Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення 10377 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором від 10.02.2016р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2021р. постановлено передати дану справу за підсудністю до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. 05.04.2021р. за наслідками автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд даному складу суду. Цього ж дня ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначена дата судового засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце його проведення повідомлялася належним чином. Жодних клопотань, заяв, а також відзиву від відповідача до суду не надходило. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 30 червня 2021 року ухвалою суду у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10.02.2016р. АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та [PERSON] (Позичальник) уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За доводами позову відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту, внаслідок чого відповідно до розрахунку Банку станом на 23.11.2020р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість за тілом кредиту - 10377 грн 62 коп. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористалася своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед Банком за тілом кредиту у сумі 10377 грн 62 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами, передусім, банківською випискою, та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 10377 грн 62 коп. по вказаному кредитному договору задовольнити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved