Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Первинна профспілка «Авіація Україна», Державна служба з питань праці про поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 14.04.2020, згідно з наказом Украероруху від 13.04.2020 № 415/о, позивача було звільнено з посади провідного юрисконсульта відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух» на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що вказаний наказ прийнятий з порушенням законодавства, оскільки було з боку відповідача зловживання строками розгляду заяв позивача та ненадання їй відповіді; обмеження доступу до інформації та перешкоджання у реалізації трудових прав працівника; відсутність умов до прямого діалогу між працівником, роботодавцем та профспілкою та невиконання профспілкою вимог закону. Враховуючи викладене, просила визнати надану профспілкою ППС «Авіація України» згоду на звільнення позивача оформлену протоколом засідання № 18 від 10.04.2020, вказану як підставу у наказі Украероруху від 13.04.2020 № 415/о «З особового складу», фактом, що немає юридичного значення; визнати звільнення позивача незаконним та скасувати наказ Украероруху № 415/о від 13.04.2020 «З особового складу»; зобов`язати відповідача провести перерахунок оплати праці за період з 18.03.2020 по 14.04.2020 з розрахунку встановленого посадового окладу та у повному обсязі здійснити їй виплату; поновити позивача на посаді провідного юрисконсульта відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух» з 14.04.2020 з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2020 позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Первинної профспілки «Авіація України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна служба з питань праці про поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. У червні 2020 року позивач звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ Украероруху № 415/о від 13.04.2020 «З особового складу» про звільнення із займаної посади; поновити позивача на посаді провідного юрисконсульта відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух» з 14.04.2020; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок заробітної плати у відповідності зі встановленим посадовим окладом за період з 18.03.2020 по 14.04.2020 у повному обсязі здійснити оплату. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Зазначила, що в авіакомпанії позивач працювала з 01.08.2019, а звільнили її у квітні 2020 року. Згідно Закону України «Про звернення громадян» відповіді на заяви, які надіслала позивач надаються негайно, а вона їх отримала через 2 місяці після її звільнення. Уповноважена особа відповідача не повідомила [PERSON] про вивільнення зі штату. Також було порушено процедуру звільнення. Були наявні посади, які позивач могла би обіймати, проте її заяви не були розглянуті. Зауважила, що про підстави вивільнення її не було повідомлено. У триденний термін позивач надала свою заяву на згоду, проте у визначений законом строк, їй не було надано відповідь. Попередження про вивільнення позивач отримала 13.02.2020. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що підприємство самостійно встановлює чисельність штату та його структуру. Відповідно до цього було створено наказ. На виконання зазначеного наказу потрібно було попередити про звільнення певну кількість працівників. Також було надано список вільних посад на підприємстві, з яким позивач була ознайомлена. Оскільки позивач обрала строкову посаду, їй потрібно було про це вказати в заяві. Зауважила, що процедуру звільнення позивача порушено не було. Позивача звільнено та проведено в день її звільнення розрахунок. Тому просила позовні вимоги залишити без задоволення. Інші особи в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18.11.2013 позивач прийнята на посаду юрисконсульта в РСП «Кримаерорух» на підставі наказу № 303/о від 15.11.2013. Згідно з наказом РСП «Київцетаеро» 01.04.2014 прийнята на посаду юрисконсульта за переведенням з РСП «Кримаерорух». Згідно з наказом РСП «Київцентраеро» від 29.07.2019 № 491/о [PERSON] звільнена за переведенням до авіакомпанії «Украерорух». На посаду провідного юрисконсульта відділу ФЕДР авіакомпанії «Украерорух» прийнята з 01.08.2020 згідно наказу Украероруху від 31.07.2019 № 837/о. 13.02.2020 позивачу було вручено лист від 04.02.2020 № 1-23.2/1103/20 «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення», за підписом адміністративного директора Украероруху, в якому зазначена інформація про те, що на підставі наказів Украероруху від 26.12.2019 № 1120 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» та від 08.0.2020 № 9 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху» посада, яку обіймала позивач, підлягає скороченню. 13.02.2020 [PERSON] було надано відповідачем перелік вакантних посад по Головному підприємству станом на 13.02.2020. Тобто, як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами у їх заявах, позивач своєчасно (за 2 місяця) був повідомлений про скорочення штатів. 18.02.2020 позивачем подано заяви № 2.2-01/540/20 та 2.2-01/541/02, а саме про ознайомлення з підставами надання їй листа-попередження та одночасно подано заяву про надання згоди на переведення на посаду заступника відділу закупівель та договірної роботи. Як зазначено відповідачем, відповіді на дві вказані заяви позивача були надані, що підтверджується службовою запискою від 02.03.2020, [PERSON] , проте, суд зазначає, що це не підтверджує надання позивачеві відповіді у визначений законодавством України строк, як це інтерпретується у відзиві від 08.10.2020 № 19.1-03/550/20. Відповідач 17.03.2020 позивача повідомив про те, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, на підприємстві з 18.03.2020 до закінчення карантину встановлюється початок простою. Враховуючи викладене, позивач з 18.03.2020 і до дня звільнення продовжувала виконувати роботу дистанційно. 14.04.2020, згідно з наказом Украероруху від 13.04.2020 № 415/о, позивача було звільнено з посади провідного юрисконсульта відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух» на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України та наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Крім того якщо посада, яка підлягає виключенню зі штатного розпису, єдина, то, відповідно, і конкурувати працівникові на умовах, визначених статтею 42 КЗпП, нема з ким. Після завершення зазначених вище консультацій і переговорів соціальних партнерів визначаються конкретні прізвища вивільнюваних працівників. Розробляється план працевлаштування вивільнюваних працівників переважно на своєму підприємстві, програма навчання (перекваліфікації) їх іншим професіям за кошти роботодавця на своєму підприємстві або на спеціалізованих курсах підвищення кваліфікації (перекваліфікації). Також можуть проводитися переговори з органами місцевої влади і центрами зайнятості щодо проведення такої спільної роботи. У переліку вакантних посад по Головному підприємству були зазначені вакантні посади з приміткою для КЦС (для працівників РСП «Київцентраеро» Уркаероруху). 10.03.2020 позивачем подано заяву на прийняття її на посаду економіста з договірних робіт першої категорії відділу економічної та договірної роботи в РСП «Київцентраеро» за переведення з авіакомпанії «Украерорух». Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, керівником відділу з економічної та договірної роботи позивача було повідомлено, заява у якого знаходилась на погодженні, що через запровадження у державі надзвичайної ситуації, карантину, ним було подано цю посаду на скорочення. У поданому відповідачем переліку вакантних посад на 09.04.2020 міститься інформація, що посади, на які подавались заяви позивачем на переведення,, на той час залишились вакантними. Крім того, залишались вакантними і інші посади, на які ю позивач могла претендувати. За період з 26.12.2019 по 13.04.2020 згідно поданого переліку відповідачем прийнято 20 нових працівників, що підтверджує заплановане скорочення чисельності/штату працівників. З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві відповідача відбулася реорганізація виробництва та скорочення, що підтверджується відповідними наказами. Наказом б/н на підставі наказу Украероруху від 26.12.2019 № 1120 «Про введення в дію оновленої структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» введений в дію новий штатний розпис, згідно якого скорочена посада провідного юрисконсульта відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух», яку обійма [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 43 КЗпП України - розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Як встановлено судома не заперечується сторонами, позивач була членом Первинної профспілкової організації авіапрацівників «Авіація України». Відповідачем зазначено, що позивачу був надісланий лист з проханням бути присутньою на засіданні профспілкового комітету або надати письмову згоду на розгляд подання про розірвання трудового договору, проте відповідач не надав належних та допустимих доказів повідомлення позивача про засідання. У відповідь на подання про розірвання трудового договору до ППС «Авіація України», остання надала згоду адміністрації Украероруху на розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з позивачем, відповідно до витягу з протоколу № 18 засідання профспілкового комітету ППС «Авіація України». Колективним договором, укладеним між адміністрацією підприємства та профспілками, затверджено Програму соціального захисту, яка обов`язкова до виконання. Працевлаштування працівника на підприємстві є головною метою Програми. Працівнику, що не може перебувати на займаній посаді, пропонуються всі наявні на підприємстві вакантні посади, з урахуванням факторів. Гарантії соціального захисту працівників надаються за черговістю, встановленою Програмою, кожна наступна гарантія надається за умови не можливості надати попередню. Суд приходить до висновку, що Профспілка у складній епідеміологічній ситуації зобов`язана захищати трудові права працівника, не наражаючи його на небезпеку чи погіршення його трудових прав. Профспілка, будучи проінформованою про поданні позивачем заяви, які дають можливість переведення на іншу посаду, порушила своє право та, натомість, щоб спонукати роботодавця до виконання свого обов`язку щодо працевлаштування, надає під час дії карантину формальну згоду, порушуючи вимоги Закону. Таким чином, звільнення [PERSON] з роботи є незаконним, а тому наказ про звільнення підлягає скасуванню. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з абз. 2 п.32 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 ( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Відповідно до доданої до позову довідки відповідача про середню заробітну плату [PERSON] , яка не оспорювалась сторонами у справі, середньоденний заробіток позивача на момент його звільнення склав - 1443,37 грн., середньомісячний заробіток - 29582,79 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Первинна профспілка «Авіація Україна», Державна служба з питань праці про поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати. Оскільки позивач звільнені з роботи з порушенням процедури, тому вона в силу ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, тобто судом. Відповідно до п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь держави судові витрати в сумі 840,49 грн.

Outcome: approved