Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У травні 2021 р. представник Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 16165,00 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.06.2019 р. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PVP.S № 1901877 майнових інтересів власника автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . 09.12.2019 р. в м. Києві на пл. Героїв Бресту сталася ДТП за участю автомобіля «Субару», д.н.з. [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] та забезпеченого транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанова Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 р. ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Позивачем виконані свої зобов`язання за договором страхування та проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 16165,00 грн. Таким чином, посилаючись на положення ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 16165,00 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. та 5000,00 грн. витрат із оплати професійної правової допомоги. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.06.1019 р. між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PVP.S № 1901877 майнових інтересів власника автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 09.12.2019 р. в м. Києві на пл. Героїв Бресту сталася ДТП за участю автомобіля «Субару», д.н.з. [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] та забезпеченого транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 р. [PERSON] визнано винним у ДТП, яке сталося 09.12.2019 року внаслідок порушення Правил дорожнього руху (а.с. 11). Відповідно до положень частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова. Внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . 09.12.2019 р. [PERSON] повідомив позивача про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 6-7). 11.03.2020 року власник пошкодженого автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулась до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату матеріального збитку (а.с.35). Відповідно до страхового акту № 142002 від 16.03.2020 р., потерпілій [PERSON] було виплаченого страхове відшкодування у розмірі 16165,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4959 від 17.03.2020 року (а.с. 37). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16165,00 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 року, укладений між АТ «Просто-Страхування» та Адвокатським бюро «Синюк та Партнери», реєстр справ від 01.03.2021 року, 31.03.2021 року, рахунок-фактуру № 7 від 01.03.2021 року, платіжне доручення № 3549 від 01.03.2021 року на суму 77000,00 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) від 31.03.2021 року, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що документально підтверджено матеріалами справи. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 2270,00 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved