Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим його представником адвокатом Дмитренко І.М., до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договір №2-38 купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який укладений між позивачем та відповідачем 12 березня 1999 року на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». Позивач вказує на те, що 12 березня 1999 року він купив у відповідача житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за 10094грн. Вказаний будинок належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.1990р., виданого виконавчим комітетом Гур`ївської сільської ради народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому Новоодеської районної ади народних депутатів Миколаївської області №195 від 12.12.1989р. Правочин обома сторонами повністю виконаний, після чого позивач почав проживати у придбаному ним будинку, зареєструвавши договір купівлі-продажу у Вознесенському МБТІ за реєстровим №106 На цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у зв`язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивач та відповідач виконали всі його умови. Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити своє право на вищевказаний житловий будинок, тому він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та просив визнати вищевказаний договір купівлі-продажу дійсним. Позивач та його представник адвокат Дмитренко І.М. в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, якою просили справу розглядати без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.03.1999 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» сторони уклали договір купівлі продажу за № 2-38, за яким відповідач продала, а позивач купив житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,28 га за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] на підставі рішення Костянтинівської сільської ради №8 від 05 травня 2005 року «Про перейменування назви вулиці с.Костянтинівка». Предмет договору купівлі-продажу належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.1990р. виданого виконавчим комітетом Гур`ївської сільської ради народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому Новоодеської районної ади народних депутатів Миколаївської області №195 від 12.12.1989р. Вищевказаний договір купівлі-продажу від 12 березня 1999 року був зареєстрований позивачем у Вознесенському МБТІ 29.12.1999 року за реєстраційним № 106, що підтверджується відповідним реєстраційним написом. Після укладення договору позивач вважав себе власником житлового будинку. Згідно до ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2\~ст. 47 ЦК України\~( в редакції 1963року) та ч.2\~ст.220 ЦК України\~в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до\~ст.224 ЦК України\~( в редакції 1963року) та\~ст.655 ЦК України\~в чинній редакції, обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-38, зареєстрованим універсальною товарною біржею «Віконт-Т» 12.03.1999 року. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 12.03.1999 року. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 12.03.1999 року між позивачем та відповідачем на універсальній товарній біржі Віконт-Т» за № 2-38.

Outcome: approved