Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 28.08.2007 року ним було зареєстровано право власності на легковий автомобіль марки Lexus, модель RX 350, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Позивач вказував, що його автомобіль у технічно справному стані був припаркований у дворі будинків № 15 та 15-Б по вулиці Шота Руставелі у місті Києві. Того ж дня близько 16 год. 10 хв. дружина позивача [PERSON], яка згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу також має право користування автомобілем позивача, виявила, що внаслідок падіння криги з даху прилеглого будинку № 15-Б вказаний автомобіль було пошкоджено. З цього приводу [PERSON] того ж дня подала заяву про пошкодження автомобіля до Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві. Висновком від 14.03.2017 року (проведення перевірки по заяві [PERSON].) встановлено відсутність будь-яких ознак кримінального правопорушення. Позивач зазначав, що відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.02.2017 року № 146/2-17, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 156 639,68 грн. Зважаючи на викладене та посилаючись на повну бездіяльність КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», просив суд стягнути з відповідача на свою користь 156 639 грн. 68 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 07.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. 09.07.2018 року представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.07.2018 року клопотання представника відповідача про зміну судового засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на підготовче судове засідання за правилами загального провадження - залишено без задоволення. Представник відповідача [PERSON] у встановлений судом строк подала відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що [PERSON] не доведено, що пошкодження його транспортного засобу відбулося саме з вини відповідача, а саме в результаті падіння криги, а не з інших обставин та в іншому місці. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить транспортний засіб марки Lexus, модель RX 350, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. 14.03.2017 року вказаний транспортний засіб, будучи припаркований у дворі будинків № 15 та 15-Б по вулиці Шота Руставелі у місті Києві. зазнав пошкоджень. Про даний факт дружина позивача [PERSON] подала заяву до Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві. З матеріалів справи вбачається, що висновком від 14.03.2017 року (проведення перевірки по заяві [PERSON].) встановлено відсутність будь-яких ознак кримінального правопорушення. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Загальні умови відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі цієї статті настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. За загальним правилом, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення, виключає настання цивільної відповідальності. При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Пунктом 26.2. Правил дорожнього руху встановлено, що у житловій зоні забороняється, зокрема, стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як було встановлено судом, позивач припаркував вказаний автомобіль у дворі будинків № 15 та 15-Б по вулиці Шота Руставелі у місті Києві. При цьому, позивачем не надано доказів, які підтверджують, що територія відведена для стоянки автомобілів та, що автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту. З наявного в матеріалах справи висновку складеного працівниками Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києв,і вбачається, що ними лише було встановлено факт заподіяння шкоди, і взагалі вказаний факт було встановлено зі слів дружини позивача, однак не були допитані інші свідки та очевидці події, а будь яких посилань на те, хто саме винен у спричиненні вказаної шкоди у висновку не значиться. З наявного в матеріалах справи висновку щодо вартості матеріального збитку №146/2-17 , також не вбачається внаслідок чого саме, та з вини кого було пошкоджено вищезазначений автомобіль. Крім того, суд не бере до уваги фотознімки, долучені до позовної заяви, оскільки вони також не підтверджують факту пошкодження автомобіля позивача саме в результаті падіння криги з даху будинку. Позивачем також не було надано суду жодних доказів того, що будь хто інший бачив факт спричинення шкоди автомобілю саме падінням криги з даху прилеглого будинку № 15 -Б по вул. Шота Руставелі в м. Києві. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України). Отже, оскільки захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес, а позивачем не було доведено, що його право було порушено, адже саме він, як власник автомобіля, з метою збереження свого майна у відповідному стані мав подбати про нього шляхом врахування погодних умов та дотримуватись при паркуванні автомобіля допустимої відстані від небезпечних об'єктів (в т.ч. і при умові можливого падіння брили снігу з льодом з дахів будинків), а також позивачем не було надано суду жодних доказів того, що шкода була спричинена його майну саме внаслідок протиправних дій відповідачів, та між вказаними діями та шкодою є причинний зв'язок, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми матеріальної шкоди у заявленому розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed