overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У червні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що вона є племінницею [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування заяви посилалась на те, що [INFO] померла її тітка - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина і вона (заявник) є спадкоємцем за законом, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки не може довести родинні відносини з спадкодавцем. Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є племінницею [PERSON], яка померла [INFO] Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №1873/02-31 від 14.06.2017р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія [NUMBER] від 23.06.2016р.; даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 08.09.1959р.; даними свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 14.02.1974р.; даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 07.10.1950р.; даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 24.05.1960р., даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.11.2016р.; даними свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2002р. та визнаються заінтересованою особою. Тому на підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29.09.2012 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 02.12.2016 р. було розірвано. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а отже свої обов'язки щодо її утримання згідно законодавства не виконує. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просила суд стягнути із [PERSON] на свою користь, на утримання доньки [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання позов не з'явилась, надіслала свою заяву щодо підтримки позову. Відповідач в судове засідання так і не з'явився, належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вирішив провести заочний розгляд справи. Як з'ясовано судом, 29.09.2012 р. у відділі РАЦСу Оболонського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 1735. (а.с. 7). 02.12.2016 р. шлюб між та [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Оболонського р/с м. Києва. (а.с. 8). [INFO]. народилась [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] При цьому відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а отже свої обов'язки щодо її утримання згідно законодавства не виконує. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] разом із позивачем та їх спільною дитиною не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, і дитина перебуває на повному утриманні позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] 2013 р.н. у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Позивач має малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.3). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу їх утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Позивач має малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.4). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу їх утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 8 червня 2012 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 267. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності характерів у них не склалися нормальні сімейні стосунки. Кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Негативна поведінка чоловіка призвела до того, що вони вже давно стали чужими людьми, а шлюб носить чисто формальний характер. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 р., спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 18 січня 2017 р. на утримання неповнолітніх синів: Нікіти, [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від доходу відповідача на обох від дня предявлення позову і до повноліття. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2010 року, і мають малолітніх синів: Нікіту [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, діти проживають з матір'ю. Частиною 1\~ст. 180 СК України\~встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Статтею 181 СК України\~передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2\~статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитини до досягнення повноліття. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У червні 2017р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2009р. Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №585. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матерію. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарство не ведуть і шлюбних стосунків з квітня 2017 року не підтримують. Причиною розпаду сімї є відсутність взаємо порозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями, його неодноразові зради, та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. В квітні 2017 року відповідач покинув сімю. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та [PERSON], розірвати, у звязку з тим що їх із відповідачем спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сімя розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.32). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.33). Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2009р. Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №585, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.3). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], 26 травня 2010року народження та [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.4,5). Судом встановлено, що в квітні 2017 року сторони припинили подружні відносини, однією сімєю не проживають і спільне господарство ними не ведеться. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сімєю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У червні 2017 р. ген.о директор ТОВ «Українська боргова компанія» Ларченко Р.М. звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що заочним рішенням Оболонського р/с м. Києва від 22.04.2014 р. позовні вимоги ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» суму завданих збитків у розмірі 4075 грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Як вказує заявник, на виконання вищевказаного рішення Оболонський р/с м. Києва направив ПАТ «СК «АХА Страхування» виконавчий лист, однак під час пересилання поштової кореспонденції виконавчий лист було втрачено та не пред'явлено його до виконання, внаслідок чого вищевказане рішення суду залишилось невиконаним. Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2/756/814/14 (унікальний номер: 756/16523/13-ц) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» боргу у розмірі 4304,60 грн. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд вважає можливим розгляд заяви у відсутність належним чином повідомлених сторін про дату та час розгляду справи. Як з'ясовано судом, заочним рішенням Оболонського р/с м. Києва від 22.04.2014 р. позовні вимоги ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу було задоволено та стягнуто з [PERSON] суму завданих збитків у розмірі 4075 грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На виконання вищевказаного рішення Оболонський р/с м. Києва направив ПАТ «СК «АХА Страхування» виконавчий лист, однак під час пересилання поштової кореспонденції виконавчий лист було втрачено та не пред'явлено його до виконання, внаслідок чого вищевказане рішення суду залишилось невиконаним. У відповідності до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви генерального директора ТОВ «Українська боргова компанія» Ларченка Р.М. про видачу дубліката виконавчого листа, як законної та обґрунтованої. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У червні 2017 р. заявник звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 11.08.2015 р. позов задоволено. Оригінал виконавчого листа, який був виданий Оболонським районним судом м. Києва 01 жовтня 2015 року, стягувачем в подальшому було пред'явлено до виконання. 28.10.2015 р. державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорним В.В. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП 49164447. Постанова разом з оригіналами виконавчого документу були надіслані за адресою стягувача, проте оригінал виконавчого лист в конверті був відсутній. Заявник вважає, що в ході проведення виконавчих дій було втрачено виконавчий документ. Тому посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа № 2/756/3152/15 на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2015 р. про стягнення заборгованості у розмірі 12500 грн. для подальшого пред'явлення його до ВДВС на виконання. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 11.08.2015 р. позов ФО-П [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 12500 грн., пені - 416,95 грн., 3 % річних - 33,04 грн., інфляційні втрати - 522,84 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Оригінал виконавчого листа, який був виданий Оболонським районним судом м. Києва 01 жовтня 2015 року, стягувачем в подальшому було пред'явлено до виконання. 28.10.2015 р. державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорним В.В. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП 49164447. Постанова разом з оригіналами виконавчого документу були надіслані за адресою стягувача, проте оригінал виконавчого лист в конверті був відсутній. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було втрачено виконавчий документ, що підтверджується актом про втрату виконавчого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви представника [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої. З викладеного,

Outcome: approved