Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстрований відповідач, який більше 3 років фактично не мешкає за місцем реєстрації. З цього часу відповідач не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування [PERSON] зареєстрованим у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У зв'язку із чим просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстраційним № 3124, [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 35840135 від 15.10.2012 року. Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 45-126-1622 від 13.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з паспорту громадянина Російської Федерації, виданого 04.05.2016 року Міжрайонним відділом УФМС Росії по Тюменській області в м. Ялуторовську, відповідач [PERSON] 15 травня 2018 року був зареєстрований в м. Ялуторовську Тюменської області, Російська Федерація, [ADDRESS]. Згідно акту № 180, складеного 13.06.2018 року головою КСН МКР «232 квартал», відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не мешкає з 2012 року. Мешкає в Тюменській області. Даний факт також в акті підтвердили сусіди. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти визнання його втративши право користування житловим приміщенням та вказував, що фактично мешкає в Російській Федерації, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved