Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015р. представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 15.12.2005р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») був укладений кредитний договір №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001), згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 36220,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, на строк з 15.12.2005р. по 15.12.2011р. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. 08 грудня 2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за договором №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001). Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001) від 15.12.2005р. в розмірі 323449,63грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с. 48). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.52). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 15.12.2005р. між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1069-08 ПОУ А, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 36220,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, на строк з 15.12.2005р. по 15.12.2011р. (а.с.5-11). 30 січня 2009р. між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] була підписана додаткова угода №1, згідно якої, в тому числі, було змінено номер договору про надання споживчого кредиту з №1069-08 ПОУ А на №10607504000 (а.с.17-18). 08 грудня 2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за договором №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001) (а.с.30-31,31). Відповідно до статуту ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта», є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.33-35). Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150, ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.35-37). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. (а.с.38-39). Відповідно ч.1 ст. 3 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Згідно п.1 ч.3 ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, таким чином має право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001) від 15.12.2005р. виконав в повному обсязі. Через неналежне невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №1069-08 ПОУ А (змінений номер договору №10607504001) від 15.12.2005р., станом на 25.05.2015р. склалася заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі 323449,63грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 4479,92грн. за кредитним договором №10607504000 (1069-08 ПОУ А), заборгованості за відсотками - 318969,71грн. за додатковою угодою №10607504001 до кредитного договору. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості наведеним у позовній заяві. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин (а.с.28,29). Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015р. прийняте рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк » з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015р. №71 були внесені зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до яких пункт 2 цього рішення був викладений у новій редакції , а саме: «2. Тимчасову адміністрації у ПАТ «Дельта Банк » запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк » призначено професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно. Згідно п.5 ч. 1 ст.48 Закону уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п.9 ч.1 ст.48 та п.5 ч. 2 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Оскільки зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаній із здійсненням ліквідації банку (в рамках проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком), то він подається без сплати судового збору. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 3234,49грн.

Outcome: approved