Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У травні 2018 року заявник звернулась до суду з заявою про визнання її брата - [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення її, його опікуном. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], визнаний інвалідом другої групи з дитинства, знаходиться на диспансерному обліку, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Сторонній догляд за [PERSON] здійснювала його мати, яка [INFO] померла, після чого вона опікується ним та здійснює за ним догляд, тому виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не прибули, в своїх письмових заявах просили справу розглядати у їх відсутності. Заявник заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі та призначити її опікуном над [PERSON] Представник органу опіки та піклування надав суду подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки згідно висновку експерта за своїм психічним станом його участь у судовому засіданні недоцільна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], - інвалід ІІ групи, з дитинства, є рідним братом заявниці, проживає разом з нею в [ADDRESS] (ст.11). Мати [PERSON], [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 254-2018 від 21.08.2018 року [PERSON] з дитинства страждає на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з недорозвитком мови внаслідок хвороби Дауна, після смерті матері проживає разом з сестрою; перебуває на обліку у лікаря-психіатра. З приводу поставлених експерту питань встановлено, що ступінь розумової відсталості в даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки (ч. 1 ст. 41 ЦК України), яка відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК призначається судом. За змістом ч.1 ст.300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з абзацом 2 п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом № 34/166/131/88 Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року, опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки. Поданням від 31 жовтня 2018 року № 457 про призначення опікуна, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Киківської сільської ради Новоград-Волинського району просить призначити заявницю опікуном над [PERSON], вразі визначення його судом недієздатним. Судом встановлено, що заявницею для її брата створені усі належні умови для життя, вона може бути опікуном, оскільки здійснює постійний догляд, опікується та забезпечує утримання [PERSON] Вимоги, яким повинен відповідати опікун, визначені статтями 63, 67 ЦК України. Обставин, які виключають можливість призначення заявниці опікуном свого рідного брата, визначених ст. 64 ЦК України, судом не встановлено, а тому вона може виконувати обов'язки опікуна. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, підтверджується належними доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved