Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4 %. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 30.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 91275,09 грн., яка складається з наступного: 6330,86 грн. - заборгованість за кредитом; 76621,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4322,62 грн. - штраф (процентна складова). У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 07.02.2019 р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 25.02.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що позивачем не доведено належним чином факту укладання кредитного договору та не доведено обставин, що стосуються його умов, наявності заборгованості та її розміру. А також, позивачем не доведено факту оформлення на ім`я [PERSON] кредитної картки, тобто не підтверджено наявність кредитних зобов`язань. Окрім того, позивач неправомірно збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом в одностороньому порядку та не надіслав про це повідомлення на адресу відповідача. [PERSON] зазначив, що нарахування ПАТ КБ «Приватбанком» штрафу (фіксованої складової) є також неправомірним, оскільки фіксована частина штрафу не відповідає суті та змісту ч.2 ст. 549 ЦК України. В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанку» просив відмовити в повному обсязі. 03.04.2019 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, обгрунтована тим, що відповідачем 26.03.2012 року було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, [PERSON] ознайомився та згодний з Умовами та правилами банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним картках, розташовані на сайті банку. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку. На підставі зазначеної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано пластикову картку, строк дії якої до 31.07.2018 р. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачаєтьсь, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,7% на місяць або 32,40% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку та узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. 03.04.2019 р. від [PERSON] надійшло заперечення в якому зазначив, що з наданої позивачем довідки від 18.03.2019 р. №30.1.0./2-2018050РВ0000000090 про видачу відповідачу згідно кредитного договору б/н від 26.03.2012 р. карток №[NUMBER], №[NUMBER] та №[NUMBER] не вбачається з якими саме Умовами та Тарифами обслуговування були видані зазначені картки, які строки їх дії, але доказів отримання цих карток відповідачем не надано. З наданої позивачем, в якості доказу фотокартки [PERSON] з карткою, не можливо встановити ні дату, ні час, коли зроблено це фото. В задоволення ПАТ КБ «Приватбанк просив відмовити». 22.04.2019 р. від представника позивача надійшла відповідь на заперечення, в якій зазначено, що у відповідності до положень чинного законодавства 26.03.2012 р. відповідач пройшов ідентифікацію у Приватбанк та йому було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видана картка зі строком дії до 07.2015р. В подальшому вказана картка перевипускалася та відповідач отримав нові картки. Після перевипуску картки розуміється випуск та приєднання з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Просив задовольнити вимоги банку. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подала на адресу суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та без участі відповідача. Позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення, підтримала наданий до суду відзив та заперечення. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч.2 ст.639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заяву на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку). Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташована на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: -Заява-анкета; -Розрахунок заборгованості; -Копія паспорту відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; -Виписка по рахунку; -Фото клієнта з карткою. З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2012р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] укладаючи договір письмово був ознайомлений з умовами кредитування, тарифами та правилами користування платіжною карткою, що підтверджується його особистим підписом ( а.с.7 зворот). Згідно умов договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому платіжна картка № [NUMBER] перевипускалась, та відповідач отримував нові картки № №[NUMBER] та № [NUMBER] , строк дії картки останньої липень 2018 року, що підтверджується довідкою від 18.03.2019 р. (а.с.92). Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Надана банком виписка по рахунку підтверджує, що [PERSON] користувався кредитними коштами, розраховуючись ними за товари та послуги, та частково погашав заборгованість (а.с.82-85). Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, а тому станом на 30.04.2018р. виникла заборгованість у розмірі 91275,09 грн., яка складається з наступного: 6330,86 грн. - заборгованість за кредитом; 76621,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4322,62 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року (справа № 489/9289/14-ц, провадження № 61-5307св18), у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо; боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку; такий висновок наведений і у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 32,40 % на рік, а з 01.04.2015 року збільшена до 42,00 % річних. Однак, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки - її збільшення до 42,00 % річних з 01.04.2015 року, а тому суд за період з 01.04.2015 р. бере до уваги первинну процентну ставку - 32,40 % річних. Крім того, суд звертає увагу, що поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. До 01.04.2015 р. загальний залишок заборгованості за кредитом становив 3326,42 грн., процентна ставка за кредитним договором становила 32,4% на рік (2,7 % на місяць, 0,090 на день). Враховуючи, що з 01.04.2015 р. відсоткова ставка ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно збільшилася в односторонньому порядку, суд вважає, що заборгованість за процентами з 01.04.2015 р. повинна розраховуватися наступним чином. У період з 01.04.2015 року та до 30.04.2018 року (1125 днів) процентна ставка за Кредитним договором повинна становити 2,7 % на місяць (32, 40 % на рік). З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,090 %. Заборгованість за процентами за вищевказаний період є добутком 3326,42 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.04.2015 р.) * 1125 дні * 0,090 % та дорівнює 3368,00 грн. У підсумку, заборгованість за процентами за весь період користування кредитом (з 22.09.2014 р. по 30.04.2018 р. включно) складає 3368,00 грн., а не 76621,61 грн. Разом з тим [PERSON] 10.06.2015 р. здійснював погашення за наданим кредитом, сума якого становить 998,00 грн. У п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Окрім того, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). За положеннями ст. 61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що сума штрафу в розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та сума штрафу в розмірі 4322,62 грн. (процентна складова), які просить стягнути позивач стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] 4822,62 грн. слід відмовити. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.03.2012 станом на 30.04.2018, а саме: за тілом кредиту 3326,42 грн., відсотками за користування кредитом 3368,00 грн., пенею та комісією 3500,00 грн., за мінусом здійснених погашень в сумі 998,00 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 9196,42 грн. (з розрахунку: 3326,42 грн. + 3368,00 грн. +3500,00 грн. - 998,00 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial