Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У червні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 49735,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. 04 жовтня 2013 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП України. В порушення норм ст.116 КЗпП України відповідач розрахунок з нею у день звільнення та на наступний день не зробив, відмовившись виплатити таку заборгованість у зв'язку з відсутністю коштів. Судовим наказом від 24.10.2013 року з відповідача на її користь була стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 18673,36 гривень. Однак на день звернення до суду вказана заборгованість їй так і не виплачена. У зв'язку з тим, що з вини відповідача їй при звільненні не були виплачені належні кошти в строки, передбачені трудовим законодавством, вона просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки заробітної плати, починаючи з 15.11.2013р. до 15.07.2015 року, тобто за 20 місяців, в розмірі 49735,60 грн. гривень. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Із заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталися. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. Наказом № 574/к від 04.10.2013р. позивач звільнена з роботи відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, установи, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений законом термін виплатити неоспорювані суми. У зв'язку з невиплатою заробітної плати позивач вимушена була звернутися до суду та судовим наказом Корабельного районного суду м.Миколаєва від 24.10.2013 року на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 18 673,36 гривень. Проте, як вбачається з відповіді Корабельного відділу ДВС ММУЮ № 4523 від 06.03.2015 року заборгованості по заробітній платі в сумі 18673,36 гривень позивачці не виплачена. У відповідності до норм ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення, або наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для суду застосування відповідальності, передбаченою нормами ст. 117 КЗпП України. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата для зазначеного випадку обчислюється з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. З довідки, наданої відповідачем 11.10.2013 року за № 50400/569, вбачається, що дохід за два останні місяці позивача склав 4973,55 гривень, отже, середньомісячна заробітна плата позивачки становить 2486,78 гривень. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем повного розрахунку протягом 19 місяців (з 15.11.2013р. до 15.06.2015 року) сума середнього заробітку за цей час складає 2486,78 грн. х 20 міс. = 49735,60 гривень. Зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача без утримання податків та обов'язкових зборів, нарахування та перерахування до бюджету яких є обов'язком роботодавця. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, в сумі 497,36 гривень.

Outcome: approved