Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], після смерті якої спадщину фактично прийняла її дочка [PERSON], яка проживала і була зареєстрована разом із [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON], який проживав і був зареєстрований разом із [PERSON] Проте, [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку спадкове майно. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи. 18.04.2018 року приватний нотаріус Астраускас Л.Є. повідомила позивача про те, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не відкривалася тому видати спадщину на майно [PERSON] неможливо. Отже, позивач не може отримати свідоцтво на спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], потім [PERSON] та в подальшому батьку позивача [PERSON] Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач просить задовольнити позов шляхом визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Представник відповідача у поданому відзиві просив суд прийняти рішення на підставі діючого законодавства. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, у відзиві міститься прохання слухати справу за відсутності представника. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року задоволено заяву про витребування доказів, а саме копії спадкової справи у приватного нотаріуса Астраускас Л.Є щодо померлого [PERSON]. Протокольною ухвалою суду від 30.10.2018 року до матеріалів справи долучено відзив та належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, крім того, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.02.1996 року, [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 12). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). На день смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 27.10.2004 року (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на ? належну [PERSON] частину квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.02.1996 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). На день смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 27.10.2004 року (а.с. 10). [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). На день смерті він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується листом Шевченківської державної адміністрації від 30.03.2018 року №109-109/ОПП/К-1252/1 (а.с. 14). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], що належала йому на праві свідоцтва про право власності на житло від 14.02.1996 року. У встановлені законом строки позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON]. Проте, приватним нотаріусом Астраускас Л.Є. було видане свідоцтво на спадщину за законом лише на ? спірної квартири, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.02.1996 року, яка належала [PERSON] (а.с. 17). За результатами звернення позивача про прийняття спадщини іншої частини квартири приватним нотаріусом Астраускас Л.Є. повідомлено [PERSON] про те, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] нотаріусом не відкривалась, документи на підтвердження належності їй нерухомого майна не надавались, тому видати свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON] неможливо (а.с. 19). Як зазначає позивач, після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняла її дочка (мати позивача) [PERSON], а після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] (батько позивача) на підставі ст. 549 ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із положеннями ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, суд не може покласти в основу вказаного рішення твердження позивача про те, що після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняла її дочка (мати позивача) [PERSON], а після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] (батько позивача) на підставі ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Позивач не підтвердила належними та допустимими доказами вказані факти вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] - спочатку [PERSON], а згодом [PERSON], не надавши відповідне судове рішення про встановлення того факту про прийняття спадщини. Автоматичність прийняття такої спадщини і її передача іншим спадкоємцям, суд не приймає до уваги. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав на даний час для задоволення позову. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладено та

Outcome: dismissed