Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10384,12 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що працює в Командитному товаристві «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», але на підприємстві виплата заробітної плати відбувається з затримкою, і відповідно до довідки про заборгованість №640 від 21.06.2017 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року складає 10384,12 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень статті 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що [PERSON] працює в Командитному товаристві «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». Виплата заробітної плати позивачу здійснюється із затримкою, що підтверджується довідкою про заборгованість №640 від 21.06.2017 року, згідно якої заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року складає 10384,12 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved