Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У травні місяці 2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11347243000. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором АКІБ «Укрсиббанк» уклав договір іпотеки № 11347243000/11347261000/1 від 16.05.2008 року нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. 12.12.2011 року АКІБ «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», (далі - правонаступник Позивач) відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по кредитному договору. 19.05.2016 року позивачу стало відомо, що на майно, яке було предметом іпотеки накладено арешт постановою Амур- Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 02.11.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволені. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що заходи стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем до нього не застосовувалися, власником квартири є він, а тому вважає, що в позовних вимогах позивачу слід відмовити. Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засіданні не зявився, надавши копію виконавчого провадження №29650177 та №29646793. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11347243000. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором АКІБ «Укрсиббанк» уклав договір іпотеки № 11347243000/11347261000/1 від 16.05.2008 року нерухомого майна квартири [ADDRESS]. 12.12.2011 року АКІБ «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», (далі - правонаступник Позивач) відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по кредитному договору. 02 листопада 2011 року постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження №29650177 на користь ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення суми заборгованості в розмірі 109\~348,17 дол. США з [PERSON] накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є застава нерухомого майна (іпотека). Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України). Відповідно до іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно з ч. 7 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Зняття арешту з майна здійснюється за рішенням суду (ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Зважаючи на те, що заставодержатель, яким є ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог перед наступними стягувачами за рахунок заставленого майна, суд вважає, що накладення арешту на спірне майно порушує та унеможливлює виконання позивачем умов кредитного договору та позбавляє позивача права на продаж заставленого майна в рахунок погашення заборгованості за договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved