Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майнові права [PERSON] порушені внаслідок неправомірного прийняття рішення Ясногородською сільською радою Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5 та рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області 08 серії 06 скликання № 10 від 31.05.2011 року щодо виділення земельних ділянок з кадастровими номерами 3221889001:19:277:0034, 3221889001:19:277:0035, 3221889001:19:277:0043, 3221889001:19:277:0044, тому що вони сформовані частково за рахунок земельної ділянки [PERSON] , враховуючи, що оскільки такі рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію внаслідок виконання, а відтак їх скасування не породжує наслідків, оскільки у нових власників виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах, а тому державні акти серії ЯМ № 181362 від 01.02.2012 року, серії ЯМ № 181359 від 01.02.2012 року, серії ЯЖ № 663163 від 31.08.2008 року, серії ЯЖ № 663162 від 26.02.2009 року не можуть вважатися такими, що видані із дотриманням вимог земельного законодавства, а отже, визнання таких земельних актів недійсними з наступним їх скасуванням відповідає вимогам законів та обставинам справи. Також позивач зазначила, що враховуючи, що земельна ділянка кадастровий номер 3221889001:19:277:0034, яка частково сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] на підставі незаконного рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області 08 серії 06 скликання № 10 від 31.05.2011 року та на яку було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку має бути скасоване, проте в подальшому була відчужена 23.12.2016 року [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу земельної ділянки, то і такий договір має бути визнаний судом недійсним з моменту його вчинення, а саме: з 23.12.2016 року, а державна реєстрація прав на його підставі, скасована. Таким чином, для того, щоб позивач [PERSON] змогла реалізувати своє право як землевласника, та зареєструвала права на свою земельну ділянку в державному земельному кадастрі, попередні записи щодо реєстрації земельних ділянок, які протизаконно були сформовані за рахунок земельної ділянки [PERSON] , повинні бути скасовані на підставі рішення суду. Крім того, позивач зазначила, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 181362 від 01.02.2012 року кадастровий номер 3221889001:19:277:0034 [PERSON] не може вважатися таким, що виданий із дотриманням вимог земельного законодавства, оскільки земельна ділянка на яку видано цей державний акт була сформована частково за рахунок земельної ділянки позивача, а тому підлягає скасуванню. Тому в момент вчинення правочину щодо відчуження земельної ділянки кадастровий номер 3221889001:19:277:0034 [PERSON] не міг бути належним власником в розумінні ст. 658 ЦК України, а тому договір купівлі - продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] від 23.12.2016 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко А.П. та зареєстрованого за реєстровим номером 1218, про відчуження земельної ділянки на підставі такого державного акту підлягає визнанню недійсним та скасуванню з дати його укладання, а права, зареєстровані на підставі цього договору скасуванню. На підставі викладеного, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги повністю підтримали з підстав викладених в уточненому позові та просили їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, раніше надавала письмовий відзив. Представник третьої особи Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Раніше в судових засіданнях представники Склярова С.Л. та Кучерявий О.П. надавали пояснення по справі, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, зазначили, що Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області діяла в межах своїх повноважень та законодавства України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] також заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Раніше в судових засіданнях представник [PERSON] заперечував щодо задоволення уточнених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Також, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування Державного акту серії ЯЖ № 663162 від 26.02.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована в с. Ясногородка Вишгородського району Київської області, який виданий [PERSON] на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області 12 сесії 05 скликання № 144 від 31.08.2008 року, кадастровий номер земельної ділянки 3221889001:19:277:0044; про визнання неправомірним та скасування у Поземельній книзі відповідного запису про державну реєстрацію права на земельну ділянку, належну [PERSON] з кадастровим номером 3221889001:19:277:0044. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] пояснив, що з квітня 2006 року по вересень 2013 року він був головою Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області. Вказав, що рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 04.08.2006 року він не підписував, як голова вказаної сільської ради. На всіх сесіях Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області за час його перебування на посаді голови цієї сільської ради він був присутнім. Вказав, що йому невідомо, чому накладаються спірні земельні ділянки, оскільки розробленням проектів займається землевпорядник. Допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] пояснив, що він працює на посаді директора ТОВ «Тетіс». Вказав, що в 2006 році до ТОВ «Тетіс» звернулась [PERSON] із заявою про підготовку технічних матеріалів щодо переоформлення державного акту на право власності на землю на території Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області. Однак, гр. [PERSON] було відмовлено у задоволенні її заяви у зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки перебувають у власності та користуванні інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що уточнений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.09.2006 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1800 га, що знаходиться на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3221889001:19:2770006 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20.09.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 12543 та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 12.09.2006 року. 20.09.2006 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3221889001:19:2770005 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20.09.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 12547 та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 12.09.2006 року. 12.02.2007 року на підставі договорів купівлі - продажу земельних ділянок від 20.09.2006 року, які посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 12543 та № 12547, [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4300 га, що знаходиться на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221889001:19:277:0005, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 687450. Рішенням № 144 від 27.09.2007 року 12 сесії 5 скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам згідно списку, що додається до рішення (додаток №1) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Ясногородка, урочище «Братська могила №1», загальною площею 19,9846 га. Передано у власність земельні ділянки громадянам згідно списку (додаток №1) та надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки згідно генерального плану житлової забудови, роботи з розробки проекту розпочати після укладення договору з землевпорядною організацією, яка має відповідну ліцензію. З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 181359 видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:19:277:0035, площею 0,1199 га, є [PERSON] , яка набута останнім на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 31.05.2011 року № 10 сесія 8, 6 скликання, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 181362 видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:19:277:0034, площею 0,1200 га, є [PERSON] , яка набута останнім на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 31.05.2011 року № 10 сесія 8, 6 скликання, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 668168 видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:19:277:0043, площею 0,1200 га, є [PERSON] , яка набута останньою на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144 сесія 12, 5 скликання, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 663162 видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:19:277:0044, площею 0,1200 га, є [PERSON] , яка набута останньою на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144 сесія 12, 5 скликання, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Тобто земельні ділянки з кадастровими номерами 3221889001:19:277:0034, 3221889001:19:277:0035, 3221889001:19:277:0043, 3221889001:19:277:0044, були зареєстровані в Державному реєстрі земель, а потім автоматично були перенесені до Державного земельного кадастру. 10.04.2017 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з письмовим зверненням стосовно відсутності відомостей на Публічній кадастровій карті інформації про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005. Листом від 10.05.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило [PERSON] про те, що за інформацією наданою відділом у Вишгородському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області кадастровий номер 3221889001:19:277:0005 присвоєний двом земельним ділянкам: одна земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005 площею 0,4300 га, яка розташована на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, перебуває у власності [PERSON] , інша земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005 площею 0,2500 га, яка розташована на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області,перебуває у власності гр. [PERSON] (набута на підставі Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.02.2008 року № 1651). Земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005, площею 0,4300 га, яка розташована на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, перебуває у власності [PERSON] у відомостях Державного земельного кадастру відсутня. Земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005 площею 0,2500 га, яка розташована на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області,перебуває у власності гр. [PERSON] не перетинається із земельною ділянкою, що належить гр. [PERSON] . Тобто двом земельним ділянкам присвоєно однакові кадастрові номери. Одночасно повідомлено гр. [PERSON] , що земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:19:277:0005, площею 0,4300 га, яка розташована на території села Ясногородка Вишгородського району Київської області, перебуває у власності [PERSON] частково перетинається із земельними ділянками: з кадастровим номером 3221889001:19:277:0043, площею 0,1200 га, яка перебуває у власності [PERSON] та набута на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5; з кадастровим номером 3221889001:19:277:0044, площею 0,1200 га, яка перебуває у власності [PERSON] та набута на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5; з кадастровим номером 3221889001:19:277:0045, площею 0,1200 га, яка перебуває у власності [PERSON] та набута на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5; з кадастровим номером 3221889001:19:277:0035, площею 0,1199 га, яка перебуває у власності [PERSON] та набута на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5; з кадастровим номером 3221889001:19:277:0034, площею 10,1199 га, яка перебуває у власності [PERSON] та набута на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.09.2007 року № 144/12 сесія 5. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 16.10.2017 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:19:277:0035, площею 0,1199 га, є [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ № 181359, виданого 01.02.2012 року Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області. Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 16.10.2017 року, інформація щодо власників земельних ділянок з кадастровим номером 3221889001:19:277:0044 та 3221889001:19:277:0043 відсутня. Відповідно до частини 1 статі 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини 2 статі 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. На виконання зазначеної статті Кодексу наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція), пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому, у статті 198 ЗК України лише зазначається, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, необхідно вважати, що погодження меж не відбулося. Отже, погодження полягає у тому, щоб суміжному землевласнику або землекористувачу було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки, правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Ненадання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин належного виготовлення відповідної технічної документації. Зазначених правових висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 235/2749/16-ц (провадження № 61-23345св18). Підстав відступити від зазначеного висновку суд не встановив. За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, судом встановлено, що позивачем не доведено належними доказами порушення саме її прав та що самий факт непогодження із [PERSON] меж земельної ділянки третіх осіб призвело до накладення на земельну ділянку позивача, а тому, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх необґрунтованістю та невірним обранням кола відповідачів по справі. Що стосується клопотання представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про застосування позовної давності до позовних вимог, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, відповідно до вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявністю порушених прав особи. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, як необгрунтованих, а тому підстави для задоволення заяви представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні уточнених позовних вимог відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed