Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 27 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної конторі Янковою І.В. йому було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті його матері - [PERSON] , реєстровий № 1-196, на підставі якого за ним було зареєстроване право власності на вищевказану квартиру. На момент відкриття спадщина в зазначеній квартирі, крім позивача, був зареєстрований, але не проживав його рідний брат - [PERSON] , який постійно проживав разом із своєю дружиною - [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із постійним проживанням за іншою адресою [PERSON] [PERSON] був знятий з реєстрації 18.10.2018 року. Окрім [PERSON] , на момент відкриття спадщини, у належній позивачу на теперішні час на праві власності квартирі був зареєстрований його батько - [PERSON] , який на сьогодні знявся з реєстрації за вищевказаною адресою. Таким чином, на теперішній час єдиною зареєстрованою особою у квартирі [ADDRESS] мав бути виключно позивач. Втім, отримавши довідку Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради йому стало відомо, що у належній йому квартирі, крім нього, починаючи з 06.03.2018 року, тобто на момент, коли позивач був єдиним власником квартири, зареєстрована малолітня донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , дозвіл на реєстрацію якої позивач не надавав та яка взагалі ніколи у квартирі [ADDRESS] не проживала і не проживає. Зазначена малолітня особа увесь час проживає разом із батьками за адресою: [ADDRESS] . Можливість надання позивачем дозволу на реєстрацію зазначеної вище малолітньої особи повністю виключена тією обставиною, но на момент її реєстрації між позивачем та [PERSON] існував цивільний спір за його позовною заявою, якою він намагався оспорювати право власності позивача на зазначену вище квартиру. Відсутність [PERSON] та її особистих речей у квартирі підтверджується актами про не проживання. У зв`язку з цими обставинами, позивач був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги останнього і просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві, і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву або пояснень щодо позову не подав. Представник Управління-служби у справах дітей Чечелівської районної у м. Дніпрі ради Медведєва В.О. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, у зв`язку із службовою завантаженістю і зазначила, що не підтримує позовні вимоги позивача. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2017 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-196 (а.с.6). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності від 27.03.2017 року за № 83511989 (а.с.7). В належній позивачу квартирі, окрім нього самого, з 06.03.2018 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 9699 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.06.2019 року (а.с.44). Проте, [PERSON] , [INFO] , від дати реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою й по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами про не проживання від 15.01.2018 року, 05.10.2018 року та 23.04.2019 року, які складені сусідами по місцю реєстрації дитини (а.с.8-10). Судом також встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] є - [PERSON] і [PERSON] . В той же час, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року у цивільній справі № 204/3216/17, яке скасоване не було і набрало законної сили, було встановлено, що [PERSON] разом із своєю сім`єю (дружиною та дитиною) постійно проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-15). Також судом встановлено, що зазначений будинок належить матері [PERSON] - [PERSON] з 28.10.2005 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.05.2019 року за № 165685570 (а.с.16). Крім того, обставини щодо не проживання малолітньої [PERSON] за місцем своєї реєстрації і відсутності там її речей, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] , який є знайомим сім`ї Глухих, та [PERSON] , яка сусідкою по місцю реєстрації дитини. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації і її речі там відсутні, а належних доказів зворотного суду не представлено. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved