кредитом; 127,89 грн. заборгованість по процентам. Представник позивача [PERSON] у судове засідання зявився в режимі відеоконференції з Самарським районним судом м. Дніпропетровська 10.01.2017 р., тобто ще до подання уточненої позовної заяви у справі, позов підтримав частково, за його клопотання розгляд справи було відкладено з метою уточнення позову. В подальшому, [PERSON] участі у розгляді справи не брав, у судове засідання 25.01.2017 р., яке мало відбуватись за його клопотанням в режимі відеоконференції, не зявився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, матеріали справи містять дві довідки про доставку електронних листів з ухвалою про призначення судового засідання на 25.01.2017 р. в режимі відеоконференції на електронні адреси, які були зазначені представником позивача [PERSON] при зверненні до суду, а також [PERSON] у клопотанні про призначення судового засідання в режимі відеоконференції. Таким чином, як представник позивача [PERSON], так і ПАТ КБ «Приватбанк» як юридична особа, були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Крім того, в уточненому позові представник позивача зазначив, що у разі неявки відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подала. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.04.2008 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний договір складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і шляхом списання банком з інших рахунків клієнта. На підставі п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг, банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та в памятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви «Відмітки банку». Відповідно до п. 3.2 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банка, та надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Згідно з п. 3.3 Умов і правил надання банківських послуг підписання договору є прямою та безумовною згодою боржника відносно будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 3.4 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт або його довірена особа використовують платіжні карти в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари та (послуги), для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банку, фінансових установах, через банкомати і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін та діючим законодавством України. Пунктом 3.5 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту, регулюється діючим законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем, цим договором, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За приписами п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадках невиконання зобовязань по договору, на вимогу банку виконувати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежу по комусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розміні 500,00 грн. та 5 % від суми позову. При оформлені кредитної картки відповідач був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві та погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами. Умови кредитного договору позичальник не виконав в повному обсязі. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON], станом на 26.10.2013 р., тобто дату смерті, мала заборгованість 1854,03 грн., яка складається з наступного: 1726,14 грн. заборгованість за кредитом; 127,89 грн. заборгованість по процентам. Згідно актового запису про смерть №304 від 29.10.2009 р. виданого Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Черкаській області, [PERSON] померла 26.10.2013 р. З копії спадкової справи вбачається, що заповіту [PERSON] не залишила. Заявою від 17.02.2014 р. [PERSON] прийняла спадщину за законом як спадкоємець першої черги. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обовязок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обовязок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, законодавець ставить в залежність обовязок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України та ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, майнові права, одержані відповідачем [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON], в межах вартості якого вона зобовязана задовольнити вимоги кредитора ПАТ КБ «Приватбанк», то у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed