Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У травні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] Позивачка у позовній заяві зазначає, що з серпня 2014 року вона проживала однією сімєю з відповідачем по справі [PERSON], але не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], запис про батька якого було зроблено на підставі заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. До кінця квітня 2016 року сторони проживали разом, вели спільне господарство та утримували дитину, а з зазначеного часу [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, знаходиться на обліку в Дніпрорудненському РУСЗН, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн. Відповідач працює на Підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», де отримує середню заробітну плату в сумі 6113 грн. на місяць. [PERSON] може надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, але добровільно сплачувати аліменти відмовляється. На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частині усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 21 серпня 2018 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву із клопотанням розгляду справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву із клопотанням розгляду справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що з серпня 2014 року позивачка [PERSON] проживала з відповідачем по справі [PERSON], але не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №290932, виданим Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.7). Запис про батька дитини було зроблено на підставі ст.126 СК України за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою №599 від 21 квітня 2016 року, виданою Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.4). Відповідач [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, знаходиться на обліку в Дніпрорудненському ВУСЗН, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн., що підтверджується довідкою №318 від 21 квітня 2016 року, виданою Дніпрорудненським відділом УСЗН Василівської РДА (а.с.3). Відповідач працює на Підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», де отримує середню заробітну плату в сумі 6113 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про заробітну плату №550 від 25 квітня 2016 року, виданою Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (а.с.6). [PERSON] може надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, але добровільно сплачувати аліменти відмовляється. На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Тому, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved