Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи вимоги тим, що відповідач належним чином не бере участі в матеріальному утриманні їх сумісних дочок, чим порушує їх права на достатній рівень життя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені в заяві, та зазначила, що її довіритель з 19 вересня 2009 року по 10 травня 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. У зв'язку з фактичним припиненням з чоловіком сімейних відносин діти проживають разом з матір'ю і перебувають на її повному утриманні. Відповідач не виявляє до дітей достатньої і належної батьківської турботи та піклування, домовленості з ним про спосіб виконання його обов'язку по матеріальному забезпеченню дітей не досягнуто, тому її довіритель вважає за необхідне встановити стягнення з батька аліментів на неповнолітніх дітей за рішенням суду. Відповідач офіційно не працює, проте має періодичний реальний дохід, однак у добровільному порядку не бажає утримувати дітей. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі - по 1500 грн. на кожну дитину на місяць, чим дитям буде забезпечено мінімальний прожитковий мінімум. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він працював до березня 2016 року без оформлення трудових відносин і мав стабільний заробіток. Внаслідок дій позивачки він позбавився робочого місця і на теперішній час не працює. Згодний виплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі 500 грн. на кожну дочку, який він має можливість сплачувати. Він фізично здоровий, на його утриманні немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів родини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що громадяни України [PERSON] і [PERSON] з 19 вересня 2009 року по 10 травня 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її вихованні і утриманні. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в частині 2 статті 51 Конституції України і статті 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З наданих сторонами доказів убачається, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, відомості про його заробіток відсутні. Він працездатний, проживає окремо від сім'ї, на його утриманні інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дочок та порядку сплати аліментів не досягнуто. Позивачка [PERSON] офіційно не працевлаштована, відомості про її доходи суду не надані. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує положення статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», згідно якої з 1 травня поточного року прожитковий мінімум на одну особу: дитину віком до 6 років встановлено в розмірі 1228 грн.; дитину віком від 6 до 18 років - в розмірі 1531 грн. З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у твердій сумі перевищує засади розумності та виваженості, не відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, сімейний та майновий стан відповідача, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі - 750 грн. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує у відношенні до своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з їх утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial