Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У травні 2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000,0 грн. щомісяця, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з червня 2015 року шлюбні відносини між ними припинилися. Від фактичного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім'єю не живуть, малолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, тому вважає, що в саме в цьому розмірі, визначеному в твердій грошовій сумі, він має можливість сплачувати на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини. На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу від 28.09.20178 р. вищевказана справа передана в провадження судді Подільського районного суду м.Києва Ларіонової Н.М. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до таких висновків. Сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Виконкомом Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02.11.2010 року, актовий запис № 57. Судом встановлено, що на момент розгляду справи дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 ч. 2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.184 ч.1,2 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ст.182 ч.2 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи про стягнення з нього аліментів, в судове засідання не з'явився та відповідні документи на спростування доводів сторони позивача та наданих з їх боку доказів, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліментів саме в цьому розмірі, не надав. Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривня, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд діє в межах заявлених позивачем вимог. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 000,0 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття. Вказаний розмір є більшим за 50% прожиткового мінімуму на одну дитину. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов є обґрунтованим та заснованим на законі, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягає повному задоволенню. Статтею 184 ч.2 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 10 травня 2017 р. Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved