Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У суд із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: с. Крехаїв, вул. Щорса, 45, Козелецького району, Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2012 року, зареєстрованого КП «Ніжинське МБТІ» 24 грудня 2012 року. На належній їй житловій площі зареєстрована відповідач у справі [PERSON], яка є бувшою дружиною її сина, шлюб між якими розірвано на підставі рішення Козелецького районного суду від 02 липня 2014 року. Після розірвання шлюбу 06 липня 2014 року відповідачка [PERSON], не знімаючись з реєстрації, зібравши свої особисті речі пішла жити до іншого місця, де й проживає на даний час. В добровільному порядку знятися з реєстрації з вказаного будинку відмовляється. Оскільки відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає в належному позивачці [PERSON] будинку понад 6 місяців, тому вважає її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. До початку розгляду судом справи по суті позивачка [PERSON] змінила предмет позову та просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Щорса, 45 в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області шляхом виселення з нього відповідачки [PERSON] та зняти її з реєстрації в Козелецькому РС Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області. Зміни до предмету позову обґрунтовує тим, що відмовляючись добровільно виселитись з належного їй житлового будинку та знятись з реєстрації відповідачка [PERSON] порушує її конституційне право, як власника даного будинку на володіння, користування і розпорядження своєю власністю. В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом [PERSON] [PERSON] підтримав позов в повному обсязі. Щодо зустрічного позову відповідачки за первісним позовом [PERSON] позов не визнав в повному обсязі. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козелецьке РС Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та письмові пояснення, в яких в частині позову щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON] заперечують, оскільки це відноситься до компетенції їх органу; в решті позовних вимог позивачки за первісним позовом, [PERSON] - покладаються на розсуд суду. Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Крехаївської сільської ради Козелецького району, Чернігівської області та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 24 грудня 2012 року позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 20 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] - син позивачки - [PERSON] за згодою відповідачки [PERSON], що підтверджується її заявою, підпис на якій засвідчено [PERSON], секретарем виконкому Крехаївської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області від 11 жовтня 2011 року, за реєстровим номером 64, подарував [PERSON]В земельну ділянку площею 0,2197 га., яка передана у власність дарувальнику для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. [PERSON] було відомо, що на момент укладення договору дарування, на який вона сама дала згоду, жодного будівництва на земельній ділянці не проводилось, а секретарем виконкому Крехаївської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області на той час працювала і працює на даний час [PERSON] З 25 квітня 2013 року в належному позивачці [PERSON] житловому будинку проживала та зареєстрована бувша дружина її сина [PERSON] 02 липня 2014 року шлюб між її сином [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області. На даний час, всупереч вимогам позивачки [PERSON], як власника домоволодіння, відповідачка [PERSON] не бажає добровільно виселитися з її житлового будинку та знятися з реєстрації, чим порушує її конституційне право на володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Окрім того, представник позивача [PERSON] [PERSON] вважає, що відповідно до діючого законодавства відповідачка [PERSON] не є членом сімї позивачки і ніколи разом з позивачкою [PERSON] не проживала. Тому просить позов позивачки [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями № 45 по вул. Щорса в с. Крехаїв Козелецького району, Чернігівської області шляхом виселення з нього [PERSON] та зняти її з реєстрації у Козелецькому РС Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки відповідачка [PERSON] не є членом сімї і ніколи не була членом сімї власника житла - позивачки [PERSON] Що стосується прав дитини, то вимоги про виселення дитини не ставляться. При винесенні рішення про розірвання шлюбу між сином позивачки [PERSON] та відповідачкою за первісним позовом [PERSON] питання про визначення місця проживання дитини не розглядалось. На даний час дитина проживає разом з матірю, але зареєстрована в домоволодінні, де проживає її батько - в будинку № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. Згідно Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини; проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] пояснили, що з 24 листопада 2004 року по 02 липня 2014 року відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивачки [PERSON] Під час перебування у шлюбі її чоловіку [PERSON] була передана у власність земельна ділянка для будівництва житлового будинку за адресою с. Крехаїв, вул.. Щорса, 45, Козелецького району, Чернігівської області. Зазначений будинок вони будували коштами її та його батьків. Але під час введенення в експлуатацію та оформлення права власності на даний будинок, воно було оформлено на позивача за первісним позовом [PERSON], оскільки як вона їм тоді пояснила, що вони будуть платити менший податок на землю, так як вона на той час була секретарем Крехаївської сільської ради. Довіряючи словам [PERSON], вона погодилась на оформлення права власності на будинок на останню. В спірному будинку були зареєстровані та фактично проживали: вона, її чоловік [PERSON] та їх донька [PERSON] Після розірвання шлюбу, згідно рішення Козелецького районного суду від 02 липня 2014 року, 06 липня 2014 року її бувший чоловік [PERSON] вигнав її з донькою з дому, причому її власні речі та речі їх доньки залишились в даному будинку; частину яких він наступного дня приніс до її батьків. Вона зверталась до позивачки за первісним позовом та її сина з проханням повернути її речі та надати можливість проживати за місцем реєстрації, а також зверталась до міліції щодо перешкоджання їй в користуванні житлом. Оскільки вона була членом сімї позивачки за первісним позовом [PERSON] то може втратити право на користування житлом лише після того, як не буде проживати в ньому понад 1 рік без поважних причин. Так як вона не проживала у вказаному будинку з поважних причин; припинення сімейних відносин не позбавляє її права користуватися займаним приміщенням; вона не заважає власнику будинку користуватися останнім, а також не вказано позивачкою за первісним позовом [PERSON] які саме перешкоди вона чинить у користуванні та розпорядженні житловим будинком, який належить останній. Окрім того, в даному будинку зареєстрована їх спільна дитина [PERSON], яка повинна проживати разом з матірю. Тому просить в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із будинку та зняття з реєстрації її відмовити та вселити її у житловий будинок № 45 по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню; в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні ним правові відносини. Позивачка за первісним позовом - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майну від 24 грудня 2012 року, зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 24 грудня 2012 року. є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. Згідно договору дарування земельної ділянки від 20 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], [PERSON], за згодою його бувшої дружини [PERSON], що підтверджується її заявою, підпис на якій засвідчено [PERSON] секретарем виконкому Крехаївської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області від 11 жовтня 2011 року за реєстровим № 64, подарував [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області по вул. Щорса. Згідно будинкової книги у вказаному будинку 25 квітня 2013 року була зареєстрована відповідачка за первісним позовом [PERSON] Відповідно до довідки про склад сімї від 27 вересня 2013 року до членів сімї відповідачки за первісним позовом належали: [PERSON] бувший чоловік та [PERSON] донька. У відповідності до рішення Козелецького районного суду від 02 липня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Питання про визначення місця проживання дитини даним рішенням суду не розглядалось. Згідно заяви позивачки за первісним позовом [PERSON] на адресу сільської ради від 14 липня 2014 року - [PERSON] відповідачка за первісним позовом після розірвання шлюбу з сином [PERSON] [PERSON] вибула з будинку 45 по вул.. Щорса в с. Крехаїв 06 липня 2014 року разом з дитиною і на даний час за вказаною адресою не проживає. Даний будинок належить їй на праві особистої власності. Відповідно до акту від 30 січня 2015 року, складеного депутатом Крехаївської сільської ради [PERSON] та членом виконкому Крехаївської сільської ради [PERSON] в присутності власника житлового будинку [PERSON] 30 січня 2015 року був оглянутий будинок, який знаходиться за адресою: с. Крехаїв, вул. Щорса, 45 та належить [PERSON] Оглянувши будинок, комісія установила, що в даному помешканні [PERSON] не проживає, особистих речей її нема. Згідно довідки виконкому Крехаївської ради [PERSON] [INFO], зареєстрована в [INFO], але фактично проживає в [INFO], починаючи з 06 липня 2014 року. Відповідно до повідомлень Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від серпня 2014 та 19 лютого 2015 року відповідачка за первісним позовом [PERSON] зверталась із заявами до Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області про прийняття мір до її бувшого чоловіка [PERSON], який після розірвання шлюбу постійно словесно погрожував, вигнав з дитиною із спільно побудованого будинку та не дає спокійно жити. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Як видно з матеріалів справи позивачка за первісним позовом [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області. У добровільному порядку відповідачка за первісним позовом [PERSON] відмовляється виселитись з належного [PERSON] житлового будинку та знятися з реєстрації, тим самим порушує конституційне право [PERSON], як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном будинком з надвірними будівлями № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області шляхом виселення з нього відповідачки за первісним позовом [PERSON] Позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації у Козелецькому РС Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою чи померлою) свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про виселення особи з житлового приміщення є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи чинити ці дії немає потреби. В силу ст. 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони, що неодноразово розяснювалось сторонам в судовому засіданні. Заявляючи зустрічний позов позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] про вселення її у житловий будинок № 45 по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівській області, остання не надала жодного доказу на підтвердження того, що будівництво даного будинку проводилось нею та її бувшим чоловіком [PERSON]; коштами її та його батьків, а оформлено на позивачку за первісним позовом [PERSON]. так як вона на той час була секретарем Крехаївської сільської ради задля сплати меншого податку на землю; що таке будівництво взагалі проводилось до укладення договору дарування земельної ділянки; вона є членом сімї власника будинку по вул. Щорса, 45 в с. Крехаїв. Згідно пенсійного посвідчення номер [NUMBER] [PERSON] - позивачка за первісним позовом - з 04 квітня 2006 року є пенсіонеркою, отже секретарем Крехаївської сільської ради не могла працювати з вказаного часу. Відповідно д ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших особі, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO]. Вона ніколи не проживала та не була зареєстрована разом з [PERSON] в будинку № 45 по вул. Щорса в с. Крехаїв і не вела з нею спільного господарства, а тому [PERSON] не є та ніколи не була членом сімї [PERSON] Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або суду. Доказів, які можуть бути підставою для вселення відповідачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним позовом [PERSON] у житловий будинок з надвірними будівлями № 45, по вул. Щорса в с. Крехаїв, Козелецького району, Чернігівської області останньою не надано, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог, заявлених у зустрічному позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed