Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У травні 2021 року позивач - Кредитна спілка ««Істок»» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16.05.2018 року до Кредитної спілки «Істок» звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі заяви на вступ до кредитної спілки «Істок» та рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок» та сплати вступного та обов`язкового пайового внеску, відповідач набув членства в КС «Істок» . 21.07.2020 року [PERSON] подав до КС «Істок» заяву про отримання кредиту, на що кредитним комітетом позивача було прийнято рішення про надання члену КС «Істок» - кредиту. Того ж дня, між КС «Істок» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № ДКН-2653, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 12000 грн. з терміном дії договору до 21.07.2021 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних та платою за надання кредиту у розмірі 18,74 грн. щоденно, яка згодом на підставі додаткового договору № 1, укладеного між сторонами 26.01.2021 року була змінена на 112,44 грн. щоденно. У зв`язку із порушенням умов договору про споживчий кредит, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання, відповідачу на адресу його місця проживання були направлені листи-попередження про наявність заборгованості та вимогою погашення заборгованості. Проте вказані звернення були залишені без відповіді та борг станом на день звернення до суду відповідачем не погашено, що зумовило звернення до суду. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості станом на 29.04.2021 року становить 31470,18 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 7074,61 гривня; заборгованість плати за надання кредиту - 11056,61 гивня; заборгованість по відсотках - 0,09 гривень; компенсація, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору - 9338,87 гривень; штраф - 4000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, так само як і жодних заяв чи клопотань не подав. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з`явився повторно, про причини неявки не повідомив, тому справа розглянута у його відсутність. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-287 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно 16.05.2018 року [PERSON] звернувся до КС «Істок» із заявою про прийняття його до членів КС «Істок» (а.с. 7). Як вбачається з Витягу з протоколу засідання правління кредитної спілки «Істок» № 102 від 18.05.2018 року, прийнято в члени КС «Істок» - [PERSON] (а.с. 8). Того ж дня, а саме 18.03.2020 року, [PERSON] сплатив на рахунок позивача обов`язковий пайовий та вступний внески, що підтверджено прибутковим касовим ордером № 287 від 16.05.2018 року та прибутковим касовим ордером № 288 від 16.05.2018 року (а.с. 10). 21.07.2020 року [PERSON] надав до КС «Істок» заявку на отримання кредиту члена кредитної спілки «Істок» , у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету Кредитної Спілки «Істок» прийнято рішення щодо надання кредиту, згідно поданої заяви (а.с. 11,12). 21.07.2020 року між Кредитною Спілкою «Істок» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № ДКН-2653, за умовами якого кредитор КС «Істок» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 грн. строком на 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 21.07.2020 року і до 21.07.2021 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надавався позичальнику за цільовим призначенням споживчий кредит на ремонт авто на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності (а.с. 13-14). У відповідності до п. 3.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом за даним Договором становить 0,001 % річних. П. 3.4., 3.5 договору наголошує, що базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. Договору. Тип процентної ставки - фіксована. У відповідності до п.2.5. договору, плата за надання кредиту становить 18,74 грн. щоденно. Матеріалами справи встановлено, що 26.01.2021 року, сторони уклали Додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКН-2653від 21.07.2020 року, у зв`язку з чим дійшли згоди змінити п. 2.5. договору про споживчий кредит № ДКН-2653 від 21.07.2020 року та викласти його у наступній редакції: п.2.5. плата за надання кредиту становить 112,44 грн. щоденно (а.с. 21). Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договору за споживчий кредит, систематично порушуючи його умови. Досудовий порядок врегулювання спору сторони визначили у п.6.2.2. Договору про споживчий кредит № ДКН-2653, де зазначається, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор з урахуванням вимог ст. 16 Закону України Про споживче кредитування набуває право: - вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; - вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов Договору. - якщо протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку. 05.02.2021 відповідачу [PERSON] було направлено листи-попередження про наявність заборгованості по договору про споживчий кредит та з вимогою погашення останньої в 30-ти денний термін. (а.с. 19). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України , боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, більш ніж на 30 календарних днів, то у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, а також на відповідача покладена відповідальність, визначена умовами договору. Так, у відповідності до п. 4.7.2 Договору, сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів. П. 4.7.3. Договору сторони обумовили покладення на позичальника відповідальності за прострочення сплати чергового платежу, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів), з урахуванням встановленого індексу інфляції та 200 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України . Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що виникли за Договором про споживчий кредит № ДКН-2653 від 21.07.2020 року, та Додатковим договором № 1 від 26.01.2021 року, за ними утворилась кредитна заборгованість станом на 29.04.2021 рік на загальну суму 31470,18 грнивень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 7074,61 грн.; заборгованість за платою за надання кредиту 11056,61 грн.; заборгованість по відсотках 0,09 грн.; компенсація, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору - 9338,87 грн., штраф - 4000 грн. (а.с. 17). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в справі наявна достатня кількість доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та дострокове стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 31470,18 гривень. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним документом (а.с. 1).

Outcome: approved