Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому, просить визначити місце проживання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом із їх батьком [PERSON]; повернути малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх батьку - [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2013 року. Від даного шлюбу мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із чим він переїхав проживати у м.Львів, а діти залишилися проживати із [PERSON] у м.Соснівка Львівської області. Оскільки його дружина неналежно виконувала свої обов'язки по догляду та вихованню дітей, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.03.2016 року, [PERSON] та [PERSON] було відібрано та поміщено у дитячий будинок № 1, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Комаринця,2а. Зазначає, що, на той час, він також не мав можливості забрати дітей до себе. Однак на даний він забезпечений житлом, має стабільний заробіток, матеріально забезпечений, відтак вважає, що зможе забезпечити дітям належні умови, займатись їх вихованням, оздоровлювати та утримувати. Позивач у судовому засіданні вимоги підтримав, зазначив, що на даний час проживає в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області. Працює технічним працівником при релігійній організації церкви християн віри євангельської. Забезпечений житлом. Створив належні умови для проживання дітей та хоче їх повернення. Позовні вимоги позивача підтримав у судовому засіданні його представник. Представник відповідача - органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому вказав, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про доцільність повернення малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх батьку - [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позові заперечила, вказала, що зараз її становище та умови проживання покращились. Зробила косметичний ремонт кімнати, має намір забрати дітей. Пояснення останньої підтримали її представники. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що повернення малолітній синів батьку є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яких за рішенням Червоноградського міського суду, у нього відібрано без позбавлення батьківських прав, та поміщено до дитячого будинку. Згідно частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Із довідки, виданої Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області № 321 від 31.05.2017 року, встановлено, що [PERSON], 1984 року народження, фактично проживає в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області. Як вбачається із копії акту обстеження житлових умов [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], складеного Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області 31.05.2017 року, у будинку створені умови для проживання дітей. Разом із тим, згідно висновку органу опіки та піклування Острозької райдержадміністрації про наявність належних житлово-побутових умов для малолітніх дітей №2035/01-25 від 15.06.2017 року, житлово-побутові умови [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] є належними та такими, що дозволяють комфортне проживання в них малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Із характеристики, виданої пастором релігійної організації церква християн віри євангельської [PERSON] 31.05.2017 року, на ім'я [PERSON], видно, що останній з 01.01.2017 року працює при церкві технічним працівником. Під час своєї праці проявив себе працелюбним та відповідальним. У спілкуванні з людьми виявив себе доброзичливою, ввічливою і чемною людиною, вміє йти на компроміс. Веде здоровий спосіб життя. Відповідно до довідки №2038 від 19.06.2017 року, виданої ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» [PERSON], 1984 р.н., на диспансерному обліку не перебуває. У матеріалах справи також міститься довідка №1032 від 19.06.2017 року, видана КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», яка свідчить про те, що [PERSON], 1984 р.н., на обліку не числиться. Згідно п.17,18 рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області № 159 від 29.08.2017 року, повернення малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матері [PERSON] є недоцільним. Доцільним є проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. В той же час із відповіді КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» № 195 від 13.04.2017 року, вбачається, що малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], поступили у даний заклад 13.01.2016 року на підставі рішення виконкому Червоноградської міської ради від 22.12.2016 року № 231. За час перебування дітей у будинку дитини їх відвідували батько [PERSON] у 2016 році - 48 разів, у 2017 році 6 разів; мати [PERSON] -[PERSON] у 2016 році лише 9 разів, у 2017 року взагалі не відвідувала. Відповідно до ст.ст. 11, 12, 14 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей, захищає права сімї. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Також згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Європейський суд з прав людини у п.52 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Враховуючи наведене, а також те, що позивач створив належні умови для проживання та виховання дітей у будинку, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, праці, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність повернення дітей батьку, суд дійшов висновку про те, що причини, які перешкоджали батьку належному вихованню синів відпали, і тому їх слід повернути останньому та визначити місце проживання дітей з позивачем. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved