Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехсервіс - ЛТД»(далі ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД», Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Дніпроінмед», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування», а з 22.10.2018року на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра»(далі ПрАТ «СК «Саламандра»), треті особи на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрансфер -Плюс»(далі ТОВ «Арготрансфер -Плюс»), [PERSON] про відшкодування шкоди спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 03.09.2013року під час дорожньо-транспортної пригоди загинув [PERSON] , який був для позивачів сином, чоловіком та батьком. Дорожньо-транспортна пригода відбулася 03.09.2013року близько 21години 10хвилин за участю автомобіля КАМАЗ реєстраційний номер [NUMBER] з причепом ГКБ 8527, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який не перевірив технічний стан транспортного засобу, керував ним за допомогою зіпсованого тягово-зачіпного пристрою, який не відповідав вимогам безпеки дорожнього руху. За наявності вказаної технічної несправності при здійсненні руху на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч зі сторони м. Херсона у напрямку м. Цюрупинська в районі 7км.500м. автошляху, внаслідок роз`єднання тягово-зчіпного пристрою(відкриття замку буксирного крюка) відбувся виїзд причепа ГКБ 8527 на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій [PERSON] загинув на місці від отриманих тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2014року винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнано [PERSON] та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на три роки та позбавлено права керування транспортними засобами на три роки. Відповідно до Закону України «Про амністію у 2014році» [PERSON] звільнено від відбування основного покарання. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 20.09.2002року, відновленню не підлягає. Його ринкова вартість на момент ДТП відповідно до довідки, що міститься в матеріалах кримінального провадження становить 7830,00грн. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті тому вони, як спадкоємці загиблого [PERSON] мають право на відшкодування зазначеної матеріальної шкоди. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля КАМАЗ 5320 та причепа ГКБ 8527 є [PERSON] . Згідно до договору суборенди транспортних засобів від 29.08.2013року, орендар ТОВ «Агротрансфер Плюс» в особі директора [PERSON] , передав в суборенду КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] , причеп ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] суборендареві ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД» в особі директора [PERSON] . Пунктом 7.1 укладеного договору суборендар зобов`язався нести інші обов`язки, як тимчасовий володілець та користувач транспортних засобів, що передаються у суборенду. Актом прийому - передачі від 02.09.2013року між орендарем та суборендарем, останній отримав в суборенду транспортні засоби. Згідно до подорожнього листа №309 перебуваючи у відряджені з 03.09.2013року по 08.09.2013року та знаходячись у розпорядженні ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД», [PERSON] керував автомобілем КАМАЗ з причепом [NUMBER] , тобто станом на 03.09.2013року власником джерела підвищеної небезпеки було ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД» . Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що 02.09.2013року ТОВ «Промтехсервіс -ЛТД» уклало з водієм [PERSON] цивільно -правовий договір з надання послуг з перевезення. Згідно до страхового полісу №АЕ/2021145 від 10.12.2012року та страхового полісу №АС/0420396 власником транспорту КАМАЗ 5320 реєстраційний номер [NUMBER] , та причепу ГКБ 8527 реєстровий номер ВЕ2351ХТ ТОВ «Агротрансфер Плюс» застраховано цивільно -правову відповідальність, строк дії договору до 13.12.2013року та відповідно до 17.04.2014року. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого складає 100 000,00грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00грн. Страхове відшкодування страховиком не виплачене незважаючи на неодноразове звернення до страхової компанії, що підтверджується поштовими відправленнями. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода спричинена смертю фізичної особи, відшкодовується дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Завдана їм моральна шкода полягає в тому, що вони позбулися найближчої людини, яка була молодою, здоровою, була їх опорою. Батьки, перебуваючи у похилому віці втратили сина, який допомагав їм, піклувався про них. Дружина, була вагітною другою дитиною, втратила чоловіка, сама виховує двох малолітніх дітей. Діти втратили батька, молодший син народився так і не побачив його, росте напівсиротою. Шокуючи подробиці того страшного ДТП, до цього дня болісно ранять їх страшними спогадами, і цей біль нічим не заглушити. Вони вважають, що володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний був піклуватися про належний технічний стан транспортного засобу з причепом. Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2014року [PERSON] було звільнено від покарання із застосуванням Закону України «Про амністію у 2014році» . Цивільний позов у кримінальному провадженні за їх вимогами не розглядався. Судом був задоволений лише позов потерпілого у кримінальному провадженні брата загиблого [PERSON] про стягнення витрат на поховання., які [PERSON] відшкодував в сумі 40 000,00грн. в добровільному порядку. З огляду на викладене, вимоги ст.ст. 1168, 1187,ЦК України позивачі просили стягнути: з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія « Дніпроінмед», який змінив своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» та володільця джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД» моральну шкоду по 100 000,00грн. на кожного позивача, а всього 500 000,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Дніпроінмед» та володільця джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД» на користь [PERSON] , [PERSON] 7830.00грн. за шкоду заподіяну майну. Стягнення провести з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Дніпроінмед», який змінив своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», а суму, що не покривається страховим відшкодування стягнути з ТОВ «Промтехсервіс ЛТД». У письмових запереченнях на позов представник відповідача ПрАт «СК «Дім Страхування», яка змінила своє найменування на ПрАТ «Страхоа Компанія «Саламандра» за дорученням Терзі О.С. позов не визнав, зазначивши, що звертаючись до суду з позовом про стягнення вартості пошкодженого автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , позивачі стверджують що транспортний засіб є фізично знищеним. Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом(актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається зі змісту наданої позивачем довідки від 07.08.2014року, експерт на підставі даних бюлетеня автотоварознавця визначив орієнтовну середню вартість пошкодженого транспортного засобу, однак інформації щодо вартості відновлювальних робіт, вартості транспортного засобу до та після ДТП експертом у вказаній довідці не надається, а відтак, встановити чи дійсно автомобіль є фізично знищеним на підставі виключно довідки від 07.08.2014року неможливо, що в свою чергу унеможливлює встановлення дійсного розміру завданої матеріальної шкоди. Відповідно до ст.1229 ЦК України страхові виплати(страхове відшкодування) спадкується на загальних підставах, однак із позовної заяви та наявних матеріалів справи позивачами не надаються документи, які б посвідчували їх право на отримання страхового відшкодування . Позивачка на момент настання ДТП не була власником пошкодженого транспортного засобу, а на момент звернення з позовом не реалізувала своє права на спадщину в частині отримання страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є безпідставними, оскільки [PERSON] не є потерпілою чи іншою особою, яка має право на отримання страхового відшкодування в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, моральна шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батькам(усиновлювачам) та дітям(усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування(регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013рік» мінімальний розмір заробітної плати у 2013році становить з 1 січня 1147грн., з 1 грудня 1218гривень, у погодинному розмірі з 1 січня -6,88гривні, з 1 грудня -7,3гривні. Отже, станом на 03.09.2013року(день дорожньо-транспортної пригоди) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1147гривень, відтак максимально можливий розмір страхового відшкодування моральної шкоди за смерть [PERSON] не може перевищувати 13 764,00грн. і саме ця сума має бути в рівних частинах розподілена між потерпілими. Заявлений розмір моральної шкоди в сум 100 000,00грн. необґрунтований та суперечить правовим нормам. В ході судового розгляду справи ПрАТ «СК «Саламандра», надало нові заперечення проти позову, зазначивши, що згідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) єдиною підставою для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування є заява особи, яка має право на отримання страхового відшкодування.. Страхова компанія неодноразово консультувала позивачів про необхідність подання заяви про страхове відшкодування, що підтверджується посиланням про це в тексті позовної заяви. Відповідно до п. 37.14 ст.37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо, шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння ДТП. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає. Такий правовий висновок Верховного Суду викладений 05.06.2018року в справі №910/7449/17 В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягали за задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представники позивачів в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник ПрАТ «СК «Саламандра» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, у задоволенні позову просить відмовити. з підстав зазначених у письмових запереченнях проти позову. Відповідач ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД», треті особи - ТОВ «Агротрансфер Плюс», [PERSON] про дату, час і місце в судового засідання повідомлялися у порядку визначеному процесуальним законодавством, однак за викликом суду не з`являлись. Суд враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.20-21) Згідно до договору суборенди транспортних засобів від 29.08.2013року, орендар ТОВ «Агротрансфер Плюс» в особі директора [PERSON] , діючого на підставі Статуту, передав в суборенду КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] , причеп ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] суборендареві ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД» в особі директора [PERSON] Транспортні засоби, передаються в суборенду з метою використання для здійснення перевезення вантажів(п.2 договору). Пунктом 7.1 укладеного договору суборендар зобов`язався, зокрема, своєчасно і за власний рахунок здійснювати капітальний ремонт транспортних засобів, що передаються в суборенду і утримувати транспортні засоби у повній справності, нести інші обов`язки, як тимчасовий володілець та користувач транспортних засобів, що передаються у суборенду(а.с.22-24). За актом прийому - передачі від 02.09.2013року між орендарем та суборендарем, останній отримав в суборенду зазначені вище транспортні засоби. 03.09.2013року близько 21години 10хвилин [PERSON] у порушення вимог п.п.2.3(а), 31.1, 31.4.7(д), 31.6(г) Правил дорожнього руху не перевірив належним чином та не забезпечив технічний стан транспортного засобу, керував автомобіля КАМАЗ реєстраційний номер [NUMBER] , що буксував причеп ГКБ 8527, реєстраційний номер [NUMBER] за допомогою зіпсованого тягово-зачіпного пристрою, який не відповідав вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху. За наявності вказаних технічних несправностей [PERSON] , здійснюючи рух на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч зі сторони міста Херсона у напрямку міста Цюрупинська в районі 7км.500м. автошляху, допустив роз`єднання тягово-зчіпного пристрою(відкриття замку буксирного крюка), внаслідок чого відбувся виїзд причепа ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку у лівій смузі руху. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій [PERSON] загинув на місці від отриманих тяжких тілесних ушкоджень. Чинним вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2014року винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнано [PERSON] та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Відповідно до Закону України «Про амністію у 2014році» [PERSON] звільнено від відбування основного покарання(а.с.7-11). Відповідно до приписів ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Пошкоджений внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 20.09.2002року, відновленню не підлягає(а.с.15). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 3 від 08.09.2018року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП 03.09.2013року дорівнює його ринковій вартості та становить 8 064,90грн., оскільки відновлення автомобіля є економічно недоцільним.. 14.12.2012року та 16.04.2013року між ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», яке змінило своє найменування на ПрАТ «Страхова компанія Саламадрна» та ТОВ «Агротрансфер Плюс» було укладено договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією транспортних засобів автомобіля КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] , строк дії договору встановлено з 14.12.2012року по 13.12.2013року, з 16.04.2013року по 17.04.2014року, поліс №АС/0420396, поліс № АЕ/2021145(а.с.18-19) Матеріали справи не містять відомостей про те, що власник автомобіля КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] , а також позивачі у справі звертався до ПрАТ «СК «Саламандра» із повідомлення про настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, та із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до п.п.33.1, 33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон № 1961-IV ) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно до п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику( у випадках передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої додаються визначені законодавством документи. Відповідно до п.37.1.4. ст. 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2014року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася 03.09.2013року об 21год. 10 хв. на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч зі сторони м. Херсона у напрямку міста Цюрупинськ в районі 7км.500м, а відтак кінцевим терміном для подання позивачами заяви про страхове відшкодування матеріальної шкоди є 03.10.2014року, а для подання заяви про страхове відшкодування моральної шкоди є 03.10.2016року.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» на їх користь шкоди завданої пошкодженням автомобіля задоволенню не підлягають, оскільки неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, є правовою підставою для відмови страховика у здійсненні страхової виплати. Згідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених цим Кодексом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] доказів того. що вони у визначений п.37.1.4. ст. 37 Закону № 1961-VIII, строк зверталися до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не надали. Разом із тим, суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування страховиком моральної шкоди, такими що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. За загальним правилом, визначеним у п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Сторонами не оспорюються, що впродовж передбаченого Законом № 1961-IV строку страхова компанія ПрАТ «СК «Саламандра» була повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода, що трапилася 03.09.2013року, є страховим випадком. На підставі ст. ст. 5, 22, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 1168 ЦК України страхова компанія є належним відповідачем і має нести обов`язки згідно з укладеним з ТОВ «Агротрансфер Плюс» договором обов`язкового страхування. Матеріалами справи, підтверджено, що позивачі звернувшись в травні 2016року до суду із вимогами пред`явленими до страховика, не відмовилися від права, наданого їм на підставі договору між страховиком і страхувальником - ТОВ «Агротрансфер Плюс» щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, протягом строку визначеного Законом № 1961-IV( трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ). Однак, незважаючи на те, що страховику було відомо про наявність на розгляді суду даної справи і висунуті у позові вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, до теперішнього часу в позасудовому порядку страховиком не прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування(регламентної виплати) або про відмову у такій виплаті. Та обставина, що позивачі не зверталися із заявою про страхове відшкодування до страховика, на фоні нездійснення їм регламентної виплати, не позбавляє конституційного права, втіленого в ст. 55 Конституції України, звернутись до суду за захистом невизнаних (в даному випадку) прав позивачів. Отже, суд не погоджується із доводами відповідача про непорушення прав позивачів страховою компанією, що витікає з відсутності звернення позивача в досудовому порядку, оскільки отримавши позовну заяву, страховик у добровільному порядку мав можливість відшкодувати їм спірне страхове відшкодування. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.07.2018року у справі №264/6326/15-ц , який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, моральна шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батькам(усиновлювачам) та дітям(усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування(регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013рік» мінімальний розмір заробітної плати у 2013році становить з 1 січня по 1 грудня 1147грн. Отже, станом на 03.09.2013року(день дорожньо-транспортної пригоди) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1147гривень, відтак розмір страхового відшкодування, в якості моральної шкоди за смерть [PERSON] становить 13 764,00грн. (1147?12=13 764,00грн.), а тому суд приходить до висновку про стягненню із страховика на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 2752,80грн.( 13764,00 :5= 2752,80грн). Відповідно вимог ч.2 ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ч.5 ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки настає у його власника незалежно від вини, за винятком випадків, якщо шкоду спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.6 постанови № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до цивільно - правового договору про надання послуг від 02.09.2013року [PERSON] зобов`язався здійснювати перевезення вантажів на транспортних засобах, наданих виконавцем ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД», тому суд приходить до висновку, що особою відповідальною за спричинення позивачам моральної шкоди, є ТОВ «Промтехсервіс - ЛТД», як володілець джерела підвищеної небезпеки, зважаючи на те, що автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер [NUMBER] та причепа ГКБ 8527 реєстраційний номер [NUMBER] , використовувався водієм [PERSON] під час виконання цивільно-правових обов`язків, і з його вини сталася дорожньо - транспортна пригода, що мала місце 03.09.2013року. Частиною третьої статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Матеріалами справи підтверджено, що загиблий 03.09.2013року внаслідок ДТП [PERSON] був сином позивачів - [PERSON] , [PERSON] , чоловіком - [PERSON] , батьком - [PERSON] , [PERSON] (а.с.5-6,12-14). Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який зазнали батьки втративши сина, вагітна дружина, втративши чоловіка, діти залишившись без батька. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз. При цьому, суд враховує тривалість страждань, які зазнали позивачі, вимушені зміни в їх житті, і з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000,00 грн. на кожного потерпілого. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збору по 768,40грн. з кожного. На підставі викладеного, ст.ст. 11,.23,1168,1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: partial