Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про розірвання шлюбу зареєстрованого 23.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2145. Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між ним та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, втратили почуття любові, сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач через канцелярію суду подала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила суд проводити розгляд справи за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 23.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2145. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідач просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч. 1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім`ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги положення статті 113 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача щодо залишення їй прізвища « [PERSON] », оскільки право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органах реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. Однак, позивач не наполягав на стягненні судового збору з відповідача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved