Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення ушкодження здоров`я. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року, головуючим у справі було визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків позовної заяви, що були встановленні суддею. На виконання вищевказаної ухвали, в якості усунення недоліків, 02 серпня 2019 року [PERSON] спрямував на адресу суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок спричинення ушкодження здоров`я та матеріальних збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 17.04.2019 року у період часу біля 15 год. 20 хвилин за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 2-М, [PERSON] , знаходячись за кермом транспортного засобу марки «Great Wall Haval» д.н. [NUMBER] , виконуючи маневр повороту праворуч, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення з його боку п.16.2 та п.18.1 Правил дорожнього руху, не надав переваги у русі пішоходу та завдав [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. [PERSON] було подано до Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, склад якого передбачений ч.1 ст.286 КК України. 04.06.2019 року за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040030001396 про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ознаками злочину за ч.1 ст.286 КК України. 30.07.2019 року ухвалено обвинувальний вирок. Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2019 року по справі 202/3009/19 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці. Зазначена постанова набула чинності 28.05.2019 року. Позивачем здійснено витрати на лікування, а саме: придбання лікарських засобів на суму 2320 грн.07 коп., витрати на проїзд в міському транспорті на суму 348,00 грн. Загальна сума матеріальних збитків складає 2668 грн. 07 коп. Просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь майнову шкоду, завдану позивачу внаслідок спричинення йому ушкодження здоров`я та матеріальних збитків у сумі 2668 грн. 07 коп. та судові витрати по справі в розмірі 768 грн. 40 коп. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження та призначена справа до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість надав заяву, яка надійшла до суду 07 квітня 2020 року про слухання справи без його участі за наявними у справі матеріалами та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки місце реєстрації відповідачів невідоме, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 квітня 2019 року о 15:20 у м. Дніпро на пр. Слобожанському в районі б.2-м, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Great Wall Haval» д.н. [NUMBER] , виконуючи маневр повороту праворуч не надав перевагу у русі пішоходу [PERSON] , який перетинав проїзну частину по позначеному пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв на нього наїзд. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. [PERSON] порушив вимоги п.п.16.2, 18.1 Правил Дорожнього руху України. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК 281601, власником транспортного засобу марки «Great Wall Haval» д.н. [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2019 року, яка набрала чинності 28 травня 2019 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 ( три) місяці. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За вказаним фактом за заявою [PERSON] Дніпровським відділом поліції ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області 04.06.2019 року було внесені до ЄРДР відомості про скоєне кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України №12019040000001396. Відповідно до Висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1661 від 27.05.2019 року виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються наступними нормами права. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За положеннями статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з норми, закріпленої в ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 17 квітня 2019 року у м. Дніпро на пр. Слобожанському в районі б.2-м з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «Great Wall Haval» д.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля та пішохода [PERSON] та внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вирок суду позивачем не надано. Позивачем заявлені позовні вимоги щодо солідарного відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я та матеріальних збитків у сумі 2668 грн. 07 коп., а саме: на придбання лікарських препаратів - 2320 грн. 07 коп. та витрати на проїзд у міському транспорті 348,00 грн. з водія автомобіля та власника автомобіля. Однак позивачем суду надано лише листки непрацездатності Серія АДС №153634 та Серія АДС №767326 про перебування на амбулаторному лікуванні з 18.04.2019 року по 21 травня 2019 року та не надановиписки з медичної карти та жодного доказу щодо призначеного позивачу лікування, тому суд позбавлений можливості встановити чи відповідають надані квитанції та чеки призначеному лікуванню. Суд також звертає увагу на те, що долучені позивачем копії чеків та квитанцій щодо оплати за лікування є нечіткими та їх зміст не можливо прочитати. Щодо витрат на проїзд в міському транспорті на суму 348,00 грн., то позивачем не надані ксерокопії проїзних квитків, з яких не можливо встановити ані маршрут по якому здійснювалося перевезення, ані особу, яка використовувала ці квитки та доцільність їх придбання. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди письмові докази у вигляді ксерокопій квитанцій на придбання медичних товарів та квитків на проїзд, є неналежними доказами, при цьому інших доказів, які підтверджують завдану [PERSON] матеріальну шкоду, ним не надано. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed