Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, у якій зазначає, що його мати [PERSON], [INFO], є інвалідом І групи, перенесла три інсульти, що суттєво вплинуло на її стан здоров'я та можливість усвідомлювати значення своїх дій. Посилаючись на довідку поліклінічного відділення Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Ромоданова НАМН України № 1409637 від 18.04.2014 року, згідно якої [PERSON], окрім інших захворювань, страждає на дисциркуляторну енцефалопатію (3 ступеня), психоорганічний синдром з нтелектуально-мнестичним зниженням, заявник вважає, що [PERSON] у зв'язку із захворюваннями на стійкі хронічні неврологічні та психічні розлади не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому просить визнати її недієздатною з 01.01.2012 року та встановити над нею опіку, призначивши його опікуном. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву, надавши пояснення аналогічні її змісту. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та представник органу опіки та піклування у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 293ц від 05 листопада 2014 року, [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку змішаного ґенезу (судинного, ендокринного) з церебрастенічним синдромом, когнітивними порушеннями. Проте ступінь виразності психічних розладів такий, що [PERSON] може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно частини 1 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Частиною 1 статті 241 ЦПК України встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене та враховуючи, що заявником не надано належних доказів, які б свідчили, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та спростовували висновок судово-психіатричної експерти, у достовірності якого у суду немає підстав сумніватись, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. При цьому суд вважає безпідставним посилання заявника на довідку поліклінічного відділення Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Ромоданова НАМН України, оскільки діагноз зазначений у ній визначений заочно, тобто без обстеження [PERSON], у зв'язку з чим суд і відмовив у допиті особи, яка підписала довідку в якості свідка, тоді як судово-психіатрична експертиза проведена на підставі медичної документації та обстеження підекспертної. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed