Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього 10 990 грн у відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що є власником автомобіля Ravon R2, державний номерний знак [NUMBER] . 04.05.2020 р. на вул. Симона Петлюри, 28 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю відповідача, який керував автомобілем Ravon R2. Останній не дотримався безпечного інтервалу, допустив наїзд на припаркований автомобіль Тоуоtа Саmrу, державний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль Ravon R2 перебував в управлінні ФОП [PERSON] за договором управління майном № 01/05 від 01.05.2020 р. Управитель зобов`язався управляти вказаним транспортним засобом шляхом надання його в прокат третім особам. Відповідач скористався послугами, які надає ФОП [PERSON] , зареєструвався у відповідному мобільному додатку, приєднався до договору з публічною офертою, прийнявши на себе права та обов`язки Користувача/Наймача відповідно до публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг). Таким чином, автомобіль, на якому здійснено ДТП, перебував в короткостроковому користуванні (прокаті) відповідача. Факт ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 084700, а також постановами Шевченківського районного суду від 29.05.2020 та від 22.09.2020 у справі № 761/15014/20. Провадження у якій було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно рахунку №1845/19/05/20 від 19.05.2020 року, розмір завданих збитків, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, склав 10 990 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позов. За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу - ТОВ «Гетьман Глобал» на праві власності належить автомобіль Ravon R2, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ТОВ «Гетьман Глобал» надає в оренду автомобілі і легкові автотранспортні засоби. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року у справі №761/15014/20 встановлено, що 04.05.2020 року на вул. Симона Петлюри, 28 в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля Ravon R2, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER] . За твердженнями позивача, відповідач користувався автомобілем Ravon R2 на умовах короткострокової оренди (каршерінг), в той же час належних доказів цьому не надав. Додана до позову копія паспорта та посвідчення водія відповідача самі по собі не свідчать про наявність між сторонами договірних відносин. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною, в силу статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 755/7666/19. У вказаному висновку Верховний Суд також зазначив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Це також підкреслено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то вона отримує від надавача послуг з ремонту документ, що підтверджує перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані. Якщо при цьому, інша сторона спору (винуватець ДТП та/або страхова компанія) не погоджуються з наданим документом щодо розміру витрат по ремонту, то має замовити автотоварознавче дослідження для встановлення суми матеріального збитку, що завданий власнику транспортного засобу. А якщо справа вже розглядається в суді - заявити суду клопотання про призначення відповідної судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, автотоварознавча експертиза - це дослідження, яке надає змогу визначити ринкову вартість колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього. Фахівці зможуть підтвердити і зафіксувати пошкодження, отримані в результаті ДТП, та надати повний фотозвіт та експертний висновок. Причому об`єктами автотоварознавчої експертизи можуть бути як самі транспортні засоби, так і їх пошкоджені частини. До позову позивачем надано рахунок №1845/19/05/20 від 19.05.2020 та акт виконаних робіт №1845/19/05/20 від 25.05.2020, виписані ФОП [PERSON] на суму 10 990 грн. Також до позову додано акт огляду транспортного засобу - Ravon R2, державний номерний знак [NUMBER] з описом пошкоджень, який не містить підписів зацікавлених сторін (учасників ДТП, власника автомобіля). Акт містить лише підпис на звороті без зазначення прізвища підписанта. Такий доказ не може вважатись належним та допустимим, тому суд не приймає його. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При зверненні до суду позивач не довів суду того, що саме відповідач має відшкодувати завдані збитки, оскільки: не доведено факт договірних відносин між сторонами (каршерінг); не доведено, що витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом Ravon R2, державний номерний знак [NUMBER] мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП, яка сталась 04.05.2020 року; не встановлена вина відповідача [PERSON] у ДТП, що сталась 04.05.2020 року (постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року у справі 761/15014/20 закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В силу ст. 247 КУпАП закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, виключає можливість встановлення вини особи у вчиненні адміністративного проступку). За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому відмовляє у їх задоволенні. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed