Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було змінено в ході розгляду справи, до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору. В позові зазначив, що він є сином [PERSON], померлої [INFO]. Крім позивача дітьми [PERSON] також є: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO] Вказані особи усі разом мешкали однією сім'єю у будинку [ADDRESS], спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Головою колгоспного двору була [PERSON], що підтверджується Довідкою Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 07.02.2014 року №101, а також записами у погосподарській книзі (копії цих документів є в матеріалах справи). У 1963 році з вище вказаного колгоспного двору вибула [PERSON], яка з того часу по теперішній час у спірному будинку не проживала, участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору у вказаний період не брала. У 1965 році з вище вказаного колгоспного двору вибув [PERSON], який з того часу по теперішній час у спірному будинку не проживав, участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору у вказаний період не брав. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] досягли пенсійного віку (стали непрацездатними особами за законом) 01.01.1992 року та відповідно 29.03.1994 року, протягом 3-х (трьох) років з дати вибуття з колгоспного двору не перебували на навчанні в учбовому закладі, непрацездатними особами у зв'язку із хворобою, у цей період не були, то з урахуванням положень ст. 126 ЦК Української РСР вони втратили право на частку в майні двору починаючи з 1967 року. Таким чином, станом на 21.11.1987 року членами колгоспного двору, у спільній власності яких перебував спірний будинок із дворовими будівлями, були: [PERSON] померла [INFO], і позивач. Після смерті [PERSON] [INFO], позивач залишився проживати у спірному. Відповідно до норм ЦК України ( в редакції 1963 року), які діяли на той час - майно колгоспного двору належить його членам на підставі спільної сумісної власності. До правовідносин, як виникли до введення в дію Закону України «Про власність» з 15.04.1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до даних норм, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, з дня смерті [PERSON], [INFO], припинив існування вказаний вище колгоспний двір як такий, оскільки з цього часу вже не існувало сімейно-трудового об'єднання з притаманній йому спільною сумісною власністю на майно цього двору. Все майно колгоспного двору, що знаходилось по [ADDRESS], збереглося на даний час в повному обсязі. Позивач вказує, що станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, він, як колишній член колгоспного двору, проживав у житловому будинку, брав участь у веденні господарства двору та мав право на частку у колгоспному дворі. За вказаних обставин позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], як на майно колишнього колгоспного двору. Крім того позивач зазначив, що прізвище його матері у документах, які мають правове значення, пишеться як «[PERSON]», однак його прізвище в особистих документах пишеться як «[PERSON]». У свідоцтві про народження позивача його матір'ю значиться - [PERSON]. Проте у свідоцтві про смерть [PERSON] її прізвище написане як «[PERSON]». Така розбіжність у написанні прізвища позивача із прізвищем його матері пояснюється виключно допущеними помилками у написанні прізвища позивача та не означає, що він не є сином [PERSON]. Посилаючись на вищевикладене позивач також просив суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], померлою [INFO]. В судовому засіданні позивач до суду не з'явився, його представник - [PERSON] надала заяву в якій позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Відповідач - Григорівська сільська рада Запорізького району в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Треті особи також в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти задоволення позову не надали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Так в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], яка є сусідкою позивача, та [PERSON], яка є третьою особою та рідною сестрою позивача. На питання суду свідки пояснили, що дійсно позивач та [PERSON], померла [INFO], є рідними сином та матір'ю. Свідок [PERSON] також підтвердила факт різного написання прізвища та ім'я її матері - [PERSON], померлої [INFO], та її брата - [PERSON] Також пояснила, що вона не проживає у спірному домоволодіння починаючи з 1963 року, а її рідний брат [PERSON] (третя особа) з 1965 року. Додатково повідомила, що позивач з дня смерті їхньої матері постійно проживає в спірному будинку та веде господарство. Згідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2013 року вбачається, що батьками позивача були [PERSON] та [PERSON]. Згідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.2013 року вбачається, що [INFO] померла [PERSON]. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що позивач - [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] є рідними сином та матір'ю. Відповідно до довідки Григорівської сільської ради Запорізького району від 07.02.2014 року № 101 вбачається, що [PERSON], померла [INFO], була головою домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Такий порядок спадкування існував і після припинення колгоспного двору з цих підстав та діяв до 01.07.1990р. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та ст. 123 ЦК (в редакції 1963 року) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, домоволодіння в [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», яке збереглося після припинення його існування до 15.04.1991 року. Голова колгоспного двору - [PERSON] померла [INFO]. Колишні члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] виїхали з домоволодіння у 1965 році та 1963 році відповідно, що підтверджується довідкою Григрівської сільської ради № 102 від 07.02.2014 року,та показами свідків. Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу Української РСР, - працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою Згідно статті 120 ЦК (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли був введений в дію Закон «Про власність». Відповідно до ст. 563 ЦК України (в редакції 1963 року) в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається та відкривається після смерті останнього члена двору. Станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, позивач [PERSON], [INFO], проживав в даному господарстві, та був членом колгоспного двору. На даний час господарство збереглось, позивач є останнім членом колишнього колгоспного двору, а тому не втратив права на дане майно. Оскільки майно двору належало на праві сумісної власності його членам, то після вибуття з колгоспного двору [PERSON] у 1963 році, вибуття [PERSON] у 1965 році та смерті [PERSON] [INFO], позивач залишився останнім членом колгоспного двору та продовжував володіти і користуватись цим майном, а тому до нього перейшло право на спадкування в майні колгоспного двору. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин за позивачем слід визнати право власності на майно колишнього колгоспного двору. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача, - за клопотанням його представника. На підставі наведеного,

Outcome: approved