Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Третьої львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначала про те, що 12 травня 2014 року померла її мати [PERSON]. 05 травня 2017 року вона, [PERSON], подала заяву у Третю львівську державну нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримала відмову, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. У своєму листі державний нотаріус пропонував їй звернутися в суд з відповідним позовом. Вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 06 липня 2017 року, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися. Однак, у канцелярію суду представником позивача [PERSON] було подано заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов та просить розглядати справу у її відсутності. Представник Третьої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями ч.1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ №353215, яке видано 12 травня 2014 року виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] померла 12 травня 2014 року (а.с. 3). Згідно з копії свідоцтва про народження серії V УР №0648573 від 11.06.1963 року [PERSON] народилася 27.05.1963 року, її батьками є [PERSON] Паньков та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 05 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Третьої львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак одержала відмову нотаріуса оформити право на спадщину, оскільки пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви на прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Суд вважає, що зазначені позивачем [PERSON] причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 12 травня 2014 року, слід визнати поважними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved