Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.07.11 року між Фінансовою компанією Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» та Приватним підприємством «Оберон-Україна» було укладено Договір факторингу №5/07-2011-Ф, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується поступитися Фінансовій компанії Товариству з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» правами вимоги до дебіторів клієнта, які вказані в переліку дебіторів, грошових коштів (включаючи всі види неустойок), право на отримання яких належить клієнту на підставі документів, які підтверджують таке право вимоги відповідно до договору постачання, а Фінансова компанія ТОВ «Ей Ві Груп» зобов'язується придбати вказані права вимоги грошових коштів від дебіторів клієнта і передати за плату грошові кошти в порядку і у випадках, передбачених договором. ПП «Оберон-Україна» свої зобов'язання за договором не виконують, до цього часу кошти не повернуло, у зв'язку з невиконанням умов договору виникла заборгованість у розмірі 347 625,55 грн., з яких: 1) 56 610,32 грн. - штраф у розмірі 10% від суми кожної конкретної угоди, за якою не відбулося виконання; 2) 142 924,73 грн. - плата за фінансування у подвійному розмірі; 3) 16 822,81 грн. - комісія; 4) 53 658,82 грн. - пеня; 5) 8 769,09 грн. - 3% річних; 6) 68 839,78 грн. - інфляційні втрати. 30.01.13 року між Фінансовою компанією Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» та [PERSON] укладено Договір поруки №30/01-13 згідно якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання зобов'язань та погашення боргу за Договір факторингу №5/07-2011-Ф від 25.07.11 року. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» про визнання поруки припиненою, посилаючись на ст. 559 ЦК України, зокрема на те, що позивачем пропущено строк звернення до нього, як до поручителя, з вимогою про погашення заборгованості, оскільки останнім днем такого було 16.10.14 року. Представник ТОВ «Ей Ві Груп» у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив про задоволення зустрічного у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.11 року між Фінансовою компанією Товариство з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» та Приватним підприємством «Оберон-Україна» укладено договір факторингу №5/07-2011-Ф, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується поступитися Фінансовій компанії Товариству з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» правами вимоги до дебіторів клієнта, які вказані в переліку дебіторів, грошових коштів (включаючи всі види неустойок), право на отримання яких належить клієнту на підставі документів, які підтверджують таке право вимоги відповідно до договору постачання, а Фінансова компанія ТОВ «Ей Ві Груп» зобов'язується придбати вказані права вимоги грошових коштів від дебіторів клієнта і передати за плату грошові кошти в порядку і у випадках, передбачених договором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобовязання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно п.7.2.1. Договору факторингу встановлено, що сторони з підписанням цього договору домовилися, що клієнт виступає поручителем перед фактором за виконання дебіторами клієнта зобов'язань зі сплати за угодами грошових коштів, право вимоги яких було відступлене клієнтом фактору відповідно до умов цього договору. Клієнт несе солідарну відповідальність перед фактором за виконання дебітором зобов'язань, передбачених договором постачання і кожною конкретною угодою. Моментом, з якого клієнт набуває статус поручителя відносно виконання зобов'язань конкретним дебітором за конкретною угодою, є момент підписання сторонами реєстру переданих документів за угодою, та, відповідно, переходу до фактора права власності на право вимоги грошових коштів від дебітора за конкретною угодою. Відповідно до п.7.2.2. Договору факторингу встановлено, що при здійсненні фактором операції факторингу з застосуванням поручительства, у разі невиконання або неналежного виконання дебітором зобов'язань зі сплати грошових коштів за угодою, право вимоги за якою було відступлене клієнтом фактору, клієнт як солідарний боржник (поручитель дебітора) зобов'язується протягом 2-х днів з дня закінчення загального строку фінансування, сплатити фактору прострочену заборгованість дебітора, право стягнення якої належить фактору на підставі умов договору постачання та/або угоди в повному обсязі, та відшкодувати фактору всі збитки, яких він зазнав у зв'язку з невиконанням дебітором своїх зобов'язань. Таким чином, фактор та клієнт уклали так званий договір факторингу з регресом, згідно якого клієнт несе відповідальність перед фактором не лише за дійсність відступленої вимоги, яка є предметом договору факторингу, а і за його виконання боржником, а у разі невиконання останнім такої вимоги, клієнт має відшкодувати фактору шкоду за невиконання чи неналежне виконання боржником вимог. Відповідно до п.6.6. договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов'язань, відповідно до п.п.3.2.16., клієнт сплачує фактору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно сплачених грошових коштів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що 30.01.13 року між Фінансовою компанією Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» та [PERSON] укладено Договір поруки №30/01-13 згідно якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання зобов'язань та погашення боргу за Договір факторингу №5/07-2011-Ф від 25.07.11 року. Поручитель згідно п.2.1. даного договору зобов'язується перед кредитором виконати всі дії по виконанню зобов'язань за договором факторингу у разі невиконання їх боржником. Згідно п.2.2. Договору поруки у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов'язань, що випливають з договору факторингу, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. Відповідно до ст. 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, відповідач є солідарним боржником перед позивачем у зв'язку з невиконанням ПП «Оберон-Україна» зобов'язань, взятих на себе за договором факторингу. Відповідно ч.3 ст.1081 ЦК України, клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин, та у зв'язку з порушенням ПП «Оберон-Україна» умов вищезазначеного договору факторингу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача у стягненні коштів на його користь з відповідача у сумі 347 625,55 грн., з яких: 1) 56 610,32 грн. - штраф у розмірі 10% від суми кожної конкретної угоди, за якою не відбулося виконання; 2) 142 924,73 грн. - плата за фінансування у подвійному розмірі; 3) 16 822,81 грн. - комісія; 4) 53 658,82 грн. - пеня; 5) 8 769,09 грн. - 3% річних; 6) 68 839,78 грн. - інфляційні втрати, засновані на законі та підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача про відсутність у його довірителя заборгованості перед позивачем, оскільки дії позивача з приводу нарахування заборгованості не оскаржені в установленому законом порядку, стороною відповідача не заявлено під час розгляду даної справи зустрічних позовних вимог з приводу невідповідності нарахувань. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про припинення Договору поруки №30/01-13 від 30.01.13 року, слід зазначити наступне. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ей Ві Груп» зверталось до [PERSON] із відповідним позовом, що підтверджується копією ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.15 року. Оскільки позивач пред'явив позов до поручителя протягом строку, передбаченого ст. 559 ЦК України, суд не вбачає підстав для визнання поруки припиненою та приходисть до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 476,27 грн. судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене і

Outcome: approved