Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У червні 2014 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що між Позивачем та [PERSON] був укладений Договір № 13/04/2013 від 13 квітня 2013 року про виконання робіт по виготовленню та монтажу меблів. Відповідно до умов вищезазначеного договору, Позивач взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених договором, а Відповідач взяв на себе зобов'язання прийняти товар та оплатити його вартість. Свої зобов'язання по передачі товару Позивач виконав належним чином. Зокрема, поставка товару здійснювалася відповідно до видаткової накладної № РН-14.06.13 від 14.06.2013 року. З боку Відповідача товар був прийнятий без будь-яких заперечень. Відповідно до п. 4 видаткової накладної № РН-14.06.13 від 14.06.13 року, Відповідач підтвердила, що на момент доставки виробів за адресою: [ADDRESS], розрахунок за договором № 13/04/2013 від 13 квітня 2013 року проведений не в повному обсязі, а саме: заборгованість Відповідача становить 35 096 грн. 00 коп. [PERSON] взяла на себе зобов'язання розрахуватися з Позивачем у строк до 01 квітня 2014 року. Станом на момент звернення до суду дебіторська заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 35 096 (тридцять п'ять тисяч дев'яносто шість) грн. 00 коп. Враховуючи норми цивільного законодавства у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь крім вищезазначеної заборгованості за невиконання договору інфляційні витрати у розмірі 1 158 (одна тисяча сто п'ятдесят вісім) грн. 17 коп., три відсотки річних у розмірі 204 (двісті чотири) грн. 81 коп., суму пені у розмірі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) грн. 11 коп., загальну суму заборгованості у розмірі 37 681 (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят одну) грн. 09 коп. В судовому засіданні представником Позивача була надано письмове клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив додатково стягнути з [PERSON] на корить фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп., які були сплачені Позивачем за оголошення про виклик до суду Відповідача в газеті «Урядовий кур'єр». В судове засідання Позивач та його представник не з'явились. Представник Позивача подав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням через газету «Урядовий кур'єр» від 11 жовтня 2014 року № 188 (5317), наявним в матеріалах справи, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1. ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Судом встановлено, що між Позивачем та [PERSON] був укладений Договір № 13/04/2013 від 13 квітня 2013 року про виконання робіт по виготовленню та монтажу меблів. Відповідно до умов вищезазначеного договору, Позивач взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених договором забезпечити із власних матеріалів (комплектуючих) виготовлення виробів, а Відповідач взяв на себе зобов'язання прийняти товар та оплатити його вартість. Свої зобов'язання по передачі товару Позивач виконав належним чином. Зокрема, поставка товару здійснювалася відповідно до видаткової накладної № РН-14.06.13 від 14.06.2013 року. З боку Відповідача товар був прийнятий без будь-яких заперечень. Відповідно до п. 4 видаткової накладної № РН-14.06.13 від 14.06.13 року, Відповідач підтвердила, що на момент доставки виробів за адресою: [ADDRESS], розрахунок за договором № 13/04/2013 від 13 квітня 2013 року проведений не в повному обсязі, а саме: заборгованість Відповідача становить 35 096 грн. 00 коп. [PERSON] взяла на себе зобов'язання розрахуватися з Позивачем у строк до 01 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк виконання обовязку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договорів або актів цивільного судочинства. Однак [PERSON] неналежним чином виконала взяті на себе за договором № 13/04/2013 від 13 квітня 2013 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за надані послуги з виготовлення та монтажу меблів, допустила заборгованість з його оплати у сумі 35 096 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що слід стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за надані послуги з виготовлення та монтажу меблів у сумі 35 096 (тридцять п'ять тисяч дев'яносто шість) грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст.ст.16, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Всупереч вимогам укладеної угоди [PERSON] не було виконано зобов'язання по оплати наданих товариством послуг. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Розмір пені за невиконання замовником покладених на нього обов'язків встановлений п.5.5. вищезазначеного договору та складає подвійну облікову ставку НБУ за кожен день прострочки виконання зобов'язання, але не більше 10 % від вартості виробів, указаних в п.1.2 договору. Тому, оскільки Відповідачем було прострочено оплату наданих фізичною особою - підприємцем [PERSON] послуг по договору, вона має оплатити на користь Позивача пеню у розмірі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) грн. 11 коп. (суд погодився із наданими Позивачем розрахунками). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урухванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нараховані 3% річних складають 204 (двісті чотири) грн. 81 коп. та інфляційні нарахування становлять - 1 158 (одна тисяча сто п'ятдесят вісім) грн. 17 коп. (суд погодився із наданими Позивачем розрахунками). Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги фізичної особи - підприємця [PERSON] обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, у зв'язку із чим на користь Позивача слід стягнути суму заборгованості за невиконання договору з урахуванням пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 37 681 (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят одну) грн. 09 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відшкодуванню підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати Позивача у сумі 796 (сімсот дев'яносто шість) грн. 82 коп. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 3, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 624, 625 та

Outcome: approved