Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 вересня 2002 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу №2-28, відповідно до якого вона придбала у власність житловий будинок №24 по вул.Котельна в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі: ? частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.02.1961 р., реєстр. №3-762; Свідоцтво про право на спадщину від 20.02.1966 р., реєстр.№3-756; ? частка на підставі договору дарування від 11.11.1968 р., реєстр.№3-4158. В рахунок укладеного договору позивач передала відповідачу відповідну грошову суму, а вона фактично передала їй у власність нерухомість, а саме житловий будинок №24 по вул.Котельна у м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач та її представник надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 вересня 2002 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №2-28, відповідно до якого позивач придбала у власність житловий будинок №24 по вул.Котельна в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі: ? частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.02.1961 р., реєстр. №3-762; Свідоцтво про право на спадщину від 20.02.1966 р., реєстр.№3-756; ? частка на підставі договору дарування від 11.11.1968 р., реєстр.№3-4158. Договір купівлі-продажу №2-28 був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000» в «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» за №2-28 від 26 вересня 2002 року, зареєстрованого в ММБТІ 28.09.2002 р. за реєстр.№3071. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved