Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до ДП «РУТА» про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи тим, що 18 лютого 2014 року між ними укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн. 20 лютого 2014 року позивач направила відповідачу заяву про дострокове повернення безпроцентної поворотної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, які склалися в Україні. 28 лютого 2014 року відповідач погодився на пропозицію позивача та запропонував передати у власність [PERSON] транспортні засоби, вартість яких відповідає ціні договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги. Оскільки кошти та транспортні засоби не передані позивачу, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 4 200 000 грн. заборгованості за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених вище. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що строк дії договору встановлений сторонами 31 грудня 2014 року, а відтак позивач вимагала дострокового повернення коштів до закінчення дії договору. Крім того, при достроковому припиненні договору позивачем не було зазначено всіх її реквізитів в установі банку відповідно до положень п. 3.2. договору, через що відповідач був позбавлений можливості виконати умови договору. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2014 року між сторонами [PERSON] та ДП «РУТА» укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн. (а.с. 5-7). Грошові кошти були передані позивачем відповідачу у день укладення договору - 18 лютого 2014 року, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 (а.с. 4). Відповідно до п. 3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2014 року. Договір, який укладений між сторонами, за своєю природою є договором позики, оскільки, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Разом з тим, згідно з п. 3.3 договору позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це позичальника. У цьому разі повернення поворотної фінансової допомоги здійснюється у порядку, передбаченому п. 3.2 договору, тобто шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку, реквізити якого позикодавець повідомляє окремим листом, або через касу позичальника. Сторони домовились, що за письмовою згодою позикодавця повернення безпроцентної поворотної фінансової допомоги можливо товарами або послугами. У такому разі сторони укладають окремий договір на підставі положень ст. 604 ЦК України. Отже, сторони дійшли згоди щодо дострокового повернення поворотної фінансової допомоги трьома способами: 1) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку, реквізити якого позикодавець повідомляє окремим листом, 2) або через касу позичальника, 3) за письмовою згодою позикодавця повернення безпроцентної поворотної фінансової допомоги можливо товарами або послугами шляхом укладення окремого договору. Тому, доводи представника відповідача щодо неможливості вимагати виконання договору позивачем раніше закінчення строку дії договору є безпідставними. Крім того, судом встановлено, що 20 лютого 2014 року позивач звернулась із письмовою заявою відповідно до п. 3.4 до відповідача про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, що склались в Україні (а.с. 8). Заяви аналогічного змісту були направлені позивачем відповідачу 24, 26 та 28 лютого 2014 року (а.с. 9-11). Разом з тим, відповідач повідомляв позивача про неможливість повернення поротної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, що склались в Україні (а.с. 12-13), а 28 лютого 2014 року запропонував позивачу погасити безпроцентну поротну фінансову допомогу шляхом передачі майна, що належить ДП «РУТА», а саме автомобілів марки LEXUS 2013 року випуску, у кількості 3-х одиниць відповідної вартості, загальна вартість яких складає 4 233 793 грн. (а.с. 14). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Оскільки відповідач не повернув кошти позивачу відповідно до умов п.3.3 договору та ст. 1049 УК України, погодився на їх повернення шляхом передачі у власність автомобілів тієї ж вартості, проте окремого договору щодо передачі транспортних засобів у власність сторонами не було укладено, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 4 200 000 грн. У зв'язку з цим, доводи представника відповідача про не зазначення банківських реквізитів позивачем, що унеможливило виконання договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги є безпідставними, оскільки відповідач мав можливість повернути отримані кошти позивачу через касу банку, що передбачено умовами договору. Доводи представника відповідача про неможливість зв'язатись з позивачем з метою повернути кошти чи укласти окремий договір про передачу транспортних засобів через те, що позивач зареєстрована в м. Макіївка Донецької області, що не підконтрольна державним органам України є безпідставними, так як лише відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» антитерористична операція розпочалось 14 квітня 2014 року, тобто до пред'явлення вказаного позову до суду і м. Макіївка Донецької області стало непідконтрольним державі України з 5 травня 2014 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України. Також суд приймає до уваги те, що відповідач у своїх листах хоч і не заперечував передати автомобілі LEXUS 2013 року випуску, у кількості 3-х одиниць відповідної вартості, загальна вартість яких складає 4 233 793 грн., в рахунок отриманої безпроцентної поворотної фінансової допомоги, проте після заочного рішення у вказаній справі він їх відчужив іншій особі - ВКФ «Рута» (а.с. 123), що свідчить про небажання відповідача виконувати взяті на себе зобов'язання за вказаним договором. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача коштів за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги в розмірі 4 200 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved