Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] в інтересах неповнолітнього позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 09 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 3274. Позов мотивовано тим, що на забезпечення виконання умов укладеного кредитного договіру між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано житлову квартиру [ADDRESS]. На час укладення договору іпотеки у квартирі, частка якої належить на праві власності позивачу згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Зміївським виробничим управлінням житлового-комунального господарства, проживала малолітня дочка позивачки [PERSON] в інтересах якої і звертається позивач із цим позовом. Позивач зазначає, що іншого житла, окрім іпотечної квартири, родина та відповідно неповнолітня дитина не мали. При цьому, під час укладення договору іпотеки, в порушення Закону України «Про охорону дитинства» у органу опіки та піклування не було отримано відповідний письмовий дозвіл. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 червня 2014 року замінено відповідача із акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на належного - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с.48). Представник служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з»явився. Надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ( а.с. 76). Представник позивача у судовому засідання позов підтримала з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, послався на те, що іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язань, а передача майна в іпотеку не є відчуженням. Також зазначив, що на момент укладення договору іпотеки, дочка позивача, не мала майнових прав на предмет іпотеки, оскільки не була власником/співвласником зазначеного майна. Також письмових відомостей про місце проживання малолітньої дитини в квартирі, котра є предметом іпотеки, позивач як законний представник, нотаріусу не надала. Навпаки, як в самому договорі іпотеки, так і в окремій заяві [PERSON] повідомила, що укладення договору іпотеки не зачіпає права малолітніх дітей, так як вони там не проживають. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. [INFO] року у позивача [PERSON] народилась дочка [PERSON] ( а.с.14) Судом встановлено, що 09 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 3274 було укладено договір іпотеки. Предметом вказаного договору іпотеки було те, що іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед іпотеко держателем за кредитним договором № 11401942000 від 09.10.2008 року передає в іпотеку іпотекодержателю належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11). Судом встановлено, що передане в іпотеку нерухоме майно є власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності, виданого Зміївським виробничим управлінням житлового-комунального господарства, згідно розпорядженню ( наказу) № 245 від 18.08.1994 року, та зареєстрованого в Зміївському МДПТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 4-338 (а.с. 12). Відомостей щодо право власності неповнолітньої [PERSON] вказаний документ не містить. Відповідно до ч. 4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи, позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що станом на 09.10.2008 року, тобто на момент укладення спірного договору іпотеки, у квартирі [ADDRESS]. було зареєстровано чотири особи, а саме позивач [PERSON], однак її малолітня дочка [PERSON], [INFO], у вказаній квартирі не проживала та зареєстрованою не була. Вказаний факт підтверджено п.1.4 договору іпотеки, згідно якому передача житлової нерухомості, що передана в іпотеку не порушує права дітей. Та нотаріально посвідченою заявою усіх співвласників переданої в іпотеку житлової нерухомості в тім числі і законним представником малолітньої [PERSON] її матір»ю [PERSON] від 09 жовтня 2008 року про те, що в [ADDRESS], неповнолітні, непрацездатні діти не зареєстровані та не мають права користуватися вищевказаною квартирою. Зміст ст.. 12 ЗУ « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» нотаріусом їм роз»яснино (10, 64). Згідно довідки КП «Зміївське», виданої на час укладення іпотечного договору вбачається, що у [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 19.08.1970 рн., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.63) . вказана довідка не містить відомостей про реєстрацію, чи фактичне проживання з матір»ю неповнолітньої дочки. Таким чином, приватним нотаріусом при посвідченні оспорюваного договору іпотеки було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, нотаріус керувався Законом України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Вказав, що відповідно до приписів законодавчих актів, на час посвідчення договору, нотаріус не перевіряв наявність факту проживання в житловому приміщенні, що є предметом договору іпотеки, неповнолітніх осіб та не вправі був вимагати згоди органу опіки та піклування на укладення такого правочину. Такі обов'язки покладені на нотаріуса Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», який набрав чинності після його опублікування, а саме після укладення та нотаріального посвідчення оспорюваного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цих вимог є підставою недійсності правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Таким чином, батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування розпоряджатися майновими правами дітей. Між тим, судом встановлено, що неповнолітні діти позивача майнових прав відносно забезпеченої договором іпотеки квартири не мали, а тому, для укладення 10 жовтня 2008 року спірного договору іпотеки, дозвіл органу опіки та піклування законом не вимагається. Представником позивача не нагадано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а правова презумпція щодо місця проживання малолітньої [PERSON] на час укладення договору іпотеки, де відповідності з вимогами ст. 176 ч. 2 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом, діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником, спростована письмовими доказами, а саме п.1.4 договору іпотеки, згідно якому передача житлової нерухомості, що передана в іпотеку не порушує права дітей. Та нотаріально посвідченою заявою усіх співвласників переданої в іпотеку житлової нерухомості в тім числі і законним представником малолітньої [PERSON] її матір»ю [PERSON] від 09 жовтня 2008 року про те, що в [ADDRESS] малолітні, неповнолітні, непрацездатні діти не зареєстровані та не мають права користуватися вищевказаною квартирою. Зміст ст.. 12 ЗУ « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» нотаріусом їм роз»яснино (10, 64). Інші неповнолітні діти позивачки народились після укладення спірного договору іпотеки, тому дані правовідносини не зачіпають їх майнових прав. Посилання позивача на ті обставини, що мати не мала права укладати договір іпотеки без згоди органу опіки і піклування є безпідставним, оскільки договір не зачіпає прав та інтересів дитини. За таких обставин, підстав для визнання недійсним договору іпотеки з підстав наведених позивачем не має, а тому позов задоволенню не підлягає. Строк позовної давності не можливо застосувати за заявою відповідача, так як позивач є неповнолітнім, то перебіг строку ще не почався.

Outcome: dismissed