Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У січні 2021 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7500,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем уклали 11.04.2017 шлюб справа про розірвання якого перебуває на розгляд у Ленінському районному суду міста Миколаєва. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом з дитинства з діагнозом:вроджена патологія головного мозку, нормотензівна гідроцефалія, полімікрогірія, атактичний синдром. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча стан його здоров`я та матеріальне становище дозволяють йому утримувати свою дитину, інших утриманців у нього немає, відповідач має нерухоме майно, транспортний засіб. Посилаючись на викладене, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 7500,00 грн. щомісячно. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі визначеному позивачем. Вказав, що він є інвалідом другої групи, може працювати лікарем-стоматологом, але потребує стаціонарного лікування. Крім того, відповідач перебуває на Д-обліку з приводу НЗЛ фолікулярної з грудня 2019 року. Діагноз встановлений на підставі біопсії від 14.11.2019 в Одеському онкодиспансері, з якого останній виписаний не у зв`язку із одруженням, а у зв`язку із тимчасовим поліпшенням здоров`я. Зазначена позивачем сума не відповідає його фінансовим можливостям, оскільки він офіційно працює в КП «Дочірнє підприємство стоматологічної поліклініки № 1» з 01.04.2018, займає посаду лікаря та отримує дохід розмір якого не перевищує 6960,02 грн. на місяць. Крім того, позивач 19.01.2021 отримала від нього компенсацію вартості спільно набутого майна подружжя у розмірі 19200 доларів США. За такого, згодний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповіді на відзив позивач не заперечує, що відповідач пройшов відповідне лікування, проте наголошує, що їх спільна дитина також має інвалідність, при цьому потребує постійного догляду та лікування, у зв`язку з чим позивач не має можливості самостійно працювати. За весь час, коли подружжя фактично перестало існувати з 05.01.2021 відповідач перерахував на утримання дитини-інваліда лише 2000 гривень, не телефонував та не цікавився станом його здоров`я, що свідчить про небажання відповідача брати участь в житті дитини та її розвитку. При цьому, окрім офіційного працевлаштування, відповідач неофіційно працює ще в двох стоматологічних клініках м. Миколаєва та його сукупний дохід становить не менше 30000,00 грн. на місяць. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Інгульським районним у місті Миколаєві відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №933 (а.с.7). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 12.01.2021 малолітній син сторін зареєстрований з позивачем (а.с.4). З позовної заяви та відзиву на позов вбачається, та не заперечується сторонами, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Малолітній [PERSON] є дитино-інвалідом до 18 років підгрупи «А» з діагнозом: вроджена патологія головного мозку, нормотензівна гідроцефалія, полімікрогірія, атактичний синдром (а.с.5) Статтями\~8,\~11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За положенням частин першої, другої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум\~на дитину\~в 2021\~рік в\~Україні дітей\~віком до 6\~років:\~з 01.01.2021\~-\~1921\~гривень,\~з 01.07.2020\~\~2013 гривень,\~з 01.12.2020\~-\~2100\~гривень. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судом установлено, що відповідач є працездатним, працює офіційно лікарем-стоматологом в КП «Дочірнє підприємство стоматологічної поліклініки № 1» та його сукупний дохід за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 склав 36523,31 грн. (а.с.22). Будь-яких пояснень з приводу його роботи інших стоматологічних клініках відповідач не надав. Також ним не надано суду доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків. При цьому відповідач мав другу групу інвалідності, що була встановлена йому до 01.04.2021 (а.с.18-20). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відсутність доказів наявності на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, солідарний обов`язок батьків, щодо утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те, що син сторін є дитиною-інвалідом підгрупи «А», а також те, що частиною третьою статті 181 СК України передбачено визначення способу стягнення аліментів за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. Такий розмір аліментів, суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка є інвалідом із дитинства. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial