Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 28.01.2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Правилами користування платіжною карткою» являє собою кредитний договір. Посилаючись на порушення боржником умов повернення кредиту, станом на 18.03.2015 року виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 16 861,04 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 7 682,00 грн., за процентами по користуванню кредитом - 6 849,94 грн., по комісії за користування кредитом - 1 050,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частки та 779,10 грн. за процентною складовою, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 16 861,04 грн. заборгованості та 243,60 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення відповідач отримав позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у даній справі, про причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг (Умов), банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором (п. 2.1.1.12.11 Умов). Судом встановлено, що 28.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що станом на 18.03.2015 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 16 861,04 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 7 682,00 грн., за процентами по користуванню кредитом - 6 849,94 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 050,00 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. фіксованої частки та 779,10 грн. за процентною складовою. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсягу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved