Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2014 року. У 2015 році їхня сімя розпалася. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. З того часу мешкають окремо та припинили будь-які шлюбні стосунки. Під час перебування з відповідачем у шлюбі в них народилась дитина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить суд розірвати шлюб, так як на даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, шлюб існує тільки формально. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, додатково пояснила, що вона має дохід від приватних осіб в розмірі 4000-5000 гривень. Її мати [PERSON] [INFO] отримує пенсію, як інвалід третьої групи в розмірі 1500 грн. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. На підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи,\~всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 451451, 24 жовтня 2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Дремухою) К.С., [INFO], зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 432. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 616053 від 14.01.2015 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON]\~матірю [PERSON], [INFO]. (а.с.6) На теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивачки по справі, та мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Ставропольська, 62. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Даревська». Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-НО 616053, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 14 січня 2015 року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як зазначила позивач [PERSON], син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона отримує заробітну плату в розмірі 4000-5000 грн. Її мати [PERSON], [INFO], отримує пенсію, як інвалід третьої групи в розмірі 1500 грн. Відповідач добровільну матеріальну допомогу не надає, але може це робити, так як є здоровим і працездатним. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до положень ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини,\~[PERSON], [INFO], враховуючи покладення законом на батьків обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в порядку ст. ст.181, 182\~СК України у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, але не меншому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам\~ст. 430 ЦПК України\~підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у сумі 704,80 грн., оскільки позивач, при зверненні до суду з даною вимогою звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial