Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Відділ реєстрації місця проживання в Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири № Н2-549 від 30.06.1994 року. З [PERSON] позивач перебував у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] та її донька від першого шлюбу [PERSON] 02 травня 2015 року залишили квартиру [ADDRESS], проте з реєстраційного обліку не знялись. У звязку з тим, що позивач змушений у потрійному розмірі сплачувати комунальні послуги та квартплату, він звернувся до суду із вказаним позовом. [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відділ реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі його представника. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу за № Н2-549 від 30.06.1994 року, квартира за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 17, кв. 56, належить [PERSON] на праві приватної власності. На теперішній час у спірній квартирі, крім позивача, згідно довідок [PERSON], УДМС України у Харківській області від 21.06.2016 року, зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані у цій квартирі, але фактично в ній не проживають з 02 травня 2015 року, квартирою не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України\~\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР\~\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно\~до ч. 2 ст. 405 КПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст. 391 КПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація у квартирі інших осіб, які не є членами сімї власника житла - позивача по справі, обмежує право користування власністю останнього, а тому підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~заявлені законно і обґрунтовано, тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 551 грн. 20 коп. (по 275 грн. 60 коп. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: approved