Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У травні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Територіальної громади в особі Балабинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 жовтня 2015 року помер [PERSON], який був позивачу рідним батьком. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/6 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Степова, буд. 71. На протязі шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до постанови державного нотаріусу Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 08.06.2016 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності, відповідно до вимог чинного законодавства. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 79,5\~кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт.\~Балабине, вул. Степова, 71, а саме на: житловий будинок літ. «А», гараж літ. «В», сарай літ. «Б», сарай літ. «Б1», погріб з шийкою літ. «Д», паркани № 1, 4, ворота № 2, водопровід № 3. Позивач до суду не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву у строк, передбачений ухвалою суду від 30.05.2018, відповідач до суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2015 року помер [PERSON], який був рідним батьком позивача. Факт смерті підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 349817, виданим 15.03.2016, актовий запис № 10 (а.с. 5). Факт родинних звязків між позивачем і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-ЖС № 450449, виданим 10.11.1982, запис № 1413, де в графі «батько» зазначений [PERSON] (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на 1/6 житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Степова, 71. Згідно з матеріалами спадкової справи № 89/2016, наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого 19.10.2015, прийняв [PERSON], про що ним складено заяву, зареєстровану 30.03.2016 за № 239, що знаходиться в матеріалах спадкової справи (а.с. 35). Після смерті [PERSON] залишився заповіт, складений 13 вересня 2007 року, посвідчений секретарем Абрикосовської сільської ради Кіровського району Автономної Республіки Крим [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 184. Відповідно до заповіту, [PERSON] все своє майно заповів своєму сину [PERSON] (а.с. 38). Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадщину, відкриту після смерті рідного батька, позивач прийняв у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Окрім позивача, спадкоємців після померлого [PERSON] немає. При оформленні [PERSON] своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок зясувалось, що документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності, згідно з чинним законодавством, відсутній, тому державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 08.06.2016 видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 834/02-31 (а.с. 37). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Померлий [PERSON] отримав вищевказану 1/6 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Степова, буд. 71, у спадщину на підставі закону після батька [PERSON], померлого 23.06.2009. Однак, за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на вказане майно у передбаченому законом порядку. В свою чергу, померлому [PERSON] житловий будинок № 71 по вул.\~Степовій в смт. Балабино, Запорізького району Запорізької області, належав на підставі Свідоцтва на право власності серії СА № 001734, виданого 07 листопада 2002 року (а.с. 14). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved