Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що до 2003 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин згідно з рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2003 року з відповідача на її користь на утримання сина було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До 2009 року відповідач сплачував аліменти регулярно, але з листопада 2009 року перестав їх сплачувати, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами в розмірі 63 666 грн. 90 коп. за період з листопада 2009 року по березень 2015 року. Потім відповідач взагалі почав ухилятися від покладених на нього батьківських обов'язків і перестав приймати участь у вихованні дитини та спілкування з сином. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, на думку позивача, можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому позивач вважає за необхідне позбавити його батьківських прав. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлен належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Надала суду висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради від 21 березня 2016 року № 8/33-698, згідно з яким останній як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] Допитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON], який є сином сторін у справі, пояснив, що останній раз бачив відповідача в вересні 2009 року, з того часу більше не спілкувався з батьком, матеріальної допомоги та подарунків від нього не отримував. Також він як син намагався налагодити спілкування з батьком, але останній всіляко ухилявся від нього. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється матір'ю позивача, пояснила, що позивач з 2009 року самостійно виховує неповнолітнього сина, відповідач жодної допомоги не надає, аліментів не сплачує, сином взагалі не цікавиться. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, показання неповнолітньої дитини і свідка, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що до 2003 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин згідно з постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2003 року з відповідача на її користь на утримання сина було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До 2009 року відповідач сплачував аліменти регулярно, але з листопада 2009 року перестав їх сплачувати, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами в розмірі 63 666 грн. 90 коп. за період з листопада 2009 року по березень 2015 року. Потім відповідач взагалі почав ухилятись від покладених на нього батьківських обов'язків і перестав приймати участь у вихованні дитини та спілкування з сином. Таким чином, відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, навчання та утримання сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Згідно із висновком виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради як органу опіки та піклування від 21 березня 2016 року № 8/33-698 останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Статтею 150 СК України передбачено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено та повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Outcome: approved