overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 07.10.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2416. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з відповідачем. Питання про місце проживання неповнолітньої дитини та її спільне виховання, та утримання після розірвання шлюбу, сторони вирішили за взаємним погодженням. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні уявлення про сімейний устрій, різні життєві цілі та інтереси. Також у позивача виникли сумніви у подружній вірності дружини, в результаті чого їх взаємини стали напруженими та з метою запобігання виникненню суперечок в присутності дитини, два місяці тому сторони припинили сумісне проживання. На думку позивача, їх шлюб фактично розпався, подальше формальне збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та залишити за ним судові витрати. Відповідач позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 125064 від 07.10.2012 року, виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області судом встановлено, що 07.10.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2416 (а.с. 5). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 250169, виданого 20.03.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом двох місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою.\~ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.08.2002 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та відношення до сімї. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 30.06.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 30.06.2016 року, якою визнала позов, просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Тайкурською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.08.2002 року. Від спільного сумісного проживання народилася діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою.\~ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.10.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через розбіжності у ставленні до його захоплення рибалкою, поїздки на водойми є причиною зіпсованого настрою дружини. Погодилися між собою про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 07.06.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 07.06.2016 року, якою визнала позов, просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.10.2011 року. Від спільного сумісного проживання народилася діти\~[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON], який склав на його користь заповіт 17.06.2002 року. У квітні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки проживає за межами Хмельницької області, а також те, що по наявність такого заповіту дізнався лише у кінці 2015 року. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримала повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який 17.06.2002 року склав заповіт на користь [PERSON], посвідчений секретарем Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району, зареєстрований реєстрі за №13. Як вбачається з інформаційної довідки Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із спадкового реєстру №44555163 від 23.07.2016 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] - не заводилась. Відповідно до листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №1522/01-16 від 22.04.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], через пропуск строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту від 17.06.2002 року; відмовою державного нотаріуса від 22.04.2016 року № 1522/01-16. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк - 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після смерті залишилось спадкове майно. У червні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки був юридично необізнаним щодо термінів прийняття спадщини, а також переніс інсульт . В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Встановлено, що згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру № 44455121 від 14.07.2016 року спадкова справа Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою не заводилась. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк - 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON], а саме, що він [PERSON] є сином [PERSON], який помер 02.02.2013 р. В обґрунтування посилався на те, що 02 лютого 2013 року помер його батько [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки на території Губчанської сільської ради площею 1,82 га, кадастровий номер 6824289100:05:011:0029, земельні ділянки, які розташовані за адресою с. Зеленці Старокостянтинівського району Хмельницької області, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою с. Зеленці, вул. Лісова, буд.23 Старокостянтинівського району Хмельницької області. Спадкоємцем згідно заповіту він заявник - [PERSON] і прийняв спадщину. Оформити спадщину після смерті батька не має можливості, так як не може підтвердити з батьком родинні відносини, оскільки: у свідоцтві про народження серії IV-УР №1431000 від 23 травня 1962 р., видане Губчанською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області імя батька зазначено як «Кучерук Сильвестр Петрович», а батька звали «Соловей», саме так зазначено було у його паспорті, документах на майно, свідоцтві про смерть, заповіті та в інших документах. Заявник звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відстуності, заяву підтримав повністю. Представник заінтересованої особи Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що рідним батьком заявника є [PERSON] Встановлено, що [PERSON] подав в Старокостянтинівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 26.05.2016 року № 1967/02-31 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] був батьком [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються: даними свідоцтва про смерть батька [PERSON], копією свідоцтва про народження батька [PERSON], свідоцтва про народження позивача [PERSON], копією паспорта заявника [PERSON], довідкою Губчанської сільської ради, копією заповіту №172 від 14.10.2008 р. затвердженого секретарем Губчанської сільської ради, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26.05.2016 р. № 1967/02-31. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], який помер 02.02.2013р. був батьком [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до Апеляційного суду м.Києва з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.11.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1653) між ним та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність спільних інтересів. З червня 2015 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Неодноразові спроби примирення не дали жодного результату, покращення стосунків не відбулося. Від шлюбу спільних дітей не мають. Майнових спорів між сторонами на момент розірвання шлюбу не існує. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 21.06.2016 року підсудність справи була визначена Святошинському районному суді. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, шляхом розміщення ухвали на сайті суду, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1653 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6). За поясненнями позивача від шлюбу сторони не мають дітей, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 12.02.2016 року по день звільнення 13.06.2016 року, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу заробітну плату. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 10002 грн. 99 коп., про це свідчить розрахунковий лист. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з ним розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 10002,99 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, також просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка становить 10002,99 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду довідку про виплату заробітної плати, відповідно до якої сума заборгованості складає 10046,79 гривень. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з 12.02.2016 року по 13.06.2016 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача, що підтверджується записом в трудовій книжці. 13.06.2016р. [PERSON] звільнився з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія» за власним бажанням. Згідно розрахункового листа №4059 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 10002,99 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 10002,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку із чим з відповідача слід стягнути 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі 12.07.2014 року про що складено відповідний актовий запис № 79. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу зазначив різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної любові та поваги. Протягом останніх 5 місяців відносини між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. З 25 квітня 2016 року сторони не проживають разом, відповідачка не погоджується розірвати шлюб в порядку ст.106 Сімейного кодексу України. Вважає примирення та збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилася, заявою позовні вимоги визнала повністю та просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на «Нехорошева». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2014 року, що вбачається з свідоцтва про шлюб Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського РУЮ у Херсонської області № 79. Після реєстрації шлюбу «Нехорошева» змінила прізвище на «Макарова». За таких обставин, враховуючи доводи позивача та позицію відповідачки, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved