Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просить усунути перешкоди у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення її у квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування зазначеною квартирою виділивши їй у користування кімнату площею 11,9 кв.м, а співвласникам [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 17,4 кв.м. Коридор, туалет, ванну, кухню залишити в загальному користуванні. Також просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні виділеною їй кімнатою та приміщенням загального користування; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку як колишнього співвласника зазначеної квартири у зв'язку з припиненням права власності на неї; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 24000,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідачів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона та відповідачі - [PERSON], [PERSON] є співвласниками спірної квартири. [PERSON] є колишнім співвласником квартири. З моменту виникнення у неї права власності на 1/3 частину квартири 18.11.2014 року і по теперішній [PERSON] та [PERSON] перешкоджають у доступі до квартири, на особистий контакт не йдуть, на телефонні дзвінки не відповідають. Моральну шкоду обґрунтовує нервовим напруженням, фізичними та душевними стражданнями, погіршенням самопочуття на фоні захворювань серцево-судинної системи та опорно-рухового апарату. Справу просить вирішити на підставі ст.ст. 23, 316, 317, 319, 321, 358, 386, 391, 1167 ЦК України, ст. ст. 150, 155 ЖК України, п. 14 ПП ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». У судовому засіданні проведеному в режимі відео конференції за правилами ст. 158-1 ЦПК України позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що в спірній квартирі їй належить 17,48 кв.м загальної площі та 9,77 кв.м житлової, що відповідає 1/3 частині. Дана частина квартири була придбана нею на прилюдних торгах. Також зазначила, що 11.12.2014 року вона приїхала до квартири, проте її не пустили. 12.12.2014 року їй зателефонувала [PERSON] та почала ображати зазначаючи, що вона ніколи не зможе увійти до квартири. 05.01.2015 року позивач звернулася до міліції, проте отримала лише пораду про звернення до суду. Компенсувати вартість користування 1/3 частиною [PERSON] відмовилась. Також зазначила, що нею було запропоновано відповідачам продати квартиру, проте останні зазначили ріеєлтору завищену ціну, яка не надала змоги реалізувати таке право. В подальшому квартира була знята з продажу. Представник відповідача - [PERSON] проти позову заперечував. Зазначив, що 1/3 частина спірної квартири, що належить позивачу не виділена в натурі. Позивач має право на 9,76 кв.м, а просить вселити її в кімнату 11,9 кв.м, що є більшою від належної їй на праві власності 1/3 частини квартири. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] запропонували позивачу викупити 2/3 частини квартири, проте остання проігнорувала дану пропозицію. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, заслухавши думку позивача, представника відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 1/3 частина квартири № [ADDRESS] була придбана позивачем на прилюдних торгах (а.с.30-30-а). Згідно свідоцтва серії [NUMBER] виданого 18.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с.107). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] право власності позивача зареєстроване (а.с.108). Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з двох кімнат: 17,4 кв.м. та 11,9 кв.м. Крім того в квартирі є кухня - 8,5 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., вбиральня поєднана з коридором 10,05 кв.м. Квартира обладнана балконом 3,6 кв.м. Загальна площа квартири 52,43 кв.м. (а.с.13-14). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженій у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищезазначених норм Закону, позивач як співвласник квартири має рівне з відповідачами право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Проте останні, не надаючи доступу до квартири, порушують право власності позивача. На підтвердження факту не допуску позивача до спірної квартири остання надає лист Святошинського райвідділу про розгляд її звернення по факту неправомірних дій [PERSON], а також перешкод у користуванні 1/3 частиною квартири [ADDRESS] в якому зазначено, що в даному випадку вбачаються цивільно- правові відносини для вирішення яких необхідно звернутися до суду (а.с.7). Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини порушення відповідачами права власності позивача, що полягають у перешкодах вільного користування квартирою [ADDRESS] на власний розсуд, суд вважає позовну вимогу про вселення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення порядку користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивачу належить 1/3 частина спірної квартири, яка відповідає 9,77 кв.м. жилої площі. Жодна із кімнат спірної квартири не містить такої квадратури. Представник відповідача заперечує проти зайняття позивачем найменшої кімнати площею 11,9 кв.м мотивуючи це відсутністю права останньою займати надлишкові метри. З огляду на вищезазначену норму у разі неможливості виділення 1/3 частини квартири належної позивачу в натурі відповідачі мають право вимагати від останньої матеріальної компенсації. З також вимогою до позивача вони не зверталися. [PERSON] та [PERSON] лише пропонували позивачу викупити інші 2/3 частини квартири. Здійснення такого викупу є правом, а не обов'язком позивача. Відмова від викупу 2/3 частини квартири у відповідачів не може впливати на право власності на нажену їй 1/3 частину. За відсутності пропозиції [PERSON] та [PERSON] на відшкодування позивачем 2,13 кв.м. суд вважає за можливе виділити останній кімнату найменшу кімнату 11,9 кв.м., відповідачам - кімнату 17,4 кв. м., а також балкон, а інші приміщення квартири кухню, коридор, туалет, ванну кімнату залишити в загальному користуванні. Щодо позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку колишнього співвласника 1/3 частини квартири- [PERSON] Його 1/3 частина спірної квартири була продана на прилюдних торгах [PERSON] Отже [PERSON] є колишнім власником. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача, був зареєстрований в спірній квартирі як колишній власник. Договірні відносини між сторонами відсутні. Реєстрація зазначеної особи позбавляє позивача права користування та вільного розпорядження своєю частиною квартири. Враховуючи викладене суд вважає, що є всі підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Що стосується вимоги стягнення моральної шкоди. Моральна шкода може бути відшкодована особі особою, яка її завдала за наявності вини останньої ( ст. 1167 ЦК України). Позивач обґрунтовуючи завдання їй моральної шкоди посилається на довідку датовану 21.07.2015 року і яка свідчить про наявність у позивача двох хвороб: остеохондрозу та артеріальної гіпертензії, а тому пов'язати їх виникнення внаслідок пережитого стресу викликаного протиправними діями відповідачів неможливо. Враховуючи зазначене моральна шкода є непідтвердженою, а позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial