Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 04 жовтня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини у них не склалися, зараз вони із відповідачем проживають окремо, але вона має надію зберегти сімю, тому не звертається до суду із позовом про розірвання шлюбу. Вони із відповідачем [PERSON] не можуть дійти згоди щодо утримання малолітніх дітей, вже більше року відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей. Діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач жодних коштів на утримання дітей не надає. У відповідача [PERSON] немає інших дітей, а також осіб, які б перебували на його утриманні. В судове засідання, яке було призначено на 26 липня 2017 року о 16.30 год. позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов, просить суд розглядати справу у її відсутності та проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 26 липня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 04 жовтня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Від спільного життя з відповідачем у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серія 1-СГ № 449362 від 11.03.2015 року та серія 1-СГ №506581 від 29.06.2016 року, копією свідоцтва про шлюб серія 1-СГ №241206 від 04 жовтня 2014 року (а.с. 3-5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає кошти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved