overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] (02091, [ADDRESS]) до [PERSON] (02091, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] (02093, [ADDRESS]) до [PERSON] (02121, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] ( 02121, [ADDRESS]) до [PERSON] ( 20731, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі. Відповідач надав заяву про визнання позову. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON] ([ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON] ([ADDRESS]) про розірвання шлюбу,. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON] ([ADDRESS]) про розірвання шлюбу,. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі, надав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, сплатило кошти на оплату судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року позовну заяву повернуто позивачу. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про повернення коштів за оплату судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачені ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на оплату судового збору в у розмірі 1 762 грн. 00 коп. підлягають поверненню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 16 січня 1999 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у Вільховецькій сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 01. У сторін є повнолітня дочка [PERSON], [INFO] та малолітній син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між позивачем та відповідачем склалася повна несумісність характерів, між ними часто виникали сварки і непорозуміння, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних відносин та протягом останніх двох років проживають окремо, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без нього, позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем відповідає її інтересам та інтересам малолітнього сина сторін, оскільки після таких дій позивача син його зненавидів. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 25 травня 2018 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача; 05 червня 2018 року судом відкрито провадження у вказаній справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 16 січня 1999 року у Вільховецькій сільській раді Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що внаслідок несумісності характерів сторони два роки не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, їхня сімя існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 29.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1305 та стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що 29.08.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу дітей не маємо. Причиною розірвання шлюбу стало те, що дружина зловживає алкоголем, це спричиняє нескінченні сварки та позбавляє нормального подружнього життя. З 14.10.2017 року проживають окремо, тому вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе. 05.06.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 31.07.2018 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив залишити на ним. Відповідач в поданій 31.07.2018 року заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 29.08.2015 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1305. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] В обґрунтування позову він зазначив, що 05.05.2007 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась дитина, яка є неповнолітньою. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Ухвалою суду від 22 червня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 05 травня 2007 року уклали шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що проживає із відповідачем. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть, спільно фактично не проживають, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо, подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам сторін, позов визнаний відповідачем, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 червня 2016 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Центральним відділом держаної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 916. Спільних дітей вони не мають, однак у добровільному порядку досягти згоди щодо розірвання шлюбу вони не досягли. Стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, виникли сварки. Тривалий час кожен з них живе окремо, фактично їхні сімейні стосунки припинилися. Вони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливо. Перебування у шлюбі з [PERSON] суперечить його інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом держаної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04 червня 2016 року, актовий запис № 916. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 320604, видане 04 червня 2016 року Центральним відділом держаної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 916. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.12.1979 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 26.04.2018 р.) Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, про що стверджує позивач. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач заперечує можливість примирення з відповідачем. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved