Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРПОШТА» про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 листопада 2014 ним було направлено звернення до Прем'єр-міністра України, до якого були долучені три рекомендовані листи №2800001008416 від 29.07.2014 року, №280300012052 від 02.08.2014 року, №280300003584 від 07.08.2014 року з вимогою вручити їх лікарю [PERSON] Вказані листи були повернуто йому Відділенням поштового зв'язку №38 м. Одеса поштамт - ЦПЗ №1 м. Одеса Одеською дирекцією для того, щоб вони були повернуті адресату. В подальшому, позивачем було отримано відповідь Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» №532-Ч-22463 від 22.12.2014 року про те, що звернення [PERSON] від 17.11.2014 року за дорученням Секретаріату Кабінету Міністрів України розглянуто та повідомлено, що питання порушені позивачем у зверненні розглядались УДППЗ «Укрпошта» по суті, а відповідь надавалась листами від 28.10.2014 року та 12.11.2014 року у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім цього, у вказаній відповіді було зазначено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Як зазначає позивач, вказані рекомендовані листи так і не були повернуті йому, незважаючи на те, що у листі-відповіді №532-Ч-22463 від 22.12.2014 року вказувалося, що якісь листи [PERSON] були долучені до звернення від 17.11.2014 року та вони зазначені у додатку разом з відповіддю, але фактично у конверті їх не було. Позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення рекомендованих листів, але вони так і не були повернуті. Так, 13.05.2017 року позивач в черговий раз направив лист-скаргу на ім'я Генерального директора ПАТ «Укрпошта», який містив заяву про відшкодування збитків, у відповідь на який отримав лист, в якому по суті відповіді не надано та стосовно заяви про відшкодування шкоди не згадано. Протиправні дії відповідача спричинили розлад здоров'я позивача яке погіршилось, стали траплятися серцеві напади, внаслідок чого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні, що підтверджується довідками Олександрійської центральної лікарні. На підставі зазначеного та враховуючи те, що позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні емоційних, душевних страждань та хвилюваннях через неправомірні дії відповідача, позивач звернувся до суду та просив стягнути з ПАТ «УКРПОШТА» на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, а тому за згоди представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що 17.11.2014 року [PERSON] звернувся до Прем'єр-міністра України зі зверненням, долучивши до нього три рекомендовані листа № 2800001008416 від 29.07.2014 року, №2803000012052 від 02.08.2014 року, №280300003584 від 07.08.2014 року, з вимогою вказані рекомендовані листи вручити лікарю [PERSON] За дорученням Секретаріату Кабінету Міністрів України вказане звернення було розглянуто УДППЗ «Укрпошта», та листом №532-Ч-22463 від 22.12.2014 року повідомлено позивача про те, що питання порушенні ним у його зверненні розглядалися УДППЗ «Укрпошта» по суті. Відповіді надавалися листами від 28.04.2014 та від 12.11.2014 у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім цього, УДППЗ «Укрпошта» звернула увагу [PERSON] на те, що відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. При цьому, у додатках до вказаної відповіді УДППЗ «Укрпошта» було зазначено 3 листи. На неодноразові звернення позивача про повернення рекомендованих листів №2800001008416 від 29.07.2014 року, №2803000012052 від 02.08.2014 року, №280300003584 від 07.08.2014 року, вказані рекомендовані листи повернуті не були, а Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» надсилалися відповіді, в яких зазначалося, що рекомендовані листи №№ 2800001008416, 2803000012052, 280300003584, що були долучені до звернення від 17.11.2014 року, були відправлені УДППЗ «Укрпошта» разом з відповіддю від 22.12.2014 року. Разом із тим, представником позивача в судовому засіданні було надано для огляду конверт, в якому до позивача надійшла відповідь відповідача із долученням трьох листів позивача та судом встановлено, що даний лист було напрвлено [PERSON] простою кореспонденцією по Україні. В додатках до листа вказано про долучення трьох листів, проте не зазначено яких саме, кількості їх сторінок та змісту. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач же, в свою чергу, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився та не надав суду жодних доказів на спростування доводів позивача, а також належних доказів того, що відповідач повенув позивачеві його листи№2800001008416 від 29.07.2014 року, №2803000012052 від 02.08.2014 року, №280300003584 від 07.08.2014 року. Позивач вважає, що протиправні дії відповідача спричинили розлад здоров'я, внаслідок чого позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідками Олександрійської центральної районної лікарні (а.с. 14, 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, позивач просилв стягнути з відповідача на її користь 50000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В даному випдаку, суд вбачає в діях відповідача порушення статті 8 Конвенції, оскільки останнім не було в повній мірі забезпечено позивачу дотримання принципу на повагу до його особистого життя, шляхом неповернення йому його особистої кореспонденції, а також ухилення від належного розслідування даного випадку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті його дій, однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «УКРПОШТА» про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: partial