Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02 грудня 2017 року Відділом ЗАЦС Калінінського району м. Уфа Державного комітету Республіки Башкортостан по справах юстиції, актовий запис № 1411. В обґрунтування позову зазначала, що 02 грудня 2017 року вона та [PERSON] уклали шлюб. За час перебування у шлюбі між ними часто виникали непорозуміння та конфлікти через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Між ними втрачені взаємні почуття любові та довіри. Їхня сім`я розпалась фактично ще 14 жовтня 2020 року. На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Майновий спір відсутній. Розлучатися через орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов повністю, у разі повторної неявки відповідача до суду, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши позицію позивача, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 02 грудня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом ЗАЦС Калінінського району м. Уфа Державного комітету Республіки Башкортостан по справах юстиції, актовий запис № 1411. Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 14 жовтня 2020 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved