overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку але не менше 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. З 23 вересня 2013 року і по цей час вона проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] Вона має малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дитини, хоча він здоровий, працездатний та має постійний і регулярний дохід. [PERSON] має від попереднього шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі ? частини свого доходу на користь [PERSON], інших утриманців не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою /а.с.19/. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, поштове повідомлення повернулось не врученим із відміткою «закінчення терміну зберігання» /а.с.23/. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положення ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини серії І-КЕ № 206442 від 26 вересня 2014 року /а.с.6/. [PERSON] має такий склад сімї [PERSON] дочка, [PERSON] син, [PERSON] батько та [PERSON] бабуся, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області № 1158 від 14 травня 2015 року /а.с.8/. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на зазначене, оскільки, відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, таким чином є підстави для задоволення позову. Суд вважає, що даним рішенням права третьої особи не порушені, оскільки не вирішує питання щодо її прав та обовязків та не впливає на розмір аліментів, присуджених на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 16 вересня 1995 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 17.07.1997 року народився син [PERSON], який є повнолітнім. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З 2000 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутністю не надавала, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 16 вересня 1995 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 1133 та 19.05.2016 року повторно видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 442200. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом близько шістнадцяти років, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 19 липня 2003 року в с. Миролюбне Старокостянтинівського району Хмельницької області була її матір'ю. В обґрунтування заяви посилалась на те, що 19 липня 2003 року в с. Миролюбне Старокостянтинівського району померла її матір [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно, проте оформити спадщину після смерті матері вона не може, так як не може підтвердити родинні відносини із спадкодавцем, оскільки в актовому записі про її народження мати вказана «Соломюк Люба Василівна», а в свідоцтві про смерть прізвище померлої вказано «Редін Любов Василівна». В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши заявницицю, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідка [PERSON] суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 19 липня 2003 року була матірю [PERSON], [INFO] Зазначені обставини підтверджуються: поясненнями заявниці, її паспортними даними, даними свідоцтва про народження заявниці, даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №1640/02-31 від 23.05.2017р., даними свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-БВ №291990 від 22.02.2017р., показанями свідка [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

у травня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 4962 грн. 01 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку №8282599300, до якого 19.01.2015 року укладено додаткову угоду №1. Відповідно до п. 2.4 Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Відповідно до п. 2.6 Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 29.09.2017 року. Згідно з п. 2.10 Договору за користування кредитом [PERSON] зобовязаний сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання по поверненню кредитних коштів виконує неналежним чином, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 4962 грн. 01 коп., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту 3992 грн. 55 коп., прострочена заборгованість по процентам 744 грн. 21 коп., пеня за прострочення сплати кредиту 179 грн. 61 коп., пеня за прострочення сплати процентів 45 грн. 64 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 17) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У травня 2018 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від цивільного шлюбу дітей не мають. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка та її представник надали заяву з проханням розглядати справу без їх участі, оскільки позовні вимоги підтримують та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280ЦПК України, суд може провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, який повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло відомостей про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1016. Від цивільного шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

у травня 2020 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 789,22 грн., а також судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 10.11.2016 року о 20 год. 30 хв. на пр. Бажана в м. Києві з вини водія автомобіля «Opel» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2016 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Fiat» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] -правова відповідальність одного з учасників ДТП, а саме: власника автомобіля «Opel» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, останній не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 03.04.2017 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У травня 2020 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що з 18.09.2002 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 383. В шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне з відповідачем життя не склалося, відсутнє взаєморозуміння. З 2014 року подружжя не проживає разом. Просить шлюб розірвати. Позивач підтримав заявлений позов з викладених в ньому підстав. Відповідач визнав позов в судовому засіданні. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з`ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У травня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрований 04 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції, актовий запис за №151. В обґрунтування позову вказав, що 04 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції зареєстрував з відповідачкою шлюб за актовим записом № 151. Спільне життя не склалося, через відсутність спільних інтересів. З березня 2020 року припинили шлюбні відносини, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Позивач, вказує, що неодноразово звертався до відповідачки з прохання розірвати шлюб у відділ РАЦС у встановленому законом порядку проте вона ухиляється від нього. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. 02 червня 2021 року, в порядку п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін. Відповідачка [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 04 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції, за актовим записом № 151, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.08.2001 року. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів. Сторони припинили подружні відносини з березня 2020 року та спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому в силу ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на його користь слід стягнути 908 грн судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112\~СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

у травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 980 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 2270 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1527978, у відповідності до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000 грн. зі сплатою процентів, строком на 30 днів. 23.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належної йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 23.04.2020 до договору факторингу №23042020, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17 980 грн., яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 2700 грн. 00 коп., сума заборгованості за пенею - 10 280 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 7). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У травня місяці 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Луговиківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. У підтвердження свого позову вказує, що [INFO] року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, у вигляді земельної ділянки, розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Оскільки він є спадкоємцем першої черги, і за законом має право на спадкування майна - земельної ділянки, просив визнати право власності на земельну ділянку розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, Отримати земельну ділянку у власність без рішення суду не можливо. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], позовні вимоги підтримав і пояснив, що позивач є спадкоємицею дружини і за законом має право спадкувати майно померлої - земельну ділянку, розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Просив суд визнати право власності на земельну ділянку за [PERSON] Відповідач, представник Луговиківської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Надав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу за без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла дружина позивача - [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], повторно виданого 19 лютого 2014 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорнухинського районного управління юстиції у Полтавській області і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України, до першої черги осіб, які спадкують майно за законом. Тому він має право на спадкування майна померлої дружини - земельної ділянки, розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності на земельну ділянку розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах за позивачем.

Outcome: approved