Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У травні 2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), у якій позивач просить суд, зняти арешт та заборону здійснювати відчуження нерухомого майна належного [PERSON] , а саме: на квартиру за адресою [ADDRESS] , накладений постановою Державної виконавчої вслужби у Печерському районі міста Києва серія АА № 190780 від 20.12.2005 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження заборону (арешт) запис від 17.01.2006 року за № 2796670. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що він є власником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] . У 2019 році позивачу стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт, а підставою накладення арешту була постанова Державної виконавчої служби у Печерському районі міста Києва. Також, інформація про виконавче провадження згідно якого було накладено арешт на вказану квартиру відсутня в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП), тому позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про зняття арешту із квартири, проте відповіді не отримав. Зазначений арешт створює перешкоди позивачу у реалізації права володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, тому він позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 15. 05.2020 року в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.01.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги позову підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявний запис про тип обтяження за реєстровим номер 2796670 є арешт нерухомого майна, який зареєстрований 17.01.2006 року за № 2796670 реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою, підставою обтяження є постанова АА № 190780, 20.12.2005 року Державної виконавчої служби у Печерському районі м.Києва, об`єкт обтяження- все нерухоме майно власником якого є [PERSON] . Згідно листа Начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) вих.210 від 20.05.2021 року, отриманого на запит суду, в АСВП станом на 15.05.2021 року виконавчий проваджень стосовно [PERSON] ( [INFO] ) у відділі на виконанні не перебуває. Також у реєстрі не відображається інформація щодо перебування у відділі на виконанні провадження у межах якого постановою від 20.12.2005 року № 190780 накладався арешт на майно [PERSON] . У відповідь на запит, Перша Київська державна нотаріальна контора листом від 04.06.2021 року № 6555/01-14, направила на адресу суду копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Бурлак Д.П. , державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Печерському районі міста києва 20.12.2005 року, на підставі якої Першою КДНК до Єдиного реєстру заборон внесені відомості про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови від 20.12.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Печерському районі міста києва Бурлак Д.П., при примусовому виконанні Виконавчого листа № 2-1202 виданого 24.04.2005 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь Комерційно-техніченого центру «Охоронні системи» в формі товариства з обмеженою відповідальністю боргу в сумі 55000 грн. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює питання зняття арешту з майна, визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частиною п`ятою означеної статті, на яку посилається позивач, як на підставу свої вимог, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Втім, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Так, згідно пункту першого цього Пленуму у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно пункту другого означеного Пленуму позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Враховуючи вкладене, що між сторонами не існує спору про право власності або користування на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, та позов пред`явлено до органу державної виконавчої служби, суд приходить до висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed