Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У травні 2016 року позивач в особі ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного відділення з обслуговування побутових споживачів звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення з них солідарно вартості не облікованої електричної енергії у сумі 2675,05 грн., яка утворилась за період з 01.04.2017 року по 30.10.2017 року, а також просить стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, просить суд задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі до суду не прибула, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі споживають електричну енергію та здійснюють оплату спожитої електричної енергії на підставі виставлених позивачем рахунків. Відповідно до ст..202 ЦК України сторони вчинили дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків, тобто вчинили двосторонній правочин (договір) щодо купівлі-продажу електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст..218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері енергопостачання не передбачає правового наслідку недійсності правочину щодо купівлі - продажу електричної енергії у разі недодержання письмової форми договору. Згідно п.19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. За п.20 наведених вище Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць, але відповідач не дотримується розрахункового періоду і не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Відповідно до п.42 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймач квартири зобов'язаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved