Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідачів солідарно за двома договорами позик: від 26.06.2007 р. та від 01.03.2009 р. 1 082 668,91 грн. та 216 533,78 грн. відповідно. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що ним 26.06.2007 р. із відповідачами було укладено договір позики, за яким останні взяли у нього під 3 відсотки щомісячних 20 000 дол.США, а 01.03.2009 р. - відповідачем [PERSON] у нього в позику під 3 відсотки щомісячних було взято 4 000 дол.США. Оскільки відповідачами зобов'язання з виконання договорів виконано не було, просив суд стягнути з відповідачів за договором позики від 26.06.2007 р. - солідарно 1 082 668,91 грн., з якої 520 513,90 грн. - сума позики за курсом станом на 23.06.2017 р. - 2602, 5695 грн. за 100 дол.США, 562 155,01 грн. - три відсотки щомісячних за останні три роки до дати подачі позову та за договором позики від 01.03.2009 р. - з відповідача [PERSON] - 216 533,78 грн., з якої 104 102, 78 грн. - сума позики у гривневому еквіваленті за курсом станом на 23.06.2017 р. і 112 431 грн. - відсотки три відсотки щомісячних за останні три роки до дати подачі позову. 22.03.2018 р. представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги - підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись у відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України в разі неприбуття належним чином повідомленого відповідача в судове засідання або неповідомлення про причини неприбуття суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, з оригіналу розписки від 26.06.2007 року вбачається, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 20 000 дол. США під 3 % щомісячних з датою повернення - за першою вимогою (а.с.52). На цьому ж аркуші після розписки [PERSON] міститься запис, складений [PERSON] та її підпис, що вона разом із [PERSON] взяла в борг для сумісного бізнесу у [PERSON] 20 000 дол. США. У разі неповернення вказаного боргу [PERSON] зобов'язується його повернути одноособово в сумі 20 000 дол. США та 3 % місячних за першою вимогою (а.с.53). На цьому ж аркуші, нижче, після запису, складеного [PERSON], міститься запис, складений [PERSON] аналогічного змісту, а саме, що вона разом із [PERSON] взяла в борг для сумісного бізнесу у [PERSON] 20 000 дол. США. У разі неповернення вказаного боргу [PERSON] зобов'язується його повернути одноособово в сумі 20 000 дол. США та 3 % місячних за першою вимогою (а.с.53 - зв.). На іншому аркуші міститься запис, складений [PERSON] аналогічного змісту, а саме, що вона разом із [PERSON] взяла в борг для сумісного бізнесу у [PERSON] 20 000 дол. США. У разі неповернення вказаного боргу [PERSON] зобов'язується його повернути одноособово в сумі 20 000 дол. США та 3 % місячних за першою вимогою (а.с.52). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 546 визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, аналіз вищевказаних розписок, викладених окремо від розписки, складеній [PERSON], та окремо одна від іншої, а також правових норм свідчить про укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики, а між [PERSON] і [PERSON] та між [PERSON] і [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] трьох окремих договорів поруки. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604- 609 ЦК України. Зокрема ч.4 ст. 599 України (що діяла на час існування відносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З копії повідомлення (вимоги) про повернення позики вбачається, що [PERSON] звернувся до відповідачів з вимогою щодо виконання зобов'язань за договором позики 11.05.2017 р. (а.с.9-15). Доказів щодо звернення позивача з вимогами до поручителів до травня 2017 р. суду надано не було. Отже, договори поруки були припинені 26.06.2008 р. Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). На підставі викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги лише щодо позичальника - [PERSON] Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Враховуючи, що договором порядок визначення курсу іноземної валюти сторонами не встановлено, при розрахунку сум заборгованості, суд має виходити з курсу валют на день розгляду справи. Згідно офіційному курсу НБУ станом на 22.03.2018 р. 100 доларів США становлять 2628,0974 грн. Сума, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача за договором позики від 26.06.2007 р. складає 41 600 дол.США (21 600 дол.США (20 000 дол.США х 108 % (3% х 26 міс.) + 20 000 дол.США), що становить станом на 22.03.2018 р. - 1 093 288,52 грн. Але, з урахуванням неможливості суду вийти за межі позовних вимог, суд має стягнути з відповідача [PERSON] - 1 082 668,91 грн. Як вбачається з оригіналу розписки від 01.03.2009 р. позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 дол. США під 3 % щомісячних при повернення суми боргу за першою вимогою (а.с.51). Отже, з урахуванням вищезазначених норм Цивільного Кодексу України та процесуальних норм щодо розгляду судом позовних вимог в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог до [PERSON] за договором позики від 01.03.2009 р. в загальній сумі 216 533,78 грн., з якої 104 102, 78 грн. - сума позики, 112 431 - відсотки за користування сумою позики. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України за двома договорами позики. На підставі викладеного,

Outcome: partial