Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У червні 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника Комунального закладу «Дніпропетровського протитуберкульозного диспансеру» Дніпропетровської обласної ради» про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON], [INFO]. На неодноразові звернення представників заявника до [PERSON] з вимогою про проходження обстеження та лікування остання категорично відмовляється, що ставить під загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Посилаючись на норми чинного законодавства просить суд винести рішення, у відповідності до якого піддати [PERSON], [INFO] обовязковому стаціонарному лікуванню в «Дніпропетровському протитуберкульозному диспансері» Дніпропетровської обласної ради» строком на 3 місяці. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву, вказавши, що [PERSON] ухиляється від лікування та її стан здоров'я є особливо небезпечним для оточуючих, просила суд задовольнити заяву та помістити [PERSON] до «Дніпропетровського протитуберкульозного диспансеру» Дніпропетровської обласної ради» для обовязкового лікування. За таких обставин у відповідності до ст. 285 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу без участі [PERSON], оскільки як вбачається з висновку лікарської комісії КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозного диспансеру» Дніпропетровської обласної ради» від 29.06.2017 року № 2 [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації оскільки, являється хворою на туберкульоз та за своїм станом здоров'я складає загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Заслухавши вищевказані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви за такими обставинами. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» (із змінами та доповненнями) визначено, що заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні № 2 комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 2012 року з приводу захворювання туберкульозом легень. 19.06.2017 [PERSON] було видано направлення на стаціонарне лікування до легенево-туберкульозного відділення № 1 комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Проте, до цього часу хвора на госпіталізацію не зявилась, лікування не приймає. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність термінової примусової госпіталізації [PERSON], [INFO] до комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» для проходження курсу лікування строком на 3 місяці. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» (із змінами та доповненнями),

Outcome: approved