Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованності, стверджуючи, що 23.10.1006 року між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №11062876000. За умовами вказаного договору, банк надав [PERSON] кредит в сумі 46142,00 шв.фр. зі сплатою 8,99 річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 23.10.2016 року. 19.02.2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту, згідно якої змінено номер Договору на №11062876001 та відповідачу продовжено кінцевий термін повернення кредиту 23.10.2026 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором, між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON], [PERSON] 23.10.2006 року було укладено Іпотечний договір №б/н, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ Укрсиббанк змінило назву на Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк. 08 грудня 2011 року між ПАТ Укрсиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Представник позивача вказує, що до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання кредиту у позичальника станом на 01.08.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 51457,67 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 443291,62 грн. У звязку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11062876001 від 19.02.2009 року в розмірі 51457,67 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 443291,62 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON]: квартиру, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду на зявися, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечив. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причину неявки суду не повідомили. У звязку з цим, згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової відповідальності поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 23.10.1006 року між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №11062876000. За умовами вказаного договору, банк надав [PERSON] кредит в сумі 46142,00 шв.фр. зі сплатою 8,99 річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 23.10.2016 року (а.с.8-17). 19.02.2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту, згідно якої змінено номер Договору на №11062876001 та відповідачу продовжено кінцевий термін повернення кредиту 23.10.2026 року (а.с.18-27). З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором, між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON], [PERSON] 23.10.2006 року було укладено Іпотечний договір №б/н, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.28-32). На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ Укрсиббанк змінило назву на Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк. 08 грудня 2011 року між ПАТ Укрсиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.60-64), згідно якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ст.589, 590 ЦК України та ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст.572 ЦК України, ст.ст.33, 35 Закону України Про іпотеку, згідно з якими, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкодою для звернення з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання відповідно до ч.2 ст.35 Закону України Про іпотеку. З огляду на ч.3 ст.35 Закону України Про іпотеку, вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, лише у випадках, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно п.4.1 Договору іпотеки (а.с.30), звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазаначених в п.п.2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки. З довідки (а.с.38) та виписки по кредитному договору [PERSON] за період з 23.10.2006 року по 13.01.2012 року вбачається, що в порушення умов кредитного договору №11062876001, [PERSON] не виконує умов кредитного договору та заборгованість станом на 01.08.2013 року становить 51457,67 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 443291,62 грн, з них: - заборгованість за кредитом в сумі 35804,33 шв.фр., що в еквіваленті складає 308443,97 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 15653,23 шв.фр., що в еквіваленті складає 134847,65 грн. Із наданих суду документів вбачається, що у зв'язку з боргом, листами від 15.10.2013 року №8956471 (а.с.50-51) та від 15.10.2013 року №8956471z1 (а.с.50-51, 55-56), позивач направив відповідачам вимогу про погашення вказаної заборгованості, повідомивши позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], що в протилежному випадку буде звернено стягнення на предмет іпотеки, однак жодних заходів по погашенню заборгованості відповідачі не вживали, що підтверджується довідкою про заборгованість. Відтак, у суду є підстави для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до ст.39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцю. За змістом ст.ст.34, 39 Закону України Про іпотеку після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки, у тому числі за рішенням суду, може бути переданий іпотекодержателю в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Тож, підлягає задоволенню вимога в частині надання позивачу всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для предмету іпотеки. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3654,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.2-3). На підставі викладеного і

Outcome: approved