Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 20 жовтня 2010 року в м. Біла Церква відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «ТАТА», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2010 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. 02 січня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» був укладений договір про купівлю-продаж боргових зобов'язань. Відповідно до звіту № 69 від 02.11.2010 АТ СК «НОВА» складено страховий акт № 470 від 01.05.2011 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 237,40 грн. [PERSON]. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 237,40 грн. а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримали надані суду письмові заперечення. Суд, вислухавши відповідача [PERSON] та його представника - адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2010 року в м. Біла Церква відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «ТАТА», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 листопада 2010 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Дана постанова ніким не оскаржувалася та набрала чинності. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ВАТ «СК «Нова» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/8878942 від 14.12.2009. 02 січня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» був укладений Договір купівлі-продажу боргових зобов'язань, в тому числі за полісом № ВС/8878942 від 14.12.2009. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу № 69 від 02.11.2010 АТ СК «НОВА», було складено страховий акт № 470 від 01.05.2011 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 237,40 грн. [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 4187 від 11 травня 2011 року та платіжним дорученням № 4105 від 06 травня 2011 року наявними в матеріалах справи. Як вбачається з позовних вимог позивача, останній просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу, проти суд вважає, що спірні правовідносини виникли не в порядку регресу, а в порядку суброгації. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у п. 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Крім того, при суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в тому числі щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи страховий випадок мав місце 20 жовтня 2010 року, однак позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, у 13 травні 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку встановленого законодавством. Оскільки відповідачем заявлено про пропуск позивачем трирічного строку звернення до суду, суд вважає, що слід відмовити позивачу в задоволенні позову. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України cудові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed