Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

у травні 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 53316 грн 42 коп.; неустойку за несплату аліментів в період з 20.01.2009 по 23.03.2011 та в період з 23.03.2011 по 30.06.2011 у розмірі 7471 грн 81 коп., а також просить суд призначити стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частини з усіх видів доходу на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІІ групи довічно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них є син [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства, який за станом свого здоров'я не працює, однак відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надавав, тому позивач 13.02.2014 звернулася до суду із позов про стягнення заборгованості по аліментах, який суд задовольнив на підставі чого державним виконавцем було видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, яка складає 50095 грн 05 коп., до якої також входить пеня за кожен день прострочення на користь одержувача аліментів у розмірі 7471 грн 81 коп. Позивачу судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутності (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, показів свідків, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа №2/759/2325/14 від 18.06.2014 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по аліментах у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно з 23.03.2011 по 30.06.2011 сума боргу складає 3221 грн 37 коп. (а.с. 4). Згідно довідки розрахунку заборгованості по стягненню аліментів на підставі виконавчого листа №2-2852 виданого 16.01.2009 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини сума боргу складає 50095 грн 05 коп. [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату та має ІІІ групу інвалідності довічно (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень викладених п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року №6-94цс15, яка згідно з ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. А тому суд з урахуванням роз'яснень, викладених в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року №6-94цс15 вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення сума неустойки в розмірі 7471 грн 81 коп. за період з з 23.03.2011 по 30.06.2011 включно, яка обчислюється у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах помножена на кількість днів місяця в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць: 23.03.2011 - 01.04.2011 - 251 грн 23 коп. - 2,51 х 8 = 20 грн 08 коп.; 01.04.2011 - 01.05.2011 - 980 грн 39 коп. - 9,80 х 30 = 294 грн 00 коп.; 01.05.2011 - 01.06.2011 - 965 грн 21 коп. - 9,65 х 31 - 299 грн 15 коп.; 01.06.2011 - 30.06.2011 - 10,25 х 30 = 307 грн 50 коп., що разом становить 920 грн 73 коп. Та за період з 20.01.2009 по 23.03.2011 включно: 20.01.2009 - 01.02.2009 - 253 грн 99 коп. - 2,54 х 12 = 30 грн 48 коп.; 01.02.2009 - 01.03.2009 - 715 грн 87 коп. - 7,16 х 28 = 200 грн 48 коп.; 01.03.2009 - 01.04.2009 - 775 грн 17 коп. - 7,75 х 31 =240 грн 25 коп.; 01.04.2009 - 01.05.2009 - 786 грн 69 коп. - 7,87 х 30 = 236 грн 46 коп.; 01.05.2009 - 01.06.2009 - 766 грн 38 коп. - 7,66 х 31 = 237 грн 46 коп.; 01.06.2009 - 01.07.2009 - 820 грн 69 коп. - 8,21 х 30 = 246 грн 30 коп.; 01.07.2009 - 01.08.2009 - 830 грн 05 коп. - 8,30 х 31 = 257 грн 30 коп.; 01.08.2009 - 01.09.2009 - 781 грн 60 коп. - 7,82 х 31 = 242 грн 42 коп.; 01.09.2009 - 01.10.2009 - 812 грн 57 коп. - 8,13 х 30 = 243 грн 90 коп.; 01.10.2009 - 01.11.2009 - 805 грн 99 коп. - 8,06 х 31 = 249 грн 86 коп.; 01.11.2009 - 01.12.2009 - 788 грн 39 коп. - 7,88 х 30 = 236 грн 40 коп.; 01.12.2009 - 01.01.2010 - 921 грн 08 коп. - 9,21 х 31 =285 грн 51 коп.; 01.01.2010 - 01.02.2010 - 742 грн 24 коп. - 7,42 х 31 = 230 грн 02 коп.; 01.02.2010 - 01.03.2010 - 755 грн 56 коп. - 7,56 х 28 = 211 грн 68 коп.; 01.03.2010 - 01.04.2010 - 842 грн 04 коп. - 8,42 х 31 = 261 грн 02 коп.; 01.04.2010 - 01.05.2010 - 812 грн 82 коп. - 8,13 х 31 = 261 грн 02 коп.; 01.05.2010 - 01.06.2010 - 823 грн 15 коп. - 8,23 х 31 = 255 грн 13 коп.; 01.06.2010 - 01.07.2010 - 897 грн 81 коп. - 8,98 х 30 = 269 грн 40 коп.; 01.07.2010 - 01.08.2010 - 895 грн 03 коп. - 8,95 х 31 = 277 грн 45 коп.; 01.08.2010 - 01.09.2010 - 897 грн 81 коп. - 8,98 х 31 = 278 грн 38 коп.; 01.09.2010 - 01.10.2010 - 871 грн 74 коп. - 8,72 х 30 = 261 грн 60 коп.; 01.10.2010 - 01.11.2010 - 899 грн 06 коп. - 8,99 х 31 = 278 грн 69 коп.; 01.11.2010 - 01.12.2010 - 904 грн 27 коп. - 9,04 х 30 = 271 грн 20 коп.; 01.12.2010 - 01.01.2011 - 1043 грн 57 коп. - 10,44 х 31 = 323 грн 64 коп.; 01.01.2011 - 01.02.2011 - 863 грн 30 коп. - 8,63 х 31 = 267 грн 53 коп.; 01.02.2011 - 01.03.2011 - 888 грн 70 коп. - 8,89 х 28 = 248 грн 92 коп.; 01.03.2011 - 23.03.2011 - 722 грн 20 коп. - 7,22 х 23 = 166 грн 06 коп., що разом становить 6551 грн 08 коп. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду довічно, оскільки повнолітній син є інвалідом ІІІ-групи. Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім цього, судом роз'яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, приймаючи до уваги обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів (доходу) заробітку щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial