Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У травні 2021 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача кошти на утримання сина [PERSON] , який навчається у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до досягнення сином 23 річного віку та/або закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин сторони мають повнолітнього сина третю особу у справі - [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У подальшому шлюб між сторонами було розірвано. Вказала, що на даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання у Полтавському фаховому кооперативному коледжі, термін закінчення навчання - 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою з місця навчання. Відповідач мешкає окремо, допомогу на утримання сина добровільно не надає. Ухвалою судді від 17 червня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не прибули, позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, які були викладені у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що надали письмові заяви. Позивач [PERSON] уточнила, що не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на навчання сина у відповідній частці від його доходу, зокрема, просила стягнути аліменти у розмірі ј частини доходу останнього. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»N3,від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1995 року, який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 серпня 2006 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей - [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми (що підтверджується копіями свідоцтв про народження). Вищевказаним рішенням суду також було визначено місце проживання дітей сторін з матір`ю [PERSON] позивачем у справі. 21 грудня 2011 року позивачем [PERSON] було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що постає з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Крім того з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області вбачається, що третьою особою [PERSON] також було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З довідки № 1301 від 02 вересня 2021 року, виданої Полтавським фаховим кооперативним коледжем за підписом директора [PERSON] постає, що [PERSON] навчається на денній формі навчання на контрактній основі з 15 вересня 2020 року по 30 вересня 2022 року (Наказ №102 від 10 вересня 2020 року), стипендію не отримує. Повнолітній син сторін не працює, перебуває на утриманні у матері, яка непрацює та отримує виплати допомоги по безробітю. Вказані обставини постають з матеріалів справи. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, наявність на утриманні інших осіб та про те, що дохід його повнолітньої дитини перевищує дохід кожної із сторін у справі. У законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. На підставі встановлених фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, третьої особи [PERSON] , який навчається на денному відділенні, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який на даний час навчається, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 17 травня 2021 року - дати подання позову до закінчення навчання до 30 червня 2022 року та на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. за ставкою згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому суд враховує, що позивач не обгрунтувала необхідність стягнення коштів у твердій грошовій сумі та розміру у 4000 грн , підтвердженням чого є позиція позивача, яка була вказана нею у заяві. Відповідно ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини та позивача.

Outcome: partial