Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 31.08.2014 року о 13 годині 40 хвилин по вул. Леппіка в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ДЕО Ланос, реєстраційний номер [NUMBER] під керування відповідача та транспортного засобу Мітсубіші Ланцер, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди між відповідачем та позивачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.03.2014 року, яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ДЕО Ланос, реєстраційний номер [NUMBER]. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 31.08.2014 року потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку. В свою чергу, відповідач не повідомив позивача в установлений законом строк про настання дорожньо-транспортної пригоди. За вказаною дорожньо-транспортною пригодою, позивачем згідно страхового акту № ЦВ/14/1126, відповідно до умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.03.2014 року, було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 12\~630 гривень 82 копійки. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 12\~630 гривень 82 копійки та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1\~378 гривень 00 копійок. У судове засідання представник позивача не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засіданні відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 31.08.2014 року о 13 годині 40 хвилин по вул. Леппіка в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ДЕО Ланос, реєстраційний номер [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу Мітсубіші Ланцер, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.03.2014 року, яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ДЕО Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується полісом № АС/6905913 (а.с. 5). Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 31.08.2014 року потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку (а.с. 9). За вказаною дорожньо-транспортною пригодою, позивачем згідно звіту № 8945 від 28.09.2014 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Мітсубіші Ланцер, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10-35), страхового акту № ЦВ/14/1126 (а.с. 36), розрахунку страхового відшкодування (а.с. 37) та у відповідності до умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.03.2014 року, було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 12\~630 гривень 82 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № 13457 від 21.07.2015 року (а.с. 38). У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно до підпункту г пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови, визначених у підпункті 33.1.1. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. Зокрема, у пункті 33.1. статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладеного договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого зразка, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. В свою чергу, [PERSON] не повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в установлений законом строк про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи вищевикладені обставини у сукупності з наданими стороною позивача доказами суд, вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 1\~378 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved