Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112» (далі за текстом - ТОВ «Мостобудівельний загін №112») здійснити [PERSON] перерахунок заробітної плати з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в ІІ зоні небезпечності (в зоні відчуження Чорнобильської АЕС) в місті Прип'ять з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року (кратність 3, годинна тарифна ставка 1,48 крб.) із включенням до неї одноразової винагороди в розмірі 400 (чотириста) карбованців, премії виплаченої за класність водію в сумі 41,44 крб. та премію в сумі 100,19 крб. та заробітної плати в сумі 694 крб. 29 коп. за роботу в зоні відчуження з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року, що в загальному складає 1235 крб. 92 коп., і надати довідку для пред'явлення в Пенсійний фонд. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 1965 року по 2009 року перебував у трудових відносинах з «Мостозагоном 112». Працював водієм та після подій на Чорнобильській АЕС згідно Наказу від 04 серпня 1987 року № 316-а був відправлений у відрядження в Чорнобильську зону з 05 серпня 1987 року по 20 серпня 1987 року для будівництва естакади, розгрузки цементу для будівництва мосту через річку Прип'ять. У зоні ЧАЕС позивачем відпрацьовано 14 днів 112 годин. Внаслідок виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав 2-гу групу інвалідності. За роботу в населених пунктах зони відчуження за період з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року (14 днів) йому нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження в сумі 285,40 крб. У зв'язку з прийняттям постанови КМ України від 23 листопада 2011 року N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому стало відомо, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1987 році були зроблені невірно, без врахування вимог Законів Уряду, з яких знято гриф «таємно», та «для службового користування», що регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження. Таким чином, його робота за період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 06 серпня 1987 року по 19 травня 1987 року повинна бути оплачена з врахуванням всіх вище вказаних постанов та розпоряджень. З метою відновлення свого права у грудні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в ІІ зоні небезпечності (в зоні відчуження Чорнобильської АЕС) в місті Прип'ять з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року (кратність 3, годинна тарифна ставка 1,48 крб.) із включенням до неї одноразової винагороди в розмірі 400 крб, премії виплаченої за класність водію в сумі 41,44 крб. та премію в сумі 100,19 крб. та заробітної плати в сумі 694 крб. 29 коп. за роботу в зоні відчуження з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року, що в загальному складає 1235 крб. 92 коп., і надати довідку для пред'явлення в Пенсійний фонд. У перерахунку заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС він отримав відмову. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу у його відсутності. Відповідач ТОВ «Мостобудівельний загін №112» у судове засідання не з'явився. 20 лютого 2017 року направив до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі його представника. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до наказу від 04 серпня 1987 року № 316-а був відправлений у відрядження в Чорнобильську зону з 05 серпня 1987 року по 20 серпня 1987 року для будівництва естакади, розгрузки цементу для будівництва мосту через річку Прип'ять. У зоні ЧАЕС [PERSON] відпрацьовано 14 днів 112 годин. За роботу в зоні відчуження йому виплачена заробітна плата в сумі 285,40 крб. Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії. Згідно із статтею 3 Закону України «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року, Закони УРСР і інші нормативні акти діють на території України, оскільки вони не суперечать Законам України, прийнятим після проголошення незалежності, у зв'язку з чим зазначені нормативні акти є діючими, що також підтверджується листом Міністерства праці України № 18-д 1452/5 від 23 жовтня 2000 року. Отже, ТОВ «Мостобудівельний загін №112» зобов'язаний здійснити перерахунок заробітної плати [PERSON] - водія І класу а/м УАЗ -452 за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС м. Прип'ять за період з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року, виходячи з наступного: 1. Годинна тарифна ставка для оплати в зоні відчуження: робітникам, яким годинні тарифні ставки у зоні відчуження визначались при 8(7)-годинному робочому дні, здійснюють такий перерахунок: відповідну годинну тарифну ставку при 8(7)-годинному робочому дні множать на середню тривалість робочого часу в годинах за місяць при 8(7)-годинному робочому дні (173,1 год.) одержаний результат ділять на середню тривалість робочого часу за місяць при 6-годинному робочому дні (152,5 год.). Годинна тарифна ставка при 8(7)-годинному робочому дні за основним місцем роботи становила 0,65 крб.; Перерахована годинна тарифна ставка - 0,65*173,1/152,5 = 0,74 крб. Згідно із пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%. Оплата праці проводилась з дня аварії на ЧАЕС по підвищених до 100 % тарифних ставках, отже моя годинна тарифна ставка склала 1,48 крб. (0,74 крб. х 2= 1,48 крб.). 2. Оплата праці за дні роботи в зоні ЧАЕС складає: 497,28 крб. Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС та поділених на III, ІІ і І зону небезпеки, провадилась відповідно у 5,4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів). Всі роботи по будівництву мосту через річку Прип'ять проводились в м. Прип'ять, яке відносилось до IІ зони небезпеки.112 год.*1,48*3кр.= 497,28 крб. 3. Доплата за роботу в надурочний час складає: 43,29 крб. При застосуванні підсумованого обліку робочого часу, тривалість робочого часу за обліковий період не повинна перевищувати нормального числа робочих годин виходячи з того, що у зоні ЧАЕС було установлено 6-годинний робочий день і 36-годинний робочий тиждень. Як надурочний оплачується час, відпрацьований понад робочий час, передбачений графіком змінності на обліковий період. Роботу у святковий чи вихідний день понад норму робочого часу не включають до підрахунку надурочних годин, оскільки її й так повинні оплачувати у подвійному розмірі, тобто такі дні оплачуються за фактично відпрацьований час у подвійному розмірі (лист Мінпраці України від 12 березня 1997 року № 06-985, роз'яснення № 13/П-21); в Чорнобильській зоні за період з 06 серпня 1987 року по 19 серпня 1987 року [PERSON] відпрацьовано 112 годин. Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 21 серпня 2000 року № 18-26432/10): ДНЧ = (1,48 крб. х 2 год. х 0,375 + 1,48 крб. х 12 год. х 0,75) х 3 = 43,29 крб. 4. Оплата праці у вихідні та святкові дні складає: 71,04 крб. Згідно із пунктом 5 постанови № 207-7 роботу у вихідні та святкові дні з ліквідації наслідків аварії оплачували у подвійному розмірі. Тому працівникові, відрядженому в зону відчуження, роботу у вихідні і святкові дні оплачують за фактично відпрацьований час у подвійному розмірі. Крім того, за роботу в зоні відчуження враховують коефіцієнт кратності залежно від зони небезпеки. 16 год.*1,48 крб.*3 кр.*2=142,08 крб., з яких сума доплати за роботу у вихідні дні становить: 16год.*1,48 крб.*3кр. = 71,04 крб. 5. Плата за класність водію автомобіля: 41,44 крб. 1,48 крб. х 112 год. х 25% = 41,44 крб.6. Сума премії за роботу в зоні відчуження: 100,19 крб. При нарахуванні премії подвійну оплату за роботу в вихідний чи святковий день не беруть до уваги. При цьому премію нараховують на доплату за роботу в нічний час та за класність водіям. За місцем постійної роботи встановлено премію - 40%.(1,48 крб. х 112 год. + 43,29 крб. +41,44 крб.) х40% = 100,19 крб. 7. Розрахунок збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи складає: 82,68 крб. Середній заробіток для оплати за час відрядження обчислювався відповідно до постанови НКП СРСР від 02 квітня 1930 року «Про середній заробіток і оплату за неповний місяць» і Основних положень по обліку праці та заробітної плати у промисловості і будівництві, затверджених Держкомпраці СРСР, Мінфіном СРСР, ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 року. Для тих працівників, заробіток яких змінювався помісячно (відрядна, акордна, почасово-преміальна оплата, середньоденний заробіток обчислювався з розрахунку фактичного заробітку за два останні календарні місяці роботи з 1-го по 1-ше число. Відповідно до особового рахунку заробітної плати за 1987 рік, заробітна плата за червень 1987 року складала 135,17 крб. (21 робочих днів), за липень 1987 року (21 робочих днів)- 154,39 крб. Середньоденний заробіток складає (135,17 + 154,39 ): 42 = 6,89 крб. Середньомісячний заробіток за основним місцем роботи: 6,89 крб. * 12 робочих дні = 82,68 крб. 8.Одноразова винагорода в розмірі 400,00 крб. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24 червня 1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб. Всього: 497,28 крб. + 43,29 крб. + 71,04 крб. + 41,44 крб. + 100,19 крб. + 82,68 крб. + +400,00 крб. = 1 235,92 крб. Вказані нормативні акти містять спеціальні норми права по відношенню до використаних Відповідачем загальних, і, отже, згідно визначення конкуренції загальної та спеціальної норм права, підлягають застосуванню при перерахунку заробітної плати. Відповідно до статі 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами. Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06.03.2012 року № 544/20/132-12 надало роз'яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно зі статтею 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її». Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. У статті 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року справа № 539/3949/14-а в аспекті неоднакового застосування норм права колегія суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів. Згідно із частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З наведених положень вбачається, що невидача запитуваної довідки породжує у позивача невизначеність щодо можливості в подальшому реалізувати право отримання належного йому розмір пенсійного забезпечення. Підставою для відмови у видачі вказаної довідки, з боку відповідача, не може слугувати відсутністю необхідних первинних документів щодо оплати праці позивача у період його перебування у зоні відчуження. Так як вини в тому позивача не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved