Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.11.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 717. Крім того, стягувати з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що від спільного шлюбу у сторін народились дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини припинилися, що призвело до втрати почуття довіри та любові один до одного, сторони почали проживати окремо, подружні відносини не підтримують, шлюб почав існувати формально, а тому його збереження є недоцільним. Крім того, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину мотивовані тим, що відповідач, як батько зазначеної вище дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, нею не цікавиться, а тому позивачка просить стягувати аліменти на дитину на підставі судового рішення. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення судом. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачкою позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.10) та врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 700,00 грн., щомісячно, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 21.06.2016 року і до досягнення повноліття. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved