Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 15316 грн. 42 коп., з яких: 12120 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом; 1236 грн. 30 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1914 грн. 59 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 44 грн. 64 коп. штраф, у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеної сторонами 16.07.2015 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 16.07.2015 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 13058 грн. 04 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення відповідачем умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також пеню та штраф, що станом на 19.04.2016 складає 15316 грн. 42 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, з поданого до суду разом з позовною заявою, клопотання вбачається, що позивач просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: 16.07.2015 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 13058 грн. 04 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Згідно з п. 2.2 Генеральної угоди при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день за зобовязаннями строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 391 грн. 15 коп. Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди відповідач зобовязався повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов та правил. Згідно з п. 2.9 Генеральної угоди процентна ставка по кредиту може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ або в інших випадках, відповідно до Умов та правил. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем [PERSON], що підтверджується підписом відповідача в угоді. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до умов якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач користувався встановленим лімітом, при цьому свої зобовязання за кредитним договором в частині погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом відповідач належним чином не виконує. Неналежним виконанням зобовязань за Генеральною угодою від 16.07.2015 відповідач порушує умови договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Також, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частинами 1 та 2 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з розрахунком заборгованості за Генеральною угодою від 16.07.2015 станом на 19.04.2016 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 15316 грн. 42 коп., з яких: 12120 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом; 1236 грн. 30 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1914 грн. 59 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 44 грн. 64 коп. штраф. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., сплачений позивачем за платіжним дорученням № BO1S4B141H від 14.08.2016.

Outcome: approved