Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У червні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 30.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 72410,63 грн., яка складається з наступного: 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова). У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 19.02.2019 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено підготовче засідання. 11.04.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов банку не визнає з наступних підстав. Зокрема, позивач подав до суду копію кредитного договору від 10.08.2011 р., який не має стосунку до кредитних відносин, які виникли 31.03.2014 р., коли він отримав кредитну картку відповідно до умов оферти банку. В матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за наданим кредитом. Виписка по рахунку, підписана представником позивача, не відповідає умовам кредитування, тому не може бути належним доказом по справі. Також зазначив, що він останній раз здійснював операцію з погашення кредиту 31.07.2014 р., тобто з моменту припинення ним погашення кредитної заборгованості до моменту подання банком позовної заяви пройшло три роки і дев`ять місяців, а тому минула позовна давність для розгяду цього питання. В задоволенні позову просив відмовити (а.с.98,99, 103, 104). 15.05.2019 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка обгрунтована тим, що що відповідачем 10.08.2011 року було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 2500 грн. У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, [PERSON] ознайомився та згодний з Умовами та правилами банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним картках, розташовані на сайті банку. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку. На підставі зазначеної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Тобто, сторонами при укладанні договору були обговорені усі істотні умови. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Щодо одночасного застосування пені та штрафів зазначив, що пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій та у межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій, що не суперечить чинному законодавству. Щодо строків позовної давності зазначив, що відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки, тому картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки № [NUMBER] до останнього календарного дня 03.2019 р. Позивач звернувся з позовом до [PERSON] 11.06.2018 р., тобто до впливу строку позовної давності. Просив задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі (а.с.110-117). 10.06.2019 р. від відповідача надійшло заперечення, в якому останній зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Окрім того зазначив, що формула нарахування відсотків на прострочену заборгованість не підтверджена жодним з наданих доказів. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а.с. 124, 125). 17.07.2019 р. від представника позивача надійшло пояснення на заперечення відповідача. 13.08.2019 р. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі. Просив відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2011р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (а.с.6). Згідно умов договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно Довідки про умови кредитування встановлено строк внесення щомісячних платежів до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, включаючи обов`язковий платіж 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році становить 2,5 % на місяць (30% на рік), що узгоджується з письмовими поясненнями представника позивача, зазначеними у відповіді на відзив (а.с. 7, 112). Відповідно до п.2.1.1.5.5 вищезазначених Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Погашення кредиту - поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (п.2.1.1.12.3). На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш як за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважатиметься, що клієнт приймає нові умови. У відповідності до п.1.1.3.1.9 банк зобов`язаний не рідше як один раз в місяць способом, вказаним в заяві надавати держателю виписки про стан рахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні держателя до системи Internet-bankinq (Приват-24) чи Mobile-bankinq банк надає виписки та можливість доступу до інформації про стан рахунку через дані комплекси. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно. Забороняється використання картки (її реквізитів) по закінченню строку дії. По закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), по зверненню клієнта в банк, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором (п.2.1.1.2.12) для чого клієнт повинен звернутися до відділення банку (п.2.1.1.2.14). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 р. становить у розмірі 72410,63 грн., яка складається з: 2498,12 грн. - заборгованість за кредитом; 61794,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4194,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3424,32 грн. (процентна складова) (а.с.5). Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Згідно наданої представником позивача довідки від 25.04.2019 р. №30.1.0.0./2-20180611/310, [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 10.08.2011 р. отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 03.2016 року (а.с.117). Згідно з виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відповідач [PERSON] 31.07.2014 року здійснив поповнення своєї картки в терміналі самообслуговування на сумі 10,00 грн., а після цього перестав виконувати зобов`язання по кредитному договору. Автоматичний переказ коштів між рахунками за ініціативою банку не є дією відповідача і відповідно, не може бути підставою для переривання позовної давності. Окрім того, суд звертає увагу, що доказів того, що банк видавав позичальнику [PERSON] нову картку з новим строком дії, як це передбачено п.п. 2.1.1.2.12., 2.1.1.2.13 договору, суду не надано, як і не надано доказів щодо терміну дії первинної картки, яку було видано відповідачу 10.08.2011 р. Позивач звернувся до суду з позовом 20.06.2018 року (а.с.2), тобто після спливу позовної давності щодо останнього щомісячного платежу, який був здійснений 31.07.2014 р. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який уможливив стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16 Верховний Суд України констатував, що є неправильними та не відповідають нормам матеріального права висновки судів про те, що позовна давність не спливла щодо частини щомісячних платежів за кредитом, право на стягнення яких виникло у межах трьох років до дня звернення банку з позовом до суду. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини дають підстави для висновку, що звернувшись з позовом до суду 20.06.2018 р., позивач пропустив строки загальної позовної давності, у межах якої він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Доказів поважності причин пропущення позовної давності, позивачем суду не надано. Зважаючи на наведене в задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем [PERSON] . Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цими Умовами кредитування та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, які додані до позовної заяви, відповідач [PERSON] ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762,00 гривень з відповідача, стягненню не підлягає. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed