Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 18 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 506, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 52000,00 грн. на строк 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17 грудня 2027 року, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом, на придбання будинку, розташованого за адресою: вул.Основянська,20, смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 18 грудня 2007 року, між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 235. Оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобовязання за кредитним та іпотечним договорами, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною не нижчою за 198\~200,00 грн., встановити вищий пріоритет позивача, як іпотекодержателя предмету іпотеки та стягнути сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву згідно якої прохала розглядати справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином та у встановлений законом строк і порядок, про що свідчить оголошення в газеті. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлена належним чином, однак в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 18 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» (на даний час публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір № 506, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 52000,00 грн. на строк 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17 грудня 2027 року, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом, на придбання будинку, розташованого за адресою: вул.Основянська,20, смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 18 грудня 2007 року, між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 235, посвідчений приватним нотаріусом Краснокутської районної нотаріальної контори [PERSON], номер у реєстрі 2194, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку позивачу житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Основянська,20 в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, житловою площею 47,40 кв.м, загальною площею 82,90 кв.м., що належить останній на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В силу ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. 06 лютого 2017 року банком було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення зобовязань за кредитним договором від 18.12.2007 року № 506, яка до цього часу останньою не виконана. Внаслідок порушення з боку [PERSON] умов повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у неї перед позивачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 15.05.2017 року становить 53\~635,35 грн. та складається з заборгованості по кредиту у сумі 42513,24 грн., заборгованості по відсоткам 8111,36 грн., нарахованої суми пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 1254,37 грн., нарахованої суми 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту 143,47 грн., нарахованої суми 3 % річних за несвоєчасне повернення відсотків 182,83 грн., нарахованої суми з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту 587,49 грн., нарахованої суми з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків 842,59 грн.. Згідно п. 3.1.3 Іпотечного договору, іпотекодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за Договором про іпотечний кредит та/або цим Договором, в тому числі невиконання або неналежне виконання боржником/іпотекодавцем зобовязання за Договором про іпотечний кредит в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців. Відповідно до положень п.4.2 Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобовязання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Згідно із абз.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Зазначена процедура продажу передбачає укладення іпотекодержателем договорів купівлі-продажу з іншою особою від свого імені без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно з абз.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 зазначеного Закону вбачається, що у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частини 6 статті 38 цього Закону. Згідно з частиною 6 статті 38 зазначеного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 27 травня 2015 року у справі № 6-61 цс 15; від 09 грудня 2015 року у справі № 6-2479 цс 15, від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239 цс 16. Згідно оцінки вартості предмета іпотеки, проведеної субєктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] 11 квітня 2017 року, вартість предмета іпотеки складає 198\~200,00 грн.. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved