Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У січні 2021 р. Савісько В.В. , діючи в інтересах [PERSON] звернувся в суд з наведеним вище позовом, в якому ставить питання про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомірського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо звернення стягнення грошових коштів з [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Також, у позові просять стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» судових витрат у сумі 5261,20 грн., з яких 4000,00 грн. витрати на правову допомогу, 840,80 грн. - судовий збір за подання позову, 420,40 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Позов мотивований тим, що згідно єдиного реєстру боржників (за критерієм пошуку) приватним нотаріусом Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» грошових коштів. Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошенко В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 63933666 від 16.12.2020 р.). Позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за тексом - Перелік) були внесені зміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначені зміни надавали можливість нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабіну Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений 31.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Крім того, позивач вказує, що, а ні вимог від відповідача, а ні повідомлень від приватного нотаріуса про вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» [PERSON] не отримувала. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі наданих доказів. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а треті особи - на подання пояснень. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31 жовтеня 2020 р. (а.с.45) приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за реєстровим номером 90168 вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» 68 421,72 грн. за період з 06.11.201р. до 12.11.2020р. за кредитним договором № 387250120 від 25.04.2018 р. 16.12.2020 р. (а.с.47) приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошенко В.Л. відкрито виконавчого провадження (63933666) з виконання вищенаведеного виконавчого напису № 90168, виданого 31.11.2020 р. Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Великої Палати Верховного Суду України від 20.06.2018 р. у справі № 826/20084/14 відмовлено у перегляді вказаної вище ухвали Вищого адміністративного суду України. Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - надання стягувачем документів відповідно до Переліку (Постанова Верховного Суду України від 23.09.2019р. № 903/578/18-ц). Підставами оскарження виконавчого напису нотаріуса може бути порушення процедури вчинення виконавчого напису, зокрема, не повідомлення боржника про вимогу кредитора ( Постанова Верховного Суду України від 10.04.2019р. № 201/11969/16-ц). За матеріалами справи ні відповідачем, ні приватним нотаріусом Інгінова К.О. про вимоги відповідача та вчинення виконавчого напису остання не повідомлялась. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису 31 жовтеня 2020 р. за реєстром номером № 90168 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 31 жовтеня 2020 р. за реєстром номером № 90168, таким, що не підлягає вчиненню. За матеріалами справи за подачу позову сплачено 840,80 грн. (квитанція від 29.12.2020р. а.с.8), за подачу заяви про забезпечення позову - 420,40 грн. (квитанція від 29.12.2020р. а.с.20). Позов в інтересах [PERSON] подано адвокатом Савіського В.В., що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатської діяльністю, договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.12.2020р. та ордером про надання правової допомоги (а.с. 17,20,21). На підставі положень ст. 133,137 ЦПК України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, яку несуть сторони, крім випадків надання правничою допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що матеріали справи, окрім договору про надання професійної правничої (правової) допомоги,містять також Акт прийому передачі наданих послуг від 29.12.2020р., укладений між адвокатом Савісько В.В. та [PERSON] . Однак на підтвердження факту отримання коштів від клієнта на оплату гонорару стороною позивачане надано документів про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оформлених у встановленому законом порядку, а зазначений актне можебути належним, допустимим та достовірним доказом факту оплати гонорару адвоката. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є оформлені у встановленому законом порядку квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» на користь [PERSON] підлягають судові витрати понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 1 261,20 грн.

Outcome: partial