Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір №1/3079554, відповідно якого відповідачу надано кредит у сумі 52300,00 грн., строком з 10.02.2017 року по 09.02.2022 року, зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,3% в місяць від суми кредиту, згідно з графіком погашення заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач умови кредитного договору порушує, кредит не повертає, відсотки не сплачує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 54277,91 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за комплексним договором №№1/3079554 від 10.02.2017 року у сумі 54277,91 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 07.08.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся із заявою в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ст. 280 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 10.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір №1/3079554, відповідно якого відповідачу надано кредит у сумі 52300,00 грн., строком з 10.02.2017 року по 09.02.2022 року, зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,3% в місяць від суми кредиту, згідно з графіком погашення заборгованості. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 52300,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №17485894-1 від 10.02.2017 року, №17485894-3 від 10.02.2017 року, проте, відповідач покладені на нього зобов'язання за комплексним договором №1/3079554 від 10.02.2017 року не виконує. Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за комплексним договором №1/3079554 від 10.02.2017 року, банком направлено відповідачу вимоги від 12.02.2018 року № 10451/514 та від 19.03.2018 року щодо дострокового виконання боргових зобов'язань за комплексним договором. Відповідно до п.п. 2.3.4, 2.3.5. Правил надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк», з якими відповідач був ознайомлений при підписанні договору, банк має право, за невиконання зобов'язань по погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати відправки повідомлення банком, вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за комплексним договором №1/3079554 від 10.02.2017 року станом на 24.05.2018 року становить 54277,91 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 42271,70 грн.; простроченої заборгованості за кредитом - 4564,04 грн.; нарахованої комісії - 1202,90 грн.; нарахованих відсотків - 292,72 грн.; простроченої комісії - 3608,70 грн.; прострочених відсотків - 1847,43 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісійної винагороди - 490,42 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за комплексним договором №1/3079554 від 10.02.2017 року належним чином не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу заборгованість по договору в розмірі 54277,91 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,97 грн.

Outcome: approved