Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23 вересня 2012 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, розташований по вул. Мазепи, 3 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області та ? частина земельної ділянка площею 2,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яланецької сільської ради, належна [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на земелю серії І-ВН 010388, виданого 09 січня 2002 року Яланецькою сільською радою. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та батько позивача [PERSON], який спадщину не прийняв, оскільки помер 17 вересня 2006 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем за правом представлення. Однак коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їм було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на житловий будинок та ? частину земельної ділянки, що належали [PERSON] В подальшому [PERSON] позовні вимоги зменшила, просила визнати за нею по ? частині права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, у звязку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Так як відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2012 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Після сметрі [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 477 від 26 липня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Яланецької сільської ради Томашпільського району до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Мазепи, 3 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області та земельна ділянка площею 2,04 га, розташована на території Яланецької сільської ради, належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 010388. Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями майна за законом залишилися син [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 43). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 82 від 06 червня 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Мазепи, 3 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON] (а.с. 21). Як вбачається з рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 грудрня 2014 року [PERSON] спадщину прийняв часково, а саме на ? частину земельної ділянки належної [PERSON] (а.с. 13-14). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення після смерті свого батька [PERSON], який помер 17 вересня 2006 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯЦ № 549664, виданого 11 січня 1951 року Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області [PERSON] є сином покійної [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ № 319111, виданого 01 липня 1983 року Войнашівською сільською радою Барського району Вінницької області позивач дійсно є дочкою [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 04 листопада 2001 року позивач вийшла заміж та змінила прізвище на прізвище чоловіка Колодій (а.с.10), однак 14 жовтня 2005 року шлюб було розірвано, що підтверджується копіє свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 006473 від 14 жовтня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.12). 21 червня 2008 року позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище Колодій на прізвище [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №369/0116 від 26 червня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у звязку відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 15). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої [PERSON] не заведена (а.с. 40). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхні матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved