Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Куйбишевської районної у м. Донецьку ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З 1999 року спадкодавець [PERSON] фактично добросовісно володів та користувався чужим майном, а саме, гаражним боксом [NUMBER], розташованим у кооперативі «Ракета» по [ADDRESS], який належав [PERSON], утримував його. Позивачка є єдиною спадкоємицею та дружиною [PERSON] та володіла гаражним боксом, починаючи з вересня 2012 року. Членські внески за гаражний бокс [NUMBER] з 1999 року по 2012 року сплачував [PERSON],а з 2013 року внески платила [PERSON]. Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на гаражним бокс [NUMBER], розташований у кооперативі «Ракета». У процесі розгляду справи до участі у справі в якості співвідповідачів було при тягнуто автогаражний кооператив «Ракета» та [PERSON] Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 24 грудня 2013 року позов [PERSON] задоволено: визнано за нею право власності за набувальною давністю на гаражний бокс [NUMBER], розташований у кооперативі «Ракета» по [ADDRESS]. В апеляційній скарзі автогаражний кооператив «Ракета» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом порушено вимоги процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача автогаражного кооперативу «Ракета» Пархоменка Ю.В., Парубця А.В., які просили апеляційну скаргу задовольнити, позивачку [PERSON], її представника [PERSON], які просили апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON] (а.с.28), спадкоємцем якого є позивачка (а.с.16). Апеляційним судом встановлено наступне. Між сторонами склалися цивільні правовідносини. Право власності на гаражний бокс [NUMBER], розташований у кооперативі «Ракета» по [ADDRESS], у встановленому порядку ні за ким не зареєстровано (а.с.65). Згідно з ч.ч.1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (ст. 331 ЦК України). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суду не було надано доказів щодо прийняття спірного гаражного боксу до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього, тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом допущена недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, тому рішення суду на підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed