Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,39 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 54620,00 грн у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу імені Багацького Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої 21 березня 2001 року [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до статті 529 Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняв в установленому законом порядку, про що нотаріусом заведена спадкова справа, але позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на означене право на земельну частку/пай/ у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який власником за життя був втрачений, а відділ держгеокадастру у свою чергу відмовив у видачі його дубліката, тому в засобах масової інформаціїзроблено оголошенняпро втрату Сертифіката на право на земельну частку (пай) СМ № 0081983, виданого на імя [PERSON]. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Сторони та третя особа на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв позивач та відповідач просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримує позовні вимоги та просить задовольнити, Відповідач визнає вимоги позивача /ас 38,40/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу імені Багацького Краснопільського району Сумської області розміром 6,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі посвідченого Сертифікатом серія СМ № 0081983, виданим на підставі розпорядження голови Краснопільською районною державною адміністрацією Сумської області 19.06.1996, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 30.08.1996 за № 567, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії СМ № 020 від 20.07.1995 та Додатком 1 до нього, витягом з журналу реєстрації сертифікатів по САПТЗ «ім. Багацького» /копії ас 10-16/. 23 березня 2001 року в с. Покровка Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації Виконавчий комітет Покровської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 05 від 23 березня 2001 року, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно /копія ас 5/. На час відкриття спадщини 23 березня 2001 року [PERSON] проживала за місцем реєстрації: с. Покровка Краснопільського району Сумської області, разом з онуком [PERSON], та правнучками [PERSON], [PERSON]С./ копія ас 6 /. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Згідно зі статтею 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, як син померлої, спадщину прийняв відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, у результаті чого заведена спадкова справа за № 272/2017 від 26.06.2017, водночас, оформити спадщину на право на земельну частку /пай/ не може через відсутність у нього правовстановлюючого документу/ ас 28-30/. 01 серпня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу імені Багацького на території Покровської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 6,39 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа/ ас 9/ Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Таким чином, Позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування права на земельну частку (пай), яку спадкодавець набула за життя та відносно якої було втрачено правовстановлюючий документ, про що було розміщено оголошення в місцевій газеті «Перемога» за 18.08.2017 за № 38 /копія ас 19/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що позивач звертався до Міжрайонного управління у Великописарівському та Красноільському районах Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про видачу дублікату Сертифіката на земельну частку (пай) серія СМ № 0081983 на імя [PERSON], але йому в цьому було відмовлено по причині смерті власника та відсутності факту встановлення спадкоємця /ас 17/. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що втрата Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його дублікату спадкоємцем, який би підтверджував право спадкодавця на спірну земельну частку (пай), унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Покровська сільськарада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними [PERSON] з технічної документації по грошовій оцінці земель від 03.08.2017 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 6,39 га становить 54620 грн / копія ас 18/. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved