Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 26 серпня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них частко виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження із відповідачкою виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які б ґрунтувалися на взаємоповазі один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час їх шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спору про розподіл майна не мають. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності. Зазначила, що проти задоволення позову не заперечує та просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2005 року у Відділ реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 294, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 26 серпня 2005 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 21 червня 2011 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved