Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.09.2008 року в розмірі 31314,31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6952,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 15067,96 грн., заборгованість за пенею та комісією - 7326,50 грн., штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1467,35 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором № б/н від 19.09.2008 року, станом на 30.04.2015 року, становить 31314,31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6952,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 15067,96 грн., заборгованість за пенею та комісією - 7326,50 грн., штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1467,35 грн. (а.с.11-14). Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 19.09.2008 року належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 31314,31 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 313,14 грн. (а.с.34).

Outcome: approved