Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У червні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнювався 04.07.2018 року . В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.02.1984 року. Від шлюбного життя сторони неповнолітніх дітей не має. Також позивачка вказала, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинились з червня 2017 року, з причин різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, втратою взаємоповаги, почуття любові один до одного. Збереження шлюбу позивачка вважає не можливим, оскільки це буде суперечить її інтересам. Також позивачка вказала, що до органів РАЦС для розірвання шлюбу відповідач не бає приходити, тому позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюбу, який був укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Чупик». Позивачка [PERSON] була присутня в підготовчому судовому засіданні, 04.10.2018 року надала до суду клопотання про слухання справи за її відсутності, підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.29,33), відзиву на позовну заяву не надавав. З урахуванням того, що при розгляді справи були дотримані вимоги статті 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбі з 04.02.1984року підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС №200093 виданого повторно 24.04.2018 року, Новомихайлівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 01. Судом було також встановлено, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем припинились та сторони не ведуть спільного господарства з червня 2017 року. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю на час розгляду даної справи відсутній. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила суд залишити їй прізвище - «Чупик». Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - «Чупик». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачка вимоги про стягнення судового збору з відповідача на її користь не заявляла, тому суд вказаного питання не розглядає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved