Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У червні 2015 позивач - Орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Бердичівської міської ради звернувся з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] (далі Відповідачка) відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], передати дитину на опікування позивачу, стягувати з відповідачки на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, відкритий у відділенні Ощадбанку України, починаючи з 02.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття, а також накласти заборону на відчуження квартири за №17 по вул. Миру, 9 в м. Бердичеві Житомирської області, що належить на праві приватної власності [PERSON] та в якій зареєстрований малолітній [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка є матір'ю-одиначкою малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона з малолітньою дитиною проживають та зареєстровані за адресою: [INFO], де [PERSON] є власником квартири, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно за індексним номером 37907468. Вона ніде не працює, фактично існує на допомогу, яку отримує на дитину як мати-одиначка, виходячи зі змісту довідки від 17.08.2011р. за №141 управління праці та соціального захисту населення м. Бердичева Житомирської області. В зазначеному вище помешканні, де проживає дитина, брудно та не прибрано, постійно збираються сторонні особи для розпиття спиртних напоїв. Також, відповідачка не турбується про стан здоров'я сина, не забезпечує належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, своєю асоціальною та аморальною поведінкою надає негативний приклад для наслідування хлопчиком згубних звичок. Згідно наказу служби у справах дітей від 24.01.2013р. за №11 малолітній [PERSON] взятий на облік, як дитина, що опинились в складних життєвих обставинах у зв'язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, умисно та винно ігнорує зауваження та рекомендації працівників відповідних органів і служб, щодо зміни своєї поведінки та свого ставлення щодо виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON], що підтверджується постановою Бердичівського міськрайонного суду за №274/564/15-п від 11.02.2015р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. З 02.02.2015р. по 11.02.2015р. згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про знайдену дитину та її доставку від 02.02.2015р. малолітній [PERSON] перебував в дитячому відділенні Бердичівської міської лікарні Житомирської області. Матір дитини (відповідачка) жодного разу не з'явилась в лікарню відвідати свого сина. За клопотанням служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 11.02.2015р. за №145 малолітнього [PERSON] поміщено до комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, у зв'язку з потребою дитини у проходженні соціально-психологічної реабілітації, де хлопчик перебуває на даний час. Відповідачка також за час перебування вказаної вище дитини в закладі жодного разу її не відвідувала, що підтверджується довідкою КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» за №206 від 30.04.2015р. Крім того, діючи в інтересах дитини, членами комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Бердичівської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку відносно її малолітнього сина [PERSON] Поведінка відповідачки свідчить про те, що вона не зробила жодних висновків щодо зміни свого відношення до виховання малолітнього сина, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, а тому орган опіки та піклування, відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просила суд їх повністю задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце була належним чином повідомлена згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. Прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області [PERSON] в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що зазначена малолітня дитина перебуває на обліку, з відповідачкою неодноразово проводили профілактичні бесіди, відносно відповідачки були неодноразово складені адміністративні протоколи та притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обовязків, житлові умови відповідачки не відповідають соціальним нормам та є не задовільними, відповідачка не виконувала рекомендації, не бажала працювати, зловживала спиртними напоями, були скарги від сусідів, вона самоусунулась від виховання та навчання дитини, протягом 2014р. з відповідачкою працював спеціаліст центру соціальних служб з метою її працевлаштування та надав рекомендації, проте вона не дослухалась до них, з початку 2015р. вказане житлове приміщення почали відвідувати працівники позивача та кримінальної міліції, бо матір по декілька днів не зявлялась вдома та проявляла байдужість до дитини, в квартирі немає води, газу, світла. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частинами першою третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим частини другої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 193 Сімейного кодексу України, яка регулює правовідносини стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved