Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за розпискою в розмірі 10000,00 грн, відсотків в розмірі 1955,68 грн., індекс інфляції за час затримки виплати в розмірі 5790,00 грн., три відсотки річних 669,67 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 22 листопада 2013 року відповідачка взяла у нього в борг 10000,00 грн., які зобовязалась повернути не пізніше 31 грудня 2013 року, що було узгоджено шляхом написанням відповідачкою розписки. Однак тривалий час відповідачка ухиляється від виконання зобовязання та від спілкування відмовляється. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором, відсотки в розмірі 1955,68 грн., 3 % річних 669,67 грн. та індексу інфляції в розмірі 5790,00 грн. а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України дана позика оформлена у письмовій формі, що підтверджується розпискою від 22 листопада 2013 року. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка не виконала перед позивачем зобов'язання повернути позику в порядку та в строки, встановлені в розписці. Згідно заявлених позивачем вимог, підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості в розмірі 10000,00 грн. Відповідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком та вважає, що з відповідачки підлягають стягненню відсотки за користування грошовими коштами за період з 01 січня 2014 року по 31 травня 2015 року в розмірі 1955,68 грн. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань договором або законом можуть бути передбачені сплата 3% річних від простроченої суми та якщо це встановлено договором, інший розмір процентів; неустойка (пеня), розмір якої обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка не виконала перед позивачем зобов'язання повернути позику в порядку та в строки, встановлені договором. Згідно заявлених позивачем вимог, підлягають стягненню з відповідачки 3 % річних в розмірі 669,67 грн.( 10000,00 грн.+5790,00грн х 516 х 3%/365), індекс інфляції 5790,00 грн. (за формулою: сума боргу х індекс інфляції за відповідний місяць/ 100 сума боргу). Разом з тим, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., оскільки зазначені витрати підтверджені позивачем письмовими доказами. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved