Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг, 23 червня 2006 року було підписано заяву без номеру, відповідно до якої матері відповідача [PERSON] було надано кредит в сумі 11000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Протягом дії кредитного договору [PERSON] систематично не виконувала належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на дату своєї смерті, а саме 23 грудня 2018 року допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 9821 гривні 94 копійок. Оскільки, відповідач є спадкоємцем боржника, спадщину прийняв своєчасно та у добровільному порядку борг повертати не бажає, просить стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору у вигляді заяви без номеру від 23 червня 2006 року отримала від позивача кредит на суму 11000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно частини 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частин 1, 2\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву банк та клієнт зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку. Отже, враховуючи наведені вище норми права, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. З анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 23 червня 2006 року, яку підписала [PERSON] вбачається, що вона отримала кредитну карту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В порушенні умов договору, станом на 23 грудня 2018 року [PERSON] допустила прострочену кредитну заборгованість у виді заборгованості за прострочення тіла кредиту в розмірі 9821 гривні 94 копійок. З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] була матір`ю відповідача. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 грудня 2018 року. Частиною 2\~статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідач спадщину\~після смерті\~ [PERSON] \~прийняв своєчасно\~як спадкоємець\~за законом\~першої черги, звернувшись з відповідною заявою протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Слід зазначити, що з вказаної заяви про прийняття спадщини від 22 квітня 2019 року також вбачається, що відповідачу нотаріусом було роз`яснено зміст ст.ст. 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України про що свідчить підпис останнього. Зі змісту заяви-претензії кредитора (АТ КБ Приватбанк) від 13 травня 2020 року слідує, що банк звернувся до Новоселицької державної нотаріальної контори із проханням включити кредиторські вимоги в спадкову масу, а також задля отримання інформації щодо наявності спадкоємців боржника. Після отримання відповіді від приватного нотаріуса Чайки О.М. щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , АТ КБ Приватбанк 21 липня 2020 року звернувся із листом-претензією до відповідача із вимогою про необхідність сплати заборгованості, яка рахується за [PERSON] , оскільки відповідач прийняв спадщину після смерті останньої. Із наданого позивачем витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5002440019496 від 09 березня 2021 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку двокімнатної квартири, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] з`ясовано, що відповідач до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно не звертався. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296\~ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282\~ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця, тобто [PERSON] . Так, згідно зі статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Станом на дату звернення АТ КБ Приватбанк з позовом до суду, домовленості між спадкоємцем і кредитором не досягнуто. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Встановлені статтею 1281\~ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296\~ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Згідно положень ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року по справі № 320/6489/16-ц. Щодо визначення вартості майна, то на думку суду заявлена позивачем вимога про стягнення суми кредитної заборгованості в розмірі 9821 гривні 94 копійок, не виходить за межі вартості 1/2 частки двокімнатної квартири, яка належала боржнику та розташована по [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що зі смертю боржника [PERSON] , її зобов`язання з повернення кредитної заборгованості входять до складу спадщини, яку своєчасно та одноособово прийняв [PERSON] , позивач вправі вимагати від останнього виконання грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку із чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до п. 1 ч ст. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054, 1216, 1218-1219, 1223, 1231, 1261, 1268-1270, 1281-1282, 1296-1297 ЦК України, суд

Outcome: approved