Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь борг за договорами позики, п'ять відсотки місячних за період прострочення повернення позики, та проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ України (а.с.3). Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено договори позики від 17.04.2012 року та 05.06.2013 року на підставі яких відповідач отримав у борг 7000 грн. та 15000 доларів США, однак у встановлені договорами строки запозичені кошти не повернув. Після уточнень позовних вимог [PERSON] остаточно просив стягнути з [PERSON] основний борг за договором позики від 17.04.2012 року в розмірі 7000 грн., п'ять відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення повернення боргу в сумі 18550 грн. та втрати від знецінення грошових коштів в результаті інфляції у розмірі 6398 грн., а також основну суму боргу за договором позики в розмірі 386700 грн., п'ять відсотків від суми боргу за кожен місяць прострочення повернення боргу в сумі 7540065 грн. та проценти за користування позикою протягом 2015 - 2016 років в розмірі облікової ставки НБУ України в сумі 147883,62 грн. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи сторони до залу суду не з'явилися. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повність. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України предбаченого, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 17.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 7000 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.4). Згідно згаданого договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути запозичені кошти протягом місяця. 05 червня 2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 15000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.4). Згідно згаданого договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути запозичені кошти протягом місяця. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення боргу за договором позики від 05 червня 2013 року, суд виходить з того, що наявність простроченої заборгованості відповідача за цим договором перед позивачем підтверджується належними та допустимими доказами і доказів погашення цієї заборгованості відповідачем не надано. Станом на 18.10.2016 року офіційний курс долара США встановлений Національним Банком України складає 25,78 грн. за 1 долар США. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики в розмірі 386700 грн. ($15000 х 25,78 = 386700 грн.) Також, ґрунтується на нормах чинного законодавства та умовах договору позики і тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача п'яти відсотків місячних від простроченої суми боргу, відповідно до ст.625 ЦК України, та про стягнення процентів за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що відповідач взяв на себе зобов'язання погасити борг за договором позики до 05.07.2013 року, термін прострочення виконання зобов'язання починається з 06.07.2013 року та закінчується 18.10.2016 року, і становить 39 місяців. Таким чином, розмір п'яти процентів місячних від простроченої суми боргу визначається судом в розмірі 754065 грн. виходячи з наступного розрахунку: $15000 х 25,78(курс долара) х 5%(проценти) х 36(місяць прострочення платежу) = 754065. Розмір процентів за користування позикою за період з 01.01.2015 року по 18.10.2016 року визначається судом з урахуванням облікової ставки Національного Банку України, встановленні у відповідні періоди часу, виходячи з наступного розрахунку: $15000 х a(облікова ставка НБУ) : 365(днів у році) х b(днів прострочення платежу при зазначеній ставці НБУ). Виходячи з наведеного, з відповідач [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню основний борг за договором позики від 05.06.2013 року в розмірі 386700 гривень, п'ять відсотків місячних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 754065 грн., проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 147883,62 грн. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення боргу за договором позики від 17 квітня 2012 року, суд виходить з того, що наявність простроченої заборгованості відповідача за цим договором перед позивачем підтверджується належними та допустимими доказами і доказів погашення цієї заборгованості відповідачем не надано. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню основний борг за договором позики в розмірі 7000 грн. та втрати позивача від знецінення грошовох коштів в результаті інфляції в розмірі 6398 грн. (7000 х 1,005 х 1,249 х 1,433 х 1,064(індекс інфляції) - 7000 = 6398). Також, ґрунтується на нормах чинного законодавства та умовах договору позики і тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача п'яти відсотків місячних від простроченої суми боргу, відповідно до ст.625 ЦК України. Враховуючи, що відповідач взяв на себе зобов'язання погасити борг за договором позики до 17.05.2012 року, термін прострочення виконання зобов'язання починається з 18.05.2012 року та закінчується 18.10.2016 року, і становить 53 місяці. Таким чином, розмір п'яти процентів місячних від простроченої суми боргу визначається судом в розмірі 18550 грн. виходячи з наступного розрахунку: 7000 х 5%(проценти) х 36(місяць прострочення платежу) = 18550. Виходячи з наведеного, з відповідач [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню основний борг за договором позики від 17.04.2012 року в розмірі 7000 гривень, а з урахування індексу інфляції в розмірі 13398 грн. та п'ять відсотків місячних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 18550 грн. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved