Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У червні 2018р. позивач ТОВ «Перший український експертний центр» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких дії законний представник [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з кожної з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі по 7 320,23 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі по 543,47 грн., три відсотки річних у розмірі по 112,61 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що на підставі договору дарування від 30 серпня 2013р., зареєстрований за №15782, відповідачам належить на праві приватної власності кв. [ADDRESS] . При цьому, відповідно рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05 грудня 2012р., позивач є виконавцем функцій з надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у буд. [ADDRESS] . Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг, відповідачі станом на 31 травня 2018р. мають заборгованість перед підприємством у розмірі 14 640,46 грн. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ч. 4 ст.319, ст. ст. 322, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 серпня 2018р. до суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву, в якому сторона просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем не додано до матеріалів справи договору укладено з відповідачами про надання житлово-комунальних послуг та доказів належного виконання зобов`язань за вказаним договором. Крім того, сторона відповідача ставить під сумнів наданий розрахунок заборгованості. 08 листопада 2018р. до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій позивач зазначив, що між сторонами був укладений типовий договір щодо надання житлово-комунальних послуг та споживач не звільнений від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також вказував не те, що до суду надано документи, які підтверджують факт надання комунальних послуг позивачем у будинку де знаходиться квартира відповідачів. 16 січня 2019р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. 05 лютого 2019р. до суду надійшли заперечення на відповідь в яких сторона відповідача зазначила, що до розрахунку заборгованості включені послуги, виконання яких не підтверджено матеріалами справи, що свідчить про безпідставність нарахування плати за житлово-комунальні послуги в заявленому позивачем розмірі. Ухвалою суду від 05 лютого 2019р. занесеною до протоколу судового засідання, було залучено до участі в справі законного представника відповідачів [PERSON] та третю особу Службу у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 25 вересня 2019р. відмовлено в задоволенні заяви сторони відповідача про зупинення провадження по справі. 23 січня 2020р. стороною відповідача подано до суду додаткові пояснення. 10 березня 2020р. стороною позивача подано до суду письмові пояснення. 08 квітня 2020р. стороною відповідача подано до суду додаткові пояснення. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідачами була сплачена сума боргу, однак не було сплачено інфляційних втрат, три відсотки річних та судовий збір. Законний представник та його представник, проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у задоволенні позову, з посиланням на підставі, зазначені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, додатково зазначивши, що відповідачами було сплачено борг, у розмірі, який підтверджується первинними документами. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачам [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної власності [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 30 серпня 2013р., зареєстрований за №15782. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог та наявності у відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в період з березня 2017р. по травень 2018р. у сумі 14 640,46 грн., посилається на те, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05 грудня 2012р. позивач є виконавцем функцій з надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у буд. [ADDRESS] . Між позивачем та законним представником відповідачів було укладено договори з надання житлово-комунальних послуг від 26 червня 2013р. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача, а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що за відповідачем, рахується станом на 31 травня 2018р. борг у розмірі 14 640,46 грн., оскільки останніми не здійснюється оплата за надані комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Дослідивши розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі відповідачів, суд встановив, що відповідачами не здійснювалася сплата за надані послуги. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено сторонами, відповідачами була сплачена сума заборгованості, однак не було сплачено інфляційні втрати та три відсотки річних. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 8, 36) інфляційні нарахування складають - 3662,72 грн. та 3,0 % річних - 787,39 грн. Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що відповідачами порушено права позивача на оплату наданих послуг за період з березня 2017р. по травень 2018р. у вигляді прострочення виконання свого зобов`язання, позовні вимоги у частині стягнення з відповідачів суми інфляційних нарахувань станом на 31 травня 2018р. в розмірі 1 086,93 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 225,31 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial