Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У травні 2019року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи вимоги тим, що з 01.08.1992 року по теперішній час перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . З 02.06.2018року між ним та відповідачкою припинені будь- які шлюбні відносини, спільне проживання, ведення спільного господарства і на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу, наміру збереження сім`ї не має, оскільки між ними відсутня взаємна повага та підтримка. Перебуваючи в період з 16.02.2019року про 27.02. 2019року за кордоном, йому став відомий факт розміщення його дружиною на своїй Інтернет - сторінці у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» недостовірної інформації, в який, зокрема, містились така фраза мовою оригіналу «[INFO]» [INFO] о 21год. 45хв. на наступний день після оприлюднення інформації про факт розбійного нападу на автомобіль марки «Lexus RX -350», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідачка розміщує на своїй Інтернет - сторінці наступну публікацію у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» , в якій вказує завідомо неправдиву інформацію про ще один факт крадіжки її особистих речей і ціностей із зазначенням його прізвища, дати, часу, а також номеру кримінального провадження, яке було відкрито за даним фактом, зокрема, мовою оригіналу «[INFO]». При цьому, під час складання протоколу огляду місця події, співробітники поліції в першу чергу запропонували допитати його, як основного підозрюваного, однак відповідачка відмовилась, мотивуючи тим, що у нього немає такої можливості це зробити і вона його не підозрює. Вказана вище інформація про вчинення, начебто, ним кримінальних правопорушень перебуває у вільному доступі, то була доведена до відома невизначеного кола осіб, чим принижує його ділову репутацію. Він не притягався до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №12018230020002870, йому не оголошувалося повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного та будь -якого іншого кримінального правопорушення. Висловлювання відповідачки [PERSON] відносно нього є негативними, неправдивими та такими, що порушують його особисті немайнові права, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію Висловлювання відповідачки не лише принижують його честь, гідність і ділову репутацію, а й завдають моральних страждань. Його моральні страждання були поглибленні усвідомленням того, що належне йому по праву благо - власна гідність та честь, знаходяться в залежності від протиправної волі відповідачки. Окрім цього, поширення вказаної вище інформації в мережі Інтернет суттєво посилило його моральні страждання. Переживання та занепокоєння з приводу такої несправедливості призвели до втрат немайнового характеру, оскільки звичний уклад його життя було порушено, змінилося ставлення оточуючих до нього та його сім`ї; він та члени сім`ї стали об`єктом обговорення на роботі, між знайомими; йому доводилося постійно надавати пояснення і відповіді на принизливі запитання представників ЗМІ та інших осіб; погіршилися стосунки з колегами, що негативно відзначилося на його роботі та працездатності. Зазначені наслідки він повязує із тим, що було завдано шкоди його репутації, як депутата Херсонської міської ради, принижено його честь, гідність та ділову репутацію. Розмір моральної шкоди спричиненої йому відповідачкою він оцінює в суммі 50 000,00грни, відповідно до характеру та об`єму заподіяних страждань на теперішній час. З огляду на викладене, норми ст.3 Конституції України, ст.ст. 23,277 ЦК України, Закону України «Про інформацію» позивач просив: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] в соціальній Інтернет мережі «Facebook», [INFO] об 22год. 59хв., а саме: «[INFO]». Зобов`язати [PERSON] спростувати інформацію, поширену нею в соціальній Інтернет мережі «Facebook» відносно [PERSON] , а саме: [INFO] об 22год. 59хв. «[INFO]» у такий спосіб, у який вона була поширена, тобто шляхом опублікування в соціальній Інтернет мережі «Facebook» на особистій сторінці відповідачки тексту рішення суду, протягом трьох днів після набрання ним законної сили. Стягути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000,00грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11.06.2019 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов [PERSON] позов не визнала, зазначаючи, що в публікації в мережі «Facebook» [INFO] о 22год. 59хв. та [INFO] о 21год. 46 хв. відсутня інформація, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому не підлягає спростуванню. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови № 1 від 27 лютого 2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб: б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як вбачається із суті позовної заяви, позивачем не наведено сукупність обставин для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягненим до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Отже, будь - яке судження, яке має оціночний характер, будь - яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконання публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що висловлювання відповідача завдало шкоди його діловій репутації, принизили честь та гідність та, що ці слова є образливими і принизливими з точки зору їх тлумачення та розуміння. Більш того, їй достовірно відомо, що кримінальна справа № 12018230020002870 відкрита та на сьогоднішній день йде досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР. Безпідставними є також вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки при вирішенні справ про відшкодування моральної шкди обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. З огляду на положення ст.ст. 76-77,80-81 ЦПК України позивач не довів порушення його прав та взагалі не зазначив в чому полягає порушення його прав. Відповідь на відзив до суду не надходила. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Системний аналіз положень ст.277ЦК України дає підстави вважати, що негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій, (порушення норм моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка, дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів(вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] розмістила на своїй Інтернет - сторінці у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» відносно [PERSON] іформацію [INFO] об 22год. 59хв., а саме: «[INFO]» та [INFO] о 21год.46хв. наступного змісту: [INFO]» Наведена вище інформація містить відомості про події та явища, які існували, у тому числі щодо пошкодження автомобіля відповідачки та факту крадіжки з житлового будинку належного їй майна. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження: 12018230020002870 до ЧЧ Корабельного ВП 11.12.2018року від [PERSON] надійшло повідомлення про прийняття заходів до встановлення особи, яка в період часу з 10.12.2018року до 11.12.2018року шляхом підбору ключів проникла до приміщення за адресою: [ADDRESS] , звідки скоїла крадіжку двох шуб та золотих прикрас, чим спричинили збиток заявниці сума якого встановлюється. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови №1 від 27 лютого 2009року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. . Статтею 62 Конституції України закріплено один із основоложиних принципів - презумпція невинуватості, а також відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягти на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне вираженн своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію. Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширила інформацію, переконатися в її достовірності. Відтак, поширення відповідачкою інформації щодо позивача до отримання результатів розслідування кримінальної справи по факту пошкодження автомобіля та крадіжки майна у спосіб, який мав місце у даній справі, - шляхом оприлюднення в мережі Інтернет через соціальну мережу «Facebоок» на персональній сторінці та доведення такої інформації до відома невизначеного кола осіб про протиправну поведінку позивача, що у контексті та разом з фотографічними зображеннями звернення мають обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, і не може вважатися оціночними судженнями на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Таку інформацію можливо перевірити на предмет її відповідності дійсності /здійснити перевірку істинності фактів і спростувати. Отже, зазначена інформація є недостовірною. Статтею 32 Конституції України передбачено право особи спростувати в судовому порядку недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Вказане право також закріплене у положеннях цивільного законодавства (статті 15, 277 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України кожна особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Способами захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед іншого, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо. Як. роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №1 від 27.02.2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Сторонами не оспорюється те, що інформація, поширена відповідачкою у мережі Інтернет через соціальну мережу Facebоок стала відомою більш ніж одній особі, оскільки всі, хто є користувачем вказаної соціальної мережі, мали можливість ознайомитись зі змістом поширеної відповідачкою інформації, яка є недостовірною. Підтвердженням факту розміщення відповідачкою та поширення інформації щодо позивача в мережі є роздруковане на паперовому носії зображення, яке відображає те, що бачить будь-який користувач соціальної мережі на екрані монітора, яке міститься в матеріалах справи. Суду надані належні і достовірні докази того, на час розміщення відповідачкою в соціальній мережі [INFO] відомостей про пошкодження її автомобіля, позивач в період з 16.02.2019року по 27.02.2019року перебував за межами України, що підтверджується копією закордонного паспорту та договором з туристичною компанією «Tez tour». Станом на теперішній час по кримінальному провадженні номер: 12018230020002879 порушеному за заявою відповідачки триває досудове розслідування, однак відомості щодо повідомлення підозри у вчиненні злочину щодо позивача відсутні. Отже, поширена щодо позивача інформація [INFO] о 22год. 59хв., про те, що « [INFO]» та [INFO] о 21год.46хв. наступного змісту: « [INFO]», також не є оціночним судженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дійсності / здійснити перевірку істинності фактів та спростувати. Враховуючи те, що вказана інформація також не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, така інформація має бути визнана судом недостовірною. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи серед яких: право на повагу гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації(ст. 299ЦК України). Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 1 від 27.02.2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд враховує те, що оприлюднена відповідачкою щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною; створює у широкого кола осіб (кому вказана інформація стала відомою) викривлене уявлення про діяльність [PERSON] , як депутата міської ради, сприймається як звинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень/злочинів, що безперечно, порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Згідно до ч.7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених в п.24 постанови № 1 від 27.02.2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання інформації недостовірною і зобов`язання спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб, який вона була поширена, шляхом опублікування в соціальній мережі «Facebook» на особистій Інтернет - сторінці відповідачки резолютивної частини судового рішення протягом трьох днів з дня набрання ним чинності підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди в сумі 50 000, 00 грн., то слід зазначити наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт моральних переживаннях у зв`язку з порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження звичного способу життя, настання негативних для нього наслідків. Позивачем не надано належних і допустимих доказів і на підтвердження самого факту моральних страждань. Надаючи оцінку обставинам, наведеним у позовній заяві про те, що позивач мав сильні переживання з приводу необхідності надавати пояснення на принизливі запитання представників ЗМІ, щодо зміни ставлення до нього та членів сім`ї оточуючих і колег не може розцінити, як обґрунтовані та доведені, оскільки позивач не надав письмових доказів на підтвердження зазначених ним обставин. Матеріали справи, також не містять жодних письмових доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між інформацією, поширеною відповідачкою щодо позивача і зазначеними ним фактами. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що будь-які негативні відомості про особу призводять до хвилювань, до змін в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Ці хвилювання і зміни організації життя позивача мають причинно-наслідковий зв`язок, однак, як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Перна проти Італії» від 25 липня 2001 року, «Білуха проти України» від 09 лютого 2007 року, в окремих випадках визнання судом порушення права саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1946.00грн. На підставі викладеного, ст.ст. 32,34, 62,68 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 277, 297,299,302,1167ЦК України, Закону України «Про інформацію»,

Outcome: partial