Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У травні 2015 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що квартира [ADDRESS] 18.02.1988 р. була надана у найм [PERSON], що підтверджується талоном до ордеру № 40 від 18.092.1988 р. та договором від 18.02.1988 р. найму жилого приміщення (а. с. 7, 8 - 9). До членів сім'ї [PERSON] на момент надання йому у найм цієї квартири входили дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується талоном до ордеру № 40 від 18.092.1988 р. (а. с. 7). У 1999 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого їй було присвоєно прізвище [PERSON], що випливає з позовної заяви та матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.04.2001 р. та змісту ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2006 р. (а. с. 14, 19). [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2000 р. (а. с. 12). На даний час наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується довідкою (витягом з домової книги про склад сім'ї та прописки) від 04.03.2015 р. № 1178, виданої Міським комунальним виробничим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7 (а. с. 32). Зі змісту рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2005 р. та ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2006 р. випливає, що з вересня - жовтня 2006 р. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживала, місце її перебування станом на 10.02.2006 р. відомо не було (а. с. 17 - 18, 19). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2006 р. [PERSON] було оголошено у розшук (а. с. 19). Станом на 19.01.2015 р. проводяться розшукові заходи по встановленню місця знаходження [PERSON], що підтверджується листом від 19.01.2015 р. № 597 Бердичівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (а. с. 20). Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний час місце знаходження [PERSON] невідоме. Крім того, в акті від 17.03.2015 р., затвердженому в.о. директора Міського комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 та складеному комісією з числа працівників цього підприємства, зазначено, що зі слів сусідів [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з вересня 2004 р. (а. с. 33). Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що з вересня - жовтня 2005 р. по даний час [PERSON] відсутня у квартирі [ADDRESS], її місце перебування невідоме. Відповідно до частин першої, другої статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Судом не встановлено випадків, визначених частиною третьою статті 71 Житлового кодексу Української РСР, яки є підставами для збереження за [PERSON] жилого приміщення у зв'язку з її відсутністю у ньому понад шість місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї наймача квартирі [ADDRESS] втратила право користування цим жилими приміщенням, оскільки була відсутня у ньому понад шість місяців. Таким чином, позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved