Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком та [PERSON] 19 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 265/07/13-Z, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у сумі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, строком до 18 жовтня 2017 року. Відповідно до 2.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати кредит частинами щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 292 (двісті дев'яносто два) долари США та сплачувати щомісячно проценти за користування кредитними коштами, не пізніше 20-го числа наступного за місяцем користування кредитними коштами. Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 17 квітня 2009 року сторони встановили, що починаючи з квітня 2010 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно, в сумі не менше 330 (триста тридцять) доларів США, 49 центів. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором на підставі договору поруки 265/07/13-Р від 17.04.2009 року [PERSON] виступила поручителем. Банк виконав свої обов'язки згідно кредитного договору, а саме перерахував на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] кредит в сумі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, разом з тим [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та починаючи з травня 2014 року не повертає кредит та не сплачує проценти за користування кредитними коштами. У зв'язку з невиконанням кредитного договору [PERSON], станом на 07 травня 2015 року його заборгованість перед банком за кредитним договором № 265/07/13-Z від 19.10.2007 року становить 17 845 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок п'ять ) доларів США, 22 центи, що станом на 07.05.2015 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 375 204 (триста сімдесят п'ять тисяч двісті чотири) гривень, 73 копійки, з яких 15 833 (п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять три) долари США, 46 центів, що станом на 07.05.2015 року становить 332 906 (триста тридцять дві тисячі дев'ятсот шість) гривень, 46 копійок - заборгованість по кредиту та процентам, з яких: · 3 952 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят два) долари США, 76 центів, що станом на 07.05.2015 року становить 83 108 (вісімдесят три тисячі сто вісім) гривень, 77 копійок - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; · 9 876 (дев'ять тисяч вісімсот сімдесят шість) доларів США, 11 центів, що станом на 07.05.2015 року становить 207 650 (двісті сім тисяч шістсот п'ятдесят) гривень, 18 копійок - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; · 1 824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири) долари США, 82 центи, що станом на 07.05.2015 року становить 38 367 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят сім) гривень 76 копійок - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; · 179 (сто сімдесят дев'ять) доларів США, 77 центів, що станом на 07.05.2015 року становить 3 779 (три тисячі сімсот сімдесят дев'ять) гривень, 75 копійок - поточна заборгованість за нарахованими процентами; · та пеня із розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами - 2 011 (дві тисячі одинадцять) доларів США, 76 центів, що станом на 07.05.2015 року становить 42 298 (сорок дві тисячі двісті дев'яносто вісім) гривень, 27 копійок Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 19 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 265/07/13-Z (а.с. 9-12), відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у сумі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, строком до 18 жовтня 2017 року. 17 квітня 2009 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору (а.с. 13) відповідно до якої, починаючи з квітня 2010 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно, в сумі не менше 330 (триста тридцять) доларів США, 49 центів. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором на підставі договору поруки 265/07/13-Р від 17.04.2009 року [PERSON] виступила поручителем (а.с.15). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору а саме, перерахував на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] кредит в сумі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 315890 від 19.10.2007 року (а.с.14), разом з тим [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та починаючи з травня 2014 року не повертає кредит та не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № 265/07/13-Z від 19.10.2007 року, станом 07 травня 2015 року становить 17 845 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок п'ять ) доларів США, 22 центи, що станом на 07.05.2015 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 375 204 (триста сімдесят п'ять тисяч двісті чотири) гривень, 46 копійок (а.с.7-8) Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин,які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 553,554,525,526, 559, 625-627, 638, 649, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved