Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.08.2011 року та вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 1259. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2011 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно копій свідоцтв про народження сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім`ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved