Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 02 червня 2006 року, актовий запис 85. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, 02 червня 2006 року він уклав з [PERSON] (дошлюбне прізвище) шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з дружиною не склалося, кожен має діаметрально різні погляди на шлюб та сім'ю. Дружина нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи часто виникають сварки, свідком яких часто буває дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Шлюбні відносини припинені в лютому 2013 року, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Згода щодо утримання дитини досягнута. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував. Відповідач надіслала заяву, в якій просила передати справу за підсудністю до Волноваського районного суду Донецької області, оскільки вона наразі зареєстрована в [ADDRESS]. Вказувала, що при подачі позову до суду позивач приховав її місце реєстрації. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 02 червня 2006 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), про що 02 червня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис 85 (оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 02 червня 2006 року, а.с. 3). Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2013 року заочне рішення від 02 серпня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу скасоване за заявою [PERSON] В рішенні суду вказано, що [PERSON] в червні 2013 року виїхала до м. Волноваха Донецької області. Точна адреса не вказана. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Враховуючи, що позивачу не було достовірно відоме місце реєстрації відповідача, він подав позов за останнім відомим йому місцем її реєстрації. До того ж, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Полтавській області, яка надійшла до суду 26.06.2014 року, [PERSON], 17.08.1984 року, дійсно була зареєстрована за адресою, яка вказана позивачем: [ADDRESS], та знята з реєстрації 08.04.2014 року. В [ADDRESS], вона зареєстрована 21.05.2014 року. Позов поданий до суду 22.05.2014 року. Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності. Ч. 4 даної статті передбачено, що забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом. Враховуючи, що провадження по даній справі відкрите ухвалою від 23 травня 2014 року, вже відбувались засідання, а про місце реєстрації відповідача стало відомо лише 26.06.2014 року, положеннями ч. 4 ст. 116 ЦПК України заборонено передавати справу до іншого суду. В силу ст. ст. 21 та 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно-сімейні відносини не склалися, позивач бажає розірвати шлюб. Відповідач жодних заперечень проти не висловила, надати строк на примирення не просила. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved