overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 29 червня 2006 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 183. Від шлюбу дітей не мають. Сторони однією сім'єю не проживають. Розійшлися у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям. Зараз не мешкають разом. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій він підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON], у судовому засіданні була відсутня, надіслала заяву про визнання позовних вимог, та не заперечувала розглянути справу у її відсутність. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS], де також зареєстрована відповідачка по справі - онука покійної дружини. У травні 2011 року відповідачка зібрала всі свої особисті речі та добровільно вибула з квартири на інше місце проживання до своєї родички за адресою: [ADDRESS]. Зі вказаного часу у квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не приймає участі у ремонті квартири. Просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: 83034 [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, просив по справі прийняти заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає можливим, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути справу у її відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснив, що позивача знає близько 31 року, [PERSON] бачить на мікрорайоні, а у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] вона не проживає після смерті її бабусі - дружини позивача. Особистих речей відповідачки у квартирі свідок не бачив. Як вбачається з довідки, виданої КП «Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька» від 22.05.2014 року № 18453 у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно наданого акту № 106171 від 26.05.2014 року, виданого головою комітету мікрорайону «Лівенський» [PERSON] з травня 2011 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідачка [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи (а.с. 5) і звільнений від сплати судового збору при подачі позовних заяв, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст. 71 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік, який за зазначеною адресою ніколи не проживав. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. У судове засіданні представник позивача надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім позивача у будинку за вказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON]. Як вбачається з акту, складеного комісією ПП КП-1 , відповідач ніколи не проживав за місцем реєстрації. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою : квартира [ADDRESS] відповідач не проживає більше дванадцяти місяців, а лише зареєстрований в ньому. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у спірному будинку, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном та несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником житла, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.405 ЦК України. Так, у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243грн. 60 коп. , тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06.08.2000 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб у Ковельському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено актовий запис №243. Від спільного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння, постійні суперечки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача та у сім»ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу та піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаєморозуміння. Збереження сім'ї і спільне життя із відповідачем [PERSON] вважає неможливим. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на розлученні. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлена про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 06.08.2000 року у Ковельському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено актовий запис №243. Від спільного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї зі слів позивача стали відсутність порозуміння, постійні суперечки, нездатність підтримувати нормальну моральну атмосферу та піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаєморозуміння. За твердженням позивача їхня сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердив позивач у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 29 серпня 1997 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 630. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року однією сім'єю вони не проживають через те, що у відповідачка має іншу родину. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Також просила залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 липня 1992 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадського стану м. Києва Палац одруження «Дарницький», актовий запис № 1156. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачем була подана заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадського стану м. Києва Палац одруження «Дарницький», актовий запис № 1156. (а.с.6) Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 24.09.2007 року між ПАТ «Дельта Банк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-03016-240907, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 2 798,40 грн., виходячи із ставки 12% в рік, а також 2,45% в місяць за ведення кредитної справи, строком до 23.09.2008 року. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 13.03.2014 року складає 3 518,85 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 002-03016-240907 від 24.09.2007 року у розмірі 3 518,85 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2007 року між ПАТ «Дельта Банк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-03016-240907, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 2 798,40 грн., виходячи із ставки 12% в рік, а також 2,45% в місяць за ведення кредитної справи, строком до 23.09.2008 року. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 13.03.2014 року становить 3 518,85 грн., та складається з: заборгованість за сумою кредиту - 2 790,90 грн., заборгованість за відсотками - 113,63 грн., заборгованість за комісіями - 614,32 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 01 березня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейні відносини і обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З червня 2010 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №140. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з червня 2010 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 01 квітня 2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З липня 2005 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01 квітня 2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №133. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з липня 2005 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved