Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення на її користь аліментів: на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина; на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка навчається у Національному педагогічному університеті ім.. Драгоманова в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем зареєструвала шлюб 9.11.1996 року, від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітню доньку, яка навчається [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили подружні відносини, неповнолітній син [PERSON] перебуває на її утриманні, донька [PERSON] навчається у Національному педагогічному університеті ім. Драгоманова на 3-му курсі денної форми за спеціальністю «Дошкільна освіта». Вона не в змозі самостійно утримувати дітей, оскільки донька навчається на денній формі, тому працювати самостійно не може. Відповідач, отримує регулярну заробітну плату, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей. В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня подачі заяви, до повноліття сина та до закінчення навчання донькою, оскільки відповідач є пенсіонером та отримує постійний дохід, розгляд справи просить проводити без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив справу слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7, 8). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9.11.1996 року (а.с.6). Син проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.9). [PERSON] навчається на денній формі навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр за спеціальність «Дошкільна освіта», загальна вартість освітньої послуги становить 30000 грн. навчальна послуга надається за 2014-2018 навчальні роки (а.с.11). Відповідач є та працездатною особою, одержує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання в розмір 2164,80 грн., що підтверджується довідкою № 2905/02,1 від 26.06.2017 року (а.с.17); інших утриманців, не має. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України та законодавчо закріплений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, а тому підлягає до задоволення повністю. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved