Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У червні 2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), [PERSON] (далі - відповідач 3) про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS]. У зв`язку з несплатою відповідачами за комунальні послуги 01.04.2007 року по 01.07.2014 року, відповідно до розрахунку заборгованості, борг складає 7715,38 грн. Таким чином, через несвоєчасне проведення розрахунків відповідачів, позивач має заборгованість перед організаціями - виробниками комунальних послуг. Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 7715,38 грн., яка складається із суми основного боргу - 3239,95 грн., інфляційних втрат - 3763,72 грн. та 3 % річних - 711,71 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідачем [PERSON], яка також є представником відповідача [PERSON] було подано до суду письмові заперечення, відповідно до яких, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1. ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що на підставі довідки форми № 3 від 09.06.2015 року № 127, відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.5). Зазначений будинок знаходиться на балансі Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Згідно матеріалів справи, 26 лютого 1988 року [PERSON] з сім`єю із чотирьох осіб на право заняття житлового приміщення площею 29,4 кв.м., яка складається із двох кімнат за адресою: [ADDRESS], було видано ордер на житлове приміщення № 27802 серія Б, який виданий на підставі рішення виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 22 лютого 1988 року № 72 (а.с.9). В подальшому квартира була приватизована та відповідачам видано свідоцтво від 29.07.2010 року про право власності на квартиру в рівних частках кожному (а.с.49). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 звернулася до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності; 4) у зв'язку з недоліками проданого; 5) про розірвання договору дарування; 6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти; 7) про оскарження дій виконавця заповіту. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2007 року по липень 2014 року, відповідачем у різні періоди тривалості заборгованості здійснювалася оплата послуг, а тому з урахуванням ч. 3 ст. 264 ЦК України, суд відмовляє у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із рахунком, який знаходиться в матеріалах справи, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги, за період з 01 квітня 2007 року по 01 липня 2014 року включно, становить 7715,38 грн., яка складається із суми основного боргу - 3239,95 грн., інфляційних втрат - 3763,72 грн. та 3 % річних - 711,71 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги в сумі 7715,38 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 256, 258, 261, 264, 267, 526, 625 ЦК України 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved