Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Швець Р.О. від 08.12.2017 за № 23894. В обґрунтування позову зазначив, що 14.09.2015 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої заборгованість складала 26224,57 гривень із датою остаточного погашення боргу - 30.09.2018. Проте, у квітні 2018 року йому стало відомо, що 08.12.2017 приватним нотаріусом Швець Р.О. було видано вчинено виконавчий напис за № 23894 про стягнення з нього на користь банку заборгованості у загальному розмірі 43303,45 гривень. Із зазначеною сумою боргу він не згодний, стягнута заборгованість не є безспірною, а тому вважає, що виконавчий напис було вчинено із порушенням процедури, встановленої чинним законодавством, та з цих підстав просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав повністю, а також висловив згоду на вирішення справи у заочному порядку. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання систематично не з'являється, відомостей про причини неявки, як і будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надає. Третя особа - приватний нотаріус Швець Р.О. у судове засідання також не прибув, надавши заяву про вирішення справи у його відсутність та на розсуд суду. При цьому приватним нотаріусом були надані всі матеріали, що стали підставою доля вчинення ним спірного виконавчого напису. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 14 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з іншого, було укладено генеральну угоду № б/н про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № SADMN50000067980727 від 13.09.2012 та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток. Відповідно до п. 1.1.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитним договором, починаючи з дати підписання Генеральної угоди, складає 26224,57 гривень. Згідно із п. 2.1 Генеральної угоди сторони погодили, що банк надає позичальнику строком кредит у сумі 23224,57 гривень строком на 36 місяців, з 14.09.2015 по 30.09.2018 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 1,5% на місць на суму залишку по кредиту. Погашення заборгованості повинно здійснюватися, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, шляхом внесення позивальником щомісячного платежу у сумі 842,59 гривень. Остаточно погашення заборгованості повинно відбутися не пізніше 30.09.2018. Разом зі тим, встановлено, що 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 23894 на бланку серії НМХ № 613982 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за генеральною угодою від 14.05.2015, нарахованої за період з 14.09.2015 по 03.07.2017 у загальній сумі 43303,45 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 21193,25 гривень, заборгованості за відсотками - 5981,67 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі - 14262,08 гривень, штрафу у сумі 1866,45 гривень. Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року №1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5. Відповідно до СТ. 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХП від 02.09.1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством Юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, в сенсі навіжених норм безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису зобов'язаний перевірити наявність необхідних документів. Разом зі тим, встановлено, 08 грудня 2017 року приватному нотаріусу Швець Р.В. надійшла письмова заява ПАТ КБ «ПриватБанк» на вчинення виконавчого напису за Генеральною угодою № б/н від 14.09.2015, укладеною із позичальником [PERSON] При цьому до заява стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було долучено завірену печаткою стягувача копію Генеральної угоди № б/н від 14.09.2018, посвідчений стягувачем розрахунок заборгованості за даною угодою, а також докази направлення письмової вимоги позичальнику [PERSON] щодо погашення заборгованості у добровільному порядку. Таким чином, суд встановив, що спірний виконавчий напис приватним нотаріусом Швець Р.В. було вчинено на підставі копії кредитного договору, а не його оригіналу, що є порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, як вбачається з спірного виконавчого напису та розрахунку заборгованості, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість, нараховану за період з 14.09.2015 по 03.07.2017 у загальній сумі 43303,45 гривень, включаючи суми заборгованості за тілом кредиту - 21193,25 гривень, суму заборгованості за відсотками - 5981,67 гривень, суму заборгованості за пенею та комісією у розмірі 14262,08 гривень, штраф у розмірі 1866,45 гривень Проте, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає позичальник [PERSON] Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові [PERSON] пені у розмірі 14262,08 гривень та штрафу у розмірі 1866,45 гривень, як і про неправомірність її стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Представник відповідача, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, і тим самим не оспорює наявності правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а тому задовольняє його та визнає спірним виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору позову у сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved