overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи у відсутності його та позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 9, 14) Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 3, 4, 5). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 3, 4, 5) Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнена позивач, а також витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Оскільки особа, що склала позивачу цивільний позов, участі в його розгляді не приймала, то судом може бути стягнуто не більше 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що становить 1218 грн., відповідно до ст. 1 вказаного Закону за складання позову поза судовим засіданням, з покладенням відшкодування цих витрат на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 250 грн. витрат на правову допомогу, пов'язаних зі складанням позову, що підтверджено довідко., виданою адвокатом (а.с. 6). На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON]І аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів на своє утримання, посилаючись на те, що з нею проживає їх син Андрій, [INFO], а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Позивач надала суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутність та про визнання позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною 3-х років, якщо дитина проживає з нею. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У червні 2015р. позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.10.2014р. між нею та відповідачкою був укладений попередній договір, згідно у мов якого, сторони зобовязалися в строк до 30.11.2014р. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою м. Запоріжжя вул. Чумаченко, 15 Б кв. 17, яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] За умовами цього договору позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.06.2015р. складає 22\~240 грн. Відповідач відмовилася від укладання договору купівлі продажу квартири, не повернула позвачці предоплату у зазначеному розмірі, квартиру продала іншій особі. Позивча просить суд стягнути на її користь з відповідачки грошові кошти у сумі 22\~240 грн. та судові витрати. До судового засідання позивачка та її представник не зявилися, представник позивачки надав суду письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутності позивача та її представника та задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось у звязку із взаємним непорозумінням, сварками, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, з січня 2013 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують та подальше спільне життя і збереження сімї, позивачка вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином надавши через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти можливості примирення заперечувала Відповідач у судове засідання не зявився надав через канцелярію суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти можливості примирення заперечував (а.с.21). Cуд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 24.12.1988 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі ЗАГС Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 2312 (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. У звязку із різними поглядами на сімю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що через різні погляди на життя та через різні інтереси між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розірвати шлюб, стосовно можливості примирення заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, неявку до суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.9, 12, 14, 17-20). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Cуд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 05.09.2002 р. Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області (а.с.3). У звязку із різними поглядами на сімю та шлюб, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивачка заперечує можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що через різні погляди на життя та через різні інтереси між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Спір щодо розподілу мана відсутній. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, проти можливості примирення заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, неявку до суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.19, 24). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 11.11.1995 р. між сторонами укладено шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис, 2457 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя діти дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивачка заперечує можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду від 25.02.2009 р. з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісяця. У звязку із подорожченням життя просила змінити розмір аліментів, стягнувши їх з відповідача в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, просячи стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов в зазначеному розмірі визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При визначенні розміру аліментів, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що з січня 2012 р. між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги, та даний шлюб буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільної дитини, яка проживатиме разом з позивачкою та за домовленістю відповідач зобов'язався добровільно надавати кошти на утримання дитини. Спору щодо розподілу майна немає Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив їх задовольнити., проти можливості примирення заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив слухати справу у його відсутності (а.с.13). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 19.10.1985 р. між сторонами було укладено шлюб Ленінградським РАГС м. Києва, актовий запис № 1948 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). У зв'язку з різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу та даний шлюб суперечить їх інтерсам. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У червні 2015 р. Товариство звернулося до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача 2951,55 грн. заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2012 р. та судовий збір 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що 29 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1112/2982SFPRP7 За яким банк надав позичальнику кредит в сумі 2290,98 грн. строком 12 місяців з фіксованою процентною ставкою за користування 0,0001 % річних,строком до 29 травня 2013р. Згідно договору факторингу № 20130619-К, укладеного 19 червня 2013 року, позивач набув права грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 15-16). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 18 червня 2013р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 2951,55 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 1717,98 грн., заборгованості по процентам 315 грн., пеня 918,57 грн. (а.с. 12) Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 2951,55 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У червні 2015 р. Університет звернулася до суду з позовом, яким просив стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за навчання за контрактом в сумі 2557 грн. та судовий збір 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем укладені контракти на навчання в університеті, однак 30 березня 2015 р. його було відраховано з університету за академічну неуспішність, при цьому за період навчання з 13 січня 2013 р. по 02 квітня 2015 року він має заборгованість за навчання в сумі 2557 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Між Університетом та [PERSON] укладались наступні контракти по надання йому послуг по отриманню базової вищої освіти по спеціальності «Інтелектуальні системи прийняття рішень»: № 838/09 від 06 серпня 2009 року на період 2009-2013 рр. з оплатою за весь період 23300 грн.; № 1009/10 від 15 вересня 2010 року на період 2010-2013 рр. з оплатою 22080 грн. по переведенню на іншу спеціальність; № 984/2 від 14 січня 2013 року з оплатою 12 074 грн.; № 803/13 на період навчання 2013-2016 рр. з оплатою 15887 грн. (а.с. 5-8). При цьому, тричі відповідача було відраховано від Університету за академічну неуспішність. (а.с. 12,14,16). За довідкою Університету, станом на 21 травня 2015 року [PERSON] має заборгованість за фактичний термін навчання з 13 січня 2013 року по 01 квітня 2015 року в сумі 2 557 грн. (а.с. 4). Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті послуг навчання, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved