Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницькької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельного паю, розташованого на території Верхівської сільської ради та 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, які знаходиться в [ADDRESS] . Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, в якому проживала позивачка зі своїм чоловіком. Спадкоємцем до майна покійного [PERSON] за законом є його дружина, яка своєчасно прийняла спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернулась до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] та належали померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.05.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу заслухати без участі представника Верхівської сільської ради відсутності, позовні вимоги визнають та заперечень не мають. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , в селі Козинці Тростянецького району Вінницької області. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] з 02.04.1998 р. (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 5. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище дружині - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] у віці 64 років в с. Козинці, про що в книзі реєстрації актів про смерть 14.02.2003 р. зроблений запис за №6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За даними виписки з погосподарської книги Верхівської сільської ради Тростянецького району за № 240 від 10.04.2018р. станом на 15 квітня 1991 року господарство по [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору [PERSON] , 1938р.н., та член двору - дружина [PERSON] (а.с.5). Згідно рішення виконавчого комітету Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 06.04.2018 р. №20, уточнено адресу розташування житлового будинку з господарськими спорудами, власника [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.7). 07.05.2018р. [PERSON] звернулась до Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 08.05.2018р. №293/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у неї відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на вказану вище частку житлового будинку після померлого (а.с.9). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 60,7 кв.м, житловою площею 35,3 кв.м, складається з житлового будинку А; веранди а; вхідного ганку а1; господарської будівлі Б; літньої кухні В; хліва В1; веранди в; піднавіса в1; льоха вл; гаража Г; прибудови г; криниці К; хвіртки 1; брами 2; огорожі 3; огорожі 4; вимощення І (а.с.11-19). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року господарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору [PERSON] , який помер [INFO] та член двору [PERSON] , а отже кожному з них належало по 1/2 частині майна колгоспного двору розташованого за вищевказаною адресою (а.с.5). Згідно спадкової справи №515/2003р. до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON] (а.с.29). Позивач отримала 11.12.2003 р. Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом у землі, яка перебкуває в колективній власності КСП «Іскра» с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевосці), належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Тростянецькою районного державною адміністрацією 19.08.1997 р.; право на частку майна пайового фонду АКПП «Іскра» с. Верхівка (а.с.37). Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , і спадкоємцем до його майна за законом є дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, а тому позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , а саме 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , яка належала останньому за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved