Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] (ід.код [NUMBER]), [PERSON] (ід.код [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11382772000 від 12.08.2008 року, яка станом на 20.05.2015 року складає 104637 (сто чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн. 29 (двадцять дев'ять) коп., стягнути з відповідачів судовий збір. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 12 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11382772000. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 21134,00 доларів США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 серпня 2015 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних. Відповідно Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця. 19 березня 2009 року між банком та відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, викладено графік погашення кредиту в новій редакції. 24 лютого 2010 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення по кредиту. 24 лютого 2010 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено розмір процентної ставки по кредиту, встановлено процентну ставку з 24 лютого 2010 року в розмірі 14,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №223128 від 12 серпня 2008 року. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. У зв'язку з тим, що відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, станом на 20.05.2015 року виникла заборгованість, яка складає 104637 (сто чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн. 29 (двадцять дев'ять) коп., яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 90393 (дев'яносто тисяч триста дев'яносто три) гривні 38 (тридцять вісім) копійок, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту з вересня 2014 року у розмірі 62686 (шістдесят дві тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень 39 (тридцять дев'ять) копійок, заборгованості по процентам у розмірі 14243 (чотирнадцять тисяч двісті сорок три) гривні 90 (дев'яносто) копійок; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка станом на 20.05.2015 року складає 10801 (десять тисяч вісімсот одна) гривня 63 (шістдесят три) копійки, з яких: 9098 (дев'ять тисяч дев'яносто вісім) грн. 44 (сорок чотири) коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 1703 (одна тисяча сімсот три) грн. 19 (дев'ятнадцять) коп. - пеня за прострочення сплати процентів, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в позові відмовити. 03 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON] про визнання кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу - недійсними. В обґрунтування зустрічної позовної заяви, відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилалась на те, що дійсно між нею та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту №11382772000 від 12.08.2008 року. Проте, позивач вважає, що укладаючи дані договори банком було порушено ряд вимог, передбачених цивільним законодавством. Так, договір про надання споживчого кредиту №11382772000 від 12.08.2008 року був підписаний у відокремленому відділенні №804 за адресою: м.Дніпропетровськ, ж.м.Тополь-І, буд.15, начальник відділення якого [PERSON] діяла на підставі довіреності, копію якої банком надано не було; зазначила, що позивач не отримувала кредитні кошти в іноземній валюті; перед укладанням кредитного договору банк не повідомив [PERSON] про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а отже, в діях банку містяться ознаки обману; також зазначила, що договір про надання споживчого кредиту №11382772000 від 12.08.2008 року був підписаний не нею, а іншою особою. Таким чином, вважає, що під час укладення кредитного договору, банк скористався необізнаністю позичальника, чим порушено ст.203 ЦК України, та на підставі ч.1 ст.230, ч.1 ст.227, ч.1, ч.2 ст.203, ч.1, ч.2 ст.215 ЦК України просила визнати кредитний договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу - недійсними. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за зустрічною позовною заявою, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви, просила в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, просив її задовольнити. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, а зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON] про визнання кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу - недійсними, задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Встановлено, що 12 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11382772000 (а.с.5-14). Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 21134,00 доларів США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 серпня 2015 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних (а.с.5-14). Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця (а.с.15-17). 19 березня 2009 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, викладено графік погашення кредиту в новій редакції (а.с.18-22). 24 лютого 2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення по кредиту (а.с.23-26). 24 лютого 2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено розмір процентної ставки по кредиту, встановлено процентну ставку з 24 лютого 2010 року в розмірі 14,5 % річних (а.с.27). В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, яка станом на 20.05.2015 року складає суму 104637 (сто чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн. 29 (двадцять дев'ять) коп., яка складається із кредитної заборгованості у розмірі 90393 (дев'яносто тисяч триста дев'яносто три) гривні 38 (тридцять вісім) копійок, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту з вересня 2014 року у розмірі 62686 (шістдесят дві тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень 39 (тридцять дев'ять) копійок, заборгованості по процентам у розмірі 14243 (чотирнадцять тисяч двісті сорок три) гривні 90 (дев'яносто) копійок; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка станом на 20.05.2015 року складає 10801 (десять тисяч вісімсот одна) гривня 63 (шістдесят три) копійки, з яких: 9098 (дев'ять тисяч дев'яносто вісім) грн. 44 (сорок чотири) коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 1703 (одна тисяча сімсот три) грн. 19 (дев'ятнадцять) коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №223128 від 12 серпня 2008 року. Відповідно до якого, сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.28-30). Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель - обов'язками; у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов'язується виконати борг боржника замість останнього; обов'язок поручителя полягає не лише у виконанні обов'язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов'язку боржником. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, на адресу відповідачів була направлена вимога щодо погашення заборгованості за договором кредиту, але відповідачі проігнорували її та не виконали (а.с.32-35). Таким чином, з відповідачів, в солідарному порядку, на користь позивача в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню сума 104637 (сто чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн. 29 (двадцять дев'ять) коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 577 (п'ятсот сімдесят сім) грн. 19 (дев'ятнадцять) коп., з кожного. Зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON] про визнання кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу - недійсними, задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Законодавством України врегульовані питання щодо недійсності угод (ст.ст.215-216 Цивільного кодексу України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При посиланні на недійсність укладеного кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11382772000 від 12.08.2008 року, чим конкретно порушено права позивача [PERSON], вона не зазначила, доказів суду не надала. Також суд враховує, що сторони вказаного правочину - договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11382772000 від 12.08.2008 року, а саме [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» підписали спірний договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, тобто волевиявлення цих учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, то застосовувати ч.3 ст.203 ЦК України до цих правовідносин і визнавати спірний договір в цілому недійсним - не має правових підстав. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний їх зв'язок у сукупності та в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що протягом всього часу розгляду справи в суді позивач за зустрічним позовом не надала жодного доказу на підтвердження обставин щодо недійсності договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, а тому правові підстави для задоволення вимог - відсутні. Так, позивач [PERSON], відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини недійсності кредитного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, таких доказів вона не надала суду. Крім того, суд не задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] за зустрічною позовною заявою, про призначення по справі почеркознавчої експертизи, оскільки, на думку суду, вказане клопотання було заявлене з метою затягування розгляду цивільної справи, крім того, позивач [PERSON] за зустрічною позовною заявою, визнаючи дійсним кредитний договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, з моменту його укладення - 12.08.2008 року та до 26.08.2014 року кожного місяця сплачувала заборгованість по кредиту, що свідчить про визнання та виконання нею всіх умов, передбачених договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу. Інші посилання представника позивача [PERSON] - [PERSON] за зустрічною позовною заявою є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved