Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21.09.2002 р. шлюбу,в якому вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, з вересня 2011 р. позивачка з дитиною проживають окремо, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося через непорозуміння один одного, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З вересня 2011 р. спільного бюджету вони не мають, відповідач добровільно надає допомогу по утриманню дитини, спора про сумісне майно не мають. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу були вичерпані раніше.Просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив, обставини та період припинення шлюбних відносин, та пояснив, що шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2011 р., з цього часу він мешкає окремо від позивачки та сина, на утримання якої добровільно передає кошти. Не заперечує проти проживання дитини із матір'ю, спору про сумісне майно подружжя не мають. Проти надання строку на примирення заперечував, оскільки з листопада 2011 р. він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, від якої має 3-річну дитину. Представник відповідача - адвокат Курило В.Г. в судовому засіданні просила задовольнити позов, посилаючись на те, що шлюбу між сторонами фактично не існує та сім'я між ними розпалася остаточно. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 90, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21.09.2002 р. (арк.спр.6). Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (арк.спр.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2011 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну, відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу у позивачки залишається шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу РАЦС Подільського РУЮ в м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 21.09.2002 р. № 90 відділу РАЦС Пирятинського РУЮ в Полтавській області. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved