Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У травні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна та звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову банк зазначає, що 28.04.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 380/459/07-А, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 23 776 доларів США 00 центів зі сплатою 10,5% річних з кінцевим терміном повернення останньої його частини не пізніше 27.04.2014 року. Цього ж дня у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ними було укладено договір застави майна № 04-З-648, за умовами якого [PERSON] передав в заставу банку транспортний засіб Hyundai Tucson, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований ГУ УДАІ МВС України в м. Києві 27.04.2007 року, реєстраційний номер [NUMBER] , та 03.05.2007 року у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна було зареєстроване приватне обтяження на автомобіль. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.06.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 746 доларів США 18 центів. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В., виконавче провадження № 57682789. В січні 2020 року банку стало відомо про перебування в провадженні Печерського районного суду міста Києва цивільної справи за позовом [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження транспортним засобом з матеріалів якої вбачається, що заставний автомобіль було продано [PERSON] . Оскільки [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором, рішення суду про її стягнення не виконує, без згоди заставодержателя відчужив переданий в заставу автомобіль, АТ «Альфа-Банк» просить суд витребувати транспортний засіб Hyundai Tucson, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , технічний паспорт та комплект ключів від нього із володіння [PERSON] та передати банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 380/459/07-А, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] у розмірі 30 746 доларів США 18 центів, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу спірного автомобіля з електронних торгів в рамках виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною оцінкою майна на момент продажу. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що на момент придбання ним спірного транспортного засобу зареєстрованих обтяжень на нього не було. Крім того, [PERSON] просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки на момент звернення АТ «Альфа-Банк» до суду з цим позовом до неналежного суду та направлення справи за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва у липні 2020 року вже сплив трьохрічний строк після виникнення право на його пред`явлення, що пов`язується із часом виникнення заборгованості у боржника за основним зобов`язання [PERSON] , яка станом на 07.12.2016 року становила 30 746 доларів США 18 центів. У відповіді на відзив на позовну заяву представник АТ «Альфа-Банк» посилається на те, що обтяження щодо застави спірного транспортного засобу внесено до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна 03.05.2007 року. Крім того, зазначає, що застава транспортного засобу є чинною, а тому вважає, що строк на звернення до суду за захистом порушеного права щодо задоволення вимог за рахунок застави має обраховуватись з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У поданих запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, [PERSON] вказує, що є добросовісним набувачем, а тому підстави для витребування у нього спірного автомобіля відсутні. У судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючи на його безпідставність. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, тому відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 28.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 380/459/07-А, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав на умовах цього договору грошові кошти в сумі 23 776 доларів США 00 центів з обов`язком виплати кредитору 10,5% процентів річних та повернення кредиту до 10-го числа кожного місяця з визначеним договором графіком платежів для купівлю транспортного засобу марки Hyundai, моделі Tucson, номер кузова [NUMBER] , [NUMBER] , за договором купівлі-продажу № 10/4/2007-Н12 від 10.04.2007 року (а.с. 8-11). Крім того, 28.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір застави майна № 04/3-648 за умовами якого [PERSON] у якості забезпечення виконання своїх обов`язків перед банком що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 380/459/07-А від 28.04.2007 року передав у заставу банку транспортний засіб марки Hyundai, моделі Tucson, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. (а.с.10-11). За змістом п. 2.1.6 договору застави [PERSON] без письмової згоди банку, в тому числі, не має права здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави. Відповідно до п. 3.1. договору застави право застави на предмет застави виникає з моменту набрання чинності цим договором та припиняється повним виконанням забезпечених заставою зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених законами України. Пунктом 4.1. договору застави передбачено, що право звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог, що випливають з забезпечених заставою зобов`язань, виникає у заставодержателя у випадках, обумовлених положеннями договору кредиту та/або умов цього договору. Відповідно до змісту пп. 4.4.1. п. 4.4. договору застави заставодержатель звертає стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог, що випливають з забезпечених заставою зобов`язань, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу Hyundai Tucson, номер кузова [NUMBER] , [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 16). Зі змісту витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 03.05.2007 року вбачається, що 03.05.2007 року до державного реєстру внесено відомості про обтяження - заставу, щодо заборони відчуження рухомого майна, а саме транспортного засобу Hyundai Tucson, 2007 року випуску, номер об`єкта: [NUMBER], [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , боржник [PERSON] , обтяжував АКБ СР «Укрсоцбанк», підстава договор застави майна № 04/З-648 від 28.04.2007 року (а.с. 12). Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.06.2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.04.2007 року у розмірі 30 746 доларів США 18 центів, яка виникла станом на 07.12.2016 року та складається з: заборгованості за кредитом 18 607 доларів США 69 центів, заборгованості за відсотками 12 138 доларів США 49 центів (а.с. 19-20). Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.08.2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2021 року, у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження транспортним засобом, а саме автомобілем Hyundai Tucson, 2007 року випуску, номер об`єкта: [NUMBER] , [NUMBER] - відмовлено (а.с. 210-212). Цим судовим рішенням установлені обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, а саме те, що [PERSON] у порушення договору застави майна № 04/З-648 від 28.04.2007 року без згоди заставодержателя реалізував заставний транспортний засіб [PERSON] , який згодом реалізував заставний транспортний засіб [PERSON] . На момент переходу права власності на транспортний засіб до [PERSON] у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був наявний запис щодо його обтяження. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Hyundai Tucson, номер кузову [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , власником цього автомобілю зареєстрований [PERSON] , дата реєстрації 26.01.2013 року (а.с. 102-103). 25.12.2015 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1842/117/2015, за умовами якого [PERSON] придбав у [PERSON] транспортний засіб Hyundai Tucson, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (а.с. 101). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Hyundai Tucson, номер кузову [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 96). Зі змісту листа РСЦ в Хмельницькій області МВС України від 18.04.2019 року вбачається, що 13.01.2016 року транспортний засіб Hyundai Tucson, номер кузову [NUMBER] , перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу № 1842/117/2015 від 25.12.2015 року, укладеного в ТСЦ 1842 ГСЦ МВС в Хмельницькій області. При цьому перевірка працівниками ТСЦ 1842 відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна не проводилася (а.с. 107-108). Згідно листа РСЦ в Хмельницькій області МВС України від 16.04.2019 року на час здійснення реєстраційних дій ТСЦ 6841 ГСЦ МВС в Хмельницькій області не було можливості здійснити перевірку за Державним реєстром обтяжень рухомого майна (а.с. 109). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ст. 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо (ст. 3 Закону України «Про заставу»). Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч. 3 ст. 577 ЦК України). Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. За змістом ч. 3 ст. ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків. Згідно змісту ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 2 ст. 290 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 290 ЦК України). Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що на момент переходу права власності на спірний транспортний засіб до [PERSON] у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був наявний чинний запис щодо його обтяження, у зв`язку із передачею його в заставу АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»; основне зобов`язання, що забезпечено заставою спірного автомобіля боржником [PERSON] не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості. При цьому, питання про вилучення у особи, яка фактично володіє спірним транспортним засобом підлягає вирішенню державним чи приватним виконавцем під час виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а тому вимога позову АТ «Альфа-Банк» витребування спірного транспортного засобу за встановлених обставин задоволенню не підлягає. Разом із цим, під час судового розгляду відповідач [PERSON] просив суд застосувати при вирішенні спору наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Так згідно ст. 21 Закону України «Про заставу» застава також припиняється: в разі загибелі заставленого майна; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. Таким чином, серед передбачених законом підстав припинення застави, відсутня така підстава, як сплив позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням. З огляду на указане, а також з врахуванням того, що під час судового розгляду встановлено, що заставний транспортний засіб був відчужений боржником без згоди банку, про його відчуження позивач міг дізнатися лише після відкриття 13.01.2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про усунення йому перешкод у користуванні цим майном, суд дійшов висновку про те, що АТ «Альфа-Банк» подано позов в межах строку звернення до суду за захистом порушеного права. За таких обставин, позов АТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню в частині звернення стягнення на спірний транспортний засіб. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial