Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні\~2018\~року [PERSON], в інтересах якої діє представник за довіреністю [PERSON], звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Сонячна (колишня Радянська), 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області. З позивачем у житловому будинку зареєстровані: син [PERSON], [INFO]; донька Єлізавета, [INFO] та співмешканець [PERSON], [INFO]. З 01.12.2007 року по 27.01.2011 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який 27.01.2011 року розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] деякий час залишився проживати в житловому будинку [PERSON], а з грудня 2012 року по березень 2017 року проживав на території Російської Федерації. У березні 2017 року [PERSON] повернувся до житлового будинку [PERSON], між ними відбулося примирення, і він залишився проживати в житловому будинку за вищезазначеною адресою. 28.04.2017 року [PERSON] зареєструвала [PERSON] в своєму житловому будинку. Проте, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, що негативно впливає на всіх членів сімї, в тому числі і на малолітню дитину Єлізавету, яка має низку серйозних захворювань та протипоказання до будь-яких стресів, зокрема донька хворіє на пролапс мітрального клапану І ступеня (порок серця), гіпермертропію, вегето-судинну дистонію. Останнім часом внаслідок постійних сварок вдома у доньки погіршився стан здоровя, що виражається в нестійкому настрої, дратівливості, почутті страху, неспокійного сну. Дитина боїться йти додому зі школи та знаходитися вдома з батьком [PERSON]. Відповідач жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, навпаки, під час сварок псує майно, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. Проживання разом з відповідачем є нестерпним. На прохання позивача переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляється. Внаслідок нестерпної, асоціальної поведінки відповідача з 23 березня по 19 квітня 2018 року позивач з дитиною змушена була піти з власного будинку та проживати у сусідів та у родичів. Лише 19 квітня 2018 року позивач змогла повернутися до житлового будинку, так як відповідач на місяць поїхав на заробітки. [PERSON] неодноразово притягувався судом до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської райдержадміністрації Харківської області спільне проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком на одній житловій площі недоцільно. Таким чином, відповідач чинить перешкоди і заважає позивачу вільно користуватися належним на праві власності житловим будинком та в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не збирається. Представник позивача просить усунути [PERSON] перешкоди у праві користування власністю житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Сонячна (колишня Радянська), 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, письмовий відзив на позов у встановлений строк суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи згідно оголошенню про виклик в судове засідання на офіційній сторінці Шевченківського районного суду Харківської області http://sh.hr.court.gov.ua/sud2037/ веб-порталу «Судова влада України» в мережі «Інтернет». Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Згідно вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши позицію представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. У відповідності до вимог ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Сонячна (колишня Радянська), 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 15.09.2006 року приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1919, витягу з Державного реєстру правочинів № 2896568 від 15.09.2006 року, витягу про реєстрацію права власності № 11892096 від 20.09.2006 року (а.с. 12-14). Згідно довідці Безмятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 02-24/130 від 26.03.2018 року у житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Сонячна, 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, зареєстровані особи: власник [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]; співмешканець [PERSON], [INFO] (а.с. 20). З 01.12.2007 року до 27.01.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.01.2011 року розірвано (а.с. 9-11). З пояснень представника позивача вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач деякий час залишився проживати в житловому будинку позивача, з грудня 2012 року по березень 2017 року проживав на території Російської Федерації, де перебував на заробітках. У березні 2017 року відповідач повернувся на територію України до житлового будинку позивача, між ними відбулося примирення, і він залишився проживати в житловому будинку позивача за адресою: вул. Сонячна, 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області. 28.04.2017 року [PERSON] дозволила зареєструватися [PERSON] в житловому будинку за вищезазначеною адресою (а.с. 8). Обгрунтовуючи позов, представник позивча пояснила, що останнім часом відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, що негативно впливало на всіх членів сімї, в тому числі і на малолітню дитину Єлізавету, яка має низку захворювань та протипоказання до будь-яких стресів. Як результат сварок, у дитини погіршився стан здоровя, що виражається в нестійкому настрої, дратівливості, почутті страху, неспокійного сну. Дитина боїться йти додому зі школи та знаходитися вдома з батьком [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження стану майна від 29.05.2018 року зафіксовано факт пошкодження майна в житловому будинку за адресою: вул. Сонячна, 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, а саме: газові конвектори 2 шт. - знято автоматичну систему, не працює система водопостачання будинку (водонасосна станція) та пральна машина (а.с. 71 ). Відповідно до акту Купянського ТП ПАТ «Харківгаз» № 407 від 29.05.2018 року працівником служби здійснювалися ремонті роботи в житловому будинку за адресою: вул. Сонячна, 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, в звязку із наявністю запаху газу у приміщенні будинку, зафіксовано факт зняття автоматичної системи з газових конвекторів (а.с. 72). З пояснень представника позивача вбачається, що проживання позивача з відповідачем є нестерпним. На прохання позивача переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляється. Внаслідок нестерпної, асоціальної поведінки відповідача з 23 березня по 19 квітня 2018 року позивач з дитиною змушена була піти з власного будинку та проживати у сусідів та родичів. Лише 19 квітня 2018 року позивач змогла повернутися до житлового будинку, так як відповідач на місяць поїхав на заробітки. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 03.04.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення домашнього насильства) (а.с. 21). Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.04.2018 року спільне проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], на одній житловій площі є недоцільним (а.с. 22). Таким чином, відповідач чинить перешкоди і заважає позивачу вільно користуватися належним на праві власності житловим будинком та в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не збирається. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 ст. 116 Житлового кодексу України передбачено, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації при зверненні зацікавленої особи до відповідних органів в передбаченому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved