Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у сумі 81068,18 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 811,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 04 березня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 6000 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту, на час укладення договору, становило 48000,00 гривень. Згідно укладеного договору позики, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 04 березня 2013 року. Однак, свої зобов'язання за договором позики у встановлений строк відповідач не виконав, з позивачем уникає зустрічей, добровільно спір вирішити не надалось можливим. У судове засіданні позивач надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача ухвалює у справі заочне рішення. Проаналізувавши обставини справи, надані та досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 04 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровим № 460, за яким позивач передав у власність відповідачу грошову суму в розмірі 48000 гривень, що на день посвідчення правочину становить еквівалент 6000 доларів США, яку останній зобов'язався повернути до 04 березня 2013 року. Дана обставина підтверджена оригіналом договору позики. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно поданого розрахунку заборгованість відповідача складає 81068,18 грн., з яких заборгованість за договором позики - 70561,56 грн., індекс інфляції за весь час прострочення повернення боргу - 10506,62 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 3058,38 грн. дані розрахунки містяться в матеріалах справи (а.с. 6-7), з якими суд погоджується та на спростування яких відповідачем доказів не надано. Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Виходячи з наведено та меж позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved