Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява Публічного акціонерного товариства «Броварське автотранспортне підприємство -13209», в обґрунтування якої зазначається, що позивачу на праві власності належить приміщення гуртожитку, яке розташоване у місті Бровари Київської області по вул. Оболонській, 45. Відповідачці [PERSON] на сімю у складі: [PERSON], [PERSON] - донька, і [PERSON] син, 26 квітня 2011 року адміністрацією підприємства виданий ордер на заселення кімнати №11 у вказаному гуртожитку, за цією ж адресою зареєстровані відповідач та її діти, а з 24 квітня 2013 року зареєстрована ще одна дитина - [PERSON]. 24 травня 2013 року [PERSON] звернулася до директора ПАТ ««Броварське автотранспортне підприємство -13209» із заявою про закріплення за нею кімнати №8 гуртожитку для проживання її неповнолітніх дітей. Вказана заява 27 травня 2013 року розглянута директором автопідприємства та надано дозвіл на виділення відповідачу кімнати при умові підписання договору найму житлової кімнати. Укладати договір найму відповідач [PERSON] відмовилася, однак зайняла кімнату номер 8 у гуртожитку самочинно і продовжує її займати до цього часу, використовуючи кімнату для проживання членів своєї сімї. Звільнити самоправно зайняту кімнату №8 у добровільному порядку відповідач відмовляється. Посилаючись на викладене, позивач просить виселити [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], з кімнат №8гуртожитку по вул. Оболонській, 45, у м. Бровари, та вселити зазначених осіб у кімнату №11 у вказаному гуртожитку. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2016 року прийнято до спільного розгляду із первісними вимогами зустрічну позовну заяву [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, до ПАТ «Броварське АТП» про зобовязання видати ордер на кімнату у гуртожитку. В обґрунтування зустрічного позову зазначається, що з первісним позовом [PERSON] не погоджується з тих підстав, що її неповнолітніх дітей заселено до кімнати № 8 за її заявою та відповідним дозволом наданим власником гуртожитку, що виключає самовільне зайняття кімнати. Враховуючи те, що адміністрацією (тобто директором) Публічного акціонерного товариства «Броварське АТП-13209» прийнято рішення про надання кімнати дітям позивача за зустрічним позовом, але не видано ордер на вселення у кімнату, вважає що було порушено їхнє право на житло, яке повинно бути захищене судом. Просить зобовязати ПАТ «Броварське АТП-13209» видати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ордер на вселення до кімнати № 8 в гуртожитку № 45, по вул. Оболонській в м. Бровари, Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у звязку з необґрунтованістю та недоведеністю. У судових засіданнях представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що спірна кімната у гуртожитку надана [PERSON] за згодою керівництва підприємства, у кімнаті зараз проживають неповнолітні діти його довірительки, тому вимоги вважає незаконними. Також просив задовольнити зустрічний позов. [PERSON], яка також є законним представником неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області у судове засідання не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сімї Броварської міської ради Київської області [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову, посилаючись на те, що такі вимоги порушують права неповнолітніх дітей. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що у нього є ордер на заселення у спірну кімнату, і зараз у цій кімнаті зареєстроване місце проживання його та неповнолітньої доньки. Також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, оскільки у випадку задоволення таких вимог будуть порушені його житлові права. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що Публічному акціонерному товариству «Броварське автотранспортне підприємство -13209» на праві власності належить приміщення гуртожитку, яке розташоване у місті Бровари Київської області по вул. Оболонській, 45. Право власності позивача на вказаний гуртожиток посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.12.2013р. №13813617. Підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Броварської міської ради 07.03.2006р. ( а.с. 11) 26 квітня 2011 року [PERSON] на сімю у складі: [PERSON], [PERSON] - донька, і [PERSON] син, адміністрацією підприємства ПАТ «Броварське автотранспортне підприємство -13209» видано ордер на заселення кімнати №11 у вказаному гуртожитку. ( а.с. 12) Із карток прописки видно, що [PERSON], а також діти [PERSON] та [PERSON] зареєструвалися за місцем проживання: [INFO], кім. 11, 27 квітня 2011 року. 24 квітня 2013 року за цією ж адресою була зареєстрована інша дитина [PERSON] - [PERSON]. ( а.с. 13-16) 24 травня 2013 року [PERSON] звернулася до директора ПАТ «Броварське автотранспортне підприємство -13209» з заявою про закріплення за нею кімнати №8 гуртожитку для проживання її неповнолітніх дітей. Із копії заяви видно, що 27 травня 2013 року вказана заява розглянута директором автопідприємства з наступною резолюцією: «Прошу виділити кімнату для тимчасового проживання при умові підписання договору. 27.05.13р. (підпис)». ( а.с. 17) Із пояснень учасників процесу встановлено, що укладати договір найму житлової кімнати у гуртожитку [PERSON] відмовилася, однак зайняла кімнату номер 8 у гуртожитку і продовжує її займати до цього час, використовуючи кімнату для проживання членів своєї сімї. Із довідки ПАТ «АТП 13209» від 21.02.2017 року встановлено, що у гуртожитку за адресою: м. Бровари, вул Оболонська, 45, в кімнаті №8 зареєстрований з 27.11.2013 року [PERSON] та з 16.12.2014 року [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що працював на підприємстві ПАТ «АТП -13209» з 2008 року по 2011 рік та був зареєстрований у кімнаті №5, однак після того як його попросили звільнити цю кімнату, то видали ордер на заселення кімнати №8, проте у звязку із зайнятістю даної кімнати відповідачкою [PERSON], фактично на даний час проживає із сімєю у комендантській кімнаті. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживає в гуртожитку в кімнаті №16, пояснила, що проживала у спірній кімнаті №8 до 2012 року, а після того їй дали кімнати №23 і 16. Зокрема, комендант попросила звільнити кімнату №8 для [PERSON]. Знає, що Локтєв дав вказівку поселити [PERSON] у цій кімнаті. Зараз там проживають діти [PERSON] Іра й [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомила, що працювала комендантом гуртожитку. Пояснила, що спочатку [PERSON] не була зареєстрована у гуртожитку, а пізніше директор Васюра дозволив [PERSON] зайняти спірну кімнату, однак коли прийшов директор [PERSON], всі документи для «прописки» згубились. Знає також про те, що [PERSON] було запропоновано укласти договір на спірну кімнату, проте вона відмовилась підписувати такий договір, бо там були невигідні для неї умови. Також повідомила, що [PERSON] зайняла спірну кімнату за усною вказівкою керівництва. Чоловік [PERSON] приписався у будинку батьків. Свідок [PERSON] неодноразово викликався судовою повісткою у судове засідання, однак до суду не зявився, матеріали справи також не містять доказів того, що адреса, за якою викликався свідок є його зареєстрованим місцем проживання, тому суд вважав за можливе ухвалити рішення на підставі інших зібраних у справі доказів. Порядок надання та користування жилою площею у гуртожитках регулюється Житловим кодексом України та Примірним Положенням про гуртожитки, затвердженим [PERSON] Міністрів Української PCP від 03.06.1986р.№208. За змістом ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За ч.2 ст. 128 Житлового кодексу України жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст. 129 цього Кодексу на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. З огляду на викладені обставини вбачається, що відповідач правомірно користується приміщенням кімнати №11, в якій зареєстрована разом із дітьми, однак, стороною відповідача не надано жодних доказів правомірності користування спірним приміщенням №8. Враховуючи те, що [PERSON] ніколи не отримувала ордера на заселення кімнати №8 у належному позивачу гуртожитку по вул. Оболонській,45 у м. Бровари, а зайняла кімнату за згодою коменданта гуртожитку тимчасово, оскільки до повноважень коменданта не входить надання у користування приміщень гуртожитку, тому [PERSON], неповнолітні [PERSON], [PERSON], та повнолітня [PERSON], є тимчасовими мешканцями. За ч. 1 ст. 99 Житлового кодексу України тимчасові жильці не набувають самостійного права на займане жиле приміщення незалежно від тривалості проживання. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «АТП-13209» про виселення відповідача з її дітьми є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, ордер на зайняття спірною кімнатою виданий 26 листопада 2013 року [PERSON], та в даній кімнаті також зареєстроване місце проживання його дитини [PERSON] Оскільки, ордер, видний 26 листопада 2013 року [PERSON] на жилу площу кімнату №8 у вказаному гуртожитку, в судовому порядку недійсним не визнавався, а тому є чинним. Отже, враховуючи те, що спірна кімната не є вільною, а також, враховуючи висновки суду щодо первісних позовних вимог, відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON], яка діє в інтересах дітей, про зобовязання ПАТ «АТП-13209» видати ордер для вселення у спірну кімнату. На підставі викладеного та

Outcome: approved