Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У січня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона» (далі - відповідач), в якій просив стягнути з відповідача 30294,21 грн заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2019 року по 06.03.2020 р. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 14.10.2019 р. по 06.03.2020 р. позивач працював ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона». З жовтня 2019 р. по березень 2020 р позивачу було нараховано 44280,46 грн заробітної плати, але фактично виплачено лише 13986,25 грн. Залишик невиплаченої суми складає 30294,21 грн. При звільненні за угодою сторін 06.03.2020 р. вказані кошти позивачу виплачені не були, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 20.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засіданні позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 14.10.2019 р. по 06.03.2020 р. працював контролером ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . (а.с. 5-8) З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] вбачається, що з жовтня 2019 р. по березень 2020 р. ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона» нарахувало позивачу 44280,65 грн заробітної плати, а саме: жовтень 2019 р. - 5417,97 грн, листопад 2019 р. - 7293,22 грн, грудень 2019 р. - 9326,05 грн, січень 2020 р. - 9270,19 грн, лютий 2020 р. - 8017,56 грн, березень 2020 р. - 4955,66 грн. (а.с. 13-15) З виписки по картковому рахунку позивача за період з 06.12.2019 р. по 31.03.2020 р. вбачається зарахування заробітної плати ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона» 06.12.2019 р. - 4361,47 грн, 27.12.2019 р. - 5871,04 грн, 11.02.2020 р. - 3753,74 грн. (а.с. 21-24) Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до ст. 116 КзПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Проте, сума компенсації нарахована позивачем на суму нарахованої заробітної плати без урахування податків та внесків. Крім цього, позивачем не надано виписку по рахунку за період з жовтня 2019 р. по 06.12.2019 р., що унеможливлює суд перевірити фактичну виплату заробітної плати позивачу за вказаний період. Судом встановлено, що з грудня 2019 р. по березень 2020 р. позивачу нараховано 31569,46 грн заробітної плати, а фактично було виплачено 13986,25 грн. Тому, різниця між нарахованою заробітною платою та фактичною виплатою складає 17583,21 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати в розмірі 17583,21 грн із врахуванням податків й інших обов`язкових платежів. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 908,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 47, 83, 116, КЗпП України та

Outcome: partial