overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, з жовтня 2015 р. не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач у судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, 12.06.2018 подала заяву про слухання справи у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 12.06.2018 подав заяву про слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 21). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 02.07.2005 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №568 (а.с. 7). У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, та враховуючи, що відповідач визнає позов, за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та обов'язки, спільного господарства не введуть, мають різний бюджет, подружні відносити між сторонами припинились з серпня 2015 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, 12.06.2018 подала заяву про слухання справи у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 12.06.2018 подав заяву про слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 27). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 07.06.2015 укладено шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №130 (а.с. 8). У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, та враховуючи, що відповідач визнає позов, за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.2, 3). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з серпня 2014 року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2017 сторонам було надано строк на примирення (а.с. 22). Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила слухати справу у її відсутності (а.с. 24). Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 30.07.1999 укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №688 (а.с. 8). У вказаному шлюбі у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, після наданого строку на примирення позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на постійні скандали та сварки. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти примирення заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні надав заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 17). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 24.11.2012р. укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1813 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З січня 2017 р. шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину. Дитина перебуває на її утриманні. Вона перебуває у декретній відпусці по догляду за дитиною. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину, мешкають окремо. Дитина перебуває на її утриманні. Вона перебуває у декретній відпусці по догляду за дитиною. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У червні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вона відчуває матеріальні складнощі, не може оформити субсидію через те, що відповідач зареєстрований за адресою її мешкання, хоча фактично мешкає за іншою адресою, добровільно матеріальної допомоги він не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання пожиттєво чи до зміни матеріального стану сторін. Позивач у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач не працює, отримує пенсію та має можливість надати матеріальну допомогу. Інших осіб на утриманні не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу на її утримання до зміни матеріального стану сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вона відчуває матеріальні складнощі, потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Представник позивача - [PERSON] - в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач не працює, отримує пенсію та регресні виплати, має можливість надати матеріальну допомогу. Інших осіб на утриманні не має. Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, за матеріальним станом та станом здоров'я потребує матеріальної допомоги з боку відповідача (а.с.3-11). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу на її утримання до зміни матеріального стану сторін.

Outcome: approved