Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Аском Сервіс» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що з 04.11.2017 року по 26.03.2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. У період виконання ним трудових обов'язків роботодавець належним чином не виплачував йому нараховану заробітну плату, в результаті чого утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 4653,20 грн. Станом на березень 2018 року розмір заборгованості складає 4653,20 грн. 26.03.2018 року його було звільнено з підприємства, проте в день звільнення з ним не був проведений повний розрахунок. Крім того, відповідач у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України має сплатити йому середній заробіток під час затримки розрахунку при звільненні. На день звільнення його середньоденний заробіток складав 317,07 грн. Враховуючи, що порушення його прав триває і по теперішній час, відповідач зобов'язаний сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 27 березня 2018 року по день винесення рішення. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4653,20 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 27 березня 2018 року по день винесення судом рішення. Позивач та його представник, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», будучи неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток за юридичною адресою підприємства у судові засідання не з'являвся, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних письмових матеріалів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з трудової книжки позивача, 03 жовтня 2016 року [PERSON] був прийнятий за переведенням з ТОВ «Ейч Ар Гарант» до ТОВ «Голметресурс» майстром у відділення виробничих дільниць. Згідно з відміткою у трудовій книжці з 07 вересня 2017 року ТОВ «Голметресурс» перейменоване в ТОВ «АСКОМ СЕРВІС». 26.03.2018 року позивача було звільнено з підприємства за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.6-7). За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна плата. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений. Згідно розрахункового листа за березень 2018 року у відповідача ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» перед позивачем [PERSON] існує заборгованість по заробітній платі у розмірі 4653,20 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. З огляду на наведене, суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі саме у зазначеному розмірі, і саме зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ТОВ «АСКОМ СЕРВІС». Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття рішення заборгованість по заробітній платі не виплачена, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися з дня наступного після звільнення позивача - з 27.03.2018 року та по день винесення рішення, тобто по 15.11.2018 року. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно даних зазначених позивачем, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 317,07 грн. Нормами ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на вказані принципи та обставини того, що суд не може вийти за межі позовних вимог позивача, яка у своєму позові наполягає на розмірі середньоденного заробітку в розмірі 317,07 грн. Розглядаючи наданий позивачем розрахунок середньоденного заробітку, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд приймає його до уваги, зважаючи при цьому на його відповідність вимогам чинного законодавства. Представник відповідача до суду не прибув, будь-яких заяв, що стосуються суті справи, не надав, не побажавши таким чином реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним вимог трудового законодавства. Таким чином, розмір середньоденного заробітку позивача суд вважає встановленою у зазначеному розмірі, що становить 317,07 грн. Середньостатистична кількість робочих днів позивача при п'ятиденному робочому графіку за період з 27.03.2018 року по 15.11.2018 року складає 161 день (березень 2018 року - 4 робочі дні, квітень 2018 року - 20 робочих днів, травень 2018 року - 20 робочих днів, червень 2018 року - 20 робочих днів, липень 2018 року - 22 робочі дні, серпень 2018 року - 22 робочі дні, вересень 2018 року - 20 робочих днів, жовтень 2018 року - 22 робочі дні, листопад 2018 року - 11 робочих днів). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 27.03.2018 року по 15.11.2018 року складає 51048,27 грн. (161 день х 317,07 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 51048,27 грн. Таким чином,

Outcome: approved