Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 01 жовтня 2013 року до 03 вересня 2015 року сторони справи перебували у шлюбі. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що на даний час син мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У ході розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500,00 грн щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 01 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №2089. 21 червня 2014 року у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 9). На даний час малолітній [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку, не надає. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім [PERSON], а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], має становити 1500,00 грн щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 07 червня 2018 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та,

Outcome: approved