overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на виховання з відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.11.1999 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на нього та різні характери. З відповідачем проживають окремо з 2011 року, позивач бажає створити нову сімю, тому вважає що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 05.07.2017 року, якою підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Камянобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 23, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 24.03.2017 року (а.с. 4). Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, має намір створити нову сім'ю, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 09 травня 2015 року була його матірю. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що 09.05.2015 р. померла його матір - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, проте оформити спадщину після смерті матері він не може, так як не може підтвердити родинні відносини з спадкодавцем, оскільки в його свідоцтві про народження, матір записана як «Козлік Людмила Федотівна», а в свідоцтві про смерть «Артемчук Людмила Федотівна». Заявник звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівська міська рада в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка помера 09 травня 2015 року була матірю [PERSON], [INFO] Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними свідоцтва про народження заявника І-БВ №294237; даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори від 31.05.2017р.; №1767/02-31, даними свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-БВ №256746. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обгрунтування свого позову зазначив, що 29 січня 2011 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сімейне життя між ним та відповідачем поступово почало погіршуватися з підстав різних поглядів на шлюб, сім'ю, психологічної несумісності, в результаті чого виникали постійні сварки. Однак, фактично шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з 2013 року, з відповідачем спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Зазначив також, що відповідач на теперішній час проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що дійсно з чоловіком разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини з ним не підтримує, загальне сімейне господарство не веде, почуття кохання до позивача втрачено, відновлення і збереження родини вважає неможливим. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 29 січня 2011 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії I-ВЛ № 303421, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 32. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії I-ВЛ № 268422, виданого Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 01. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 18 жовтня 2003 перебуває з відповідачкою у шлюбі. Вони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства. Вони втратили взаємне почуття поваги та любові. З 2014 шлюбні відносини між ними припинені, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 жовтня 2003 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом № 48 від 03 червня 2002 року він за контрактом був прийнятий на посаду інженера другої категорії відділу технічної кераміки в Донецький фізико-технічний інститут імені [PERSON] НАН України. Наказом № 143к від 04 грудня 2007 року він був переведений на безстроковий трудовий договір на посаду провідного інженера. Наказом № 141к від 26 листопада 2010 року він був переведений на посаду молодшого наукового співробітника відділу технічної кераміки ДонФТІ. 20 червня 2014 року разом з сімєю виїхав з міста Донецьк до міста Святогірськ через небезпеку для життя та здоровя, повязаною з проведенням антитерористичної операції, в звязку з чим з 24 жовтня 2014 року він був взятий на облік Словянським УСЗН як тимчасово переміщена особа. При цьому з 17 липня 2014 року по 31 січня 2015 року знаходився у відпустці без збереження заробітної плати. Наказом № 04К(а) від 02 лютого 2015 року його було звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Проте, в порушення вимог ст. 44 КЗпП України в день звільнення, а саме 02 лютого 2015 року, відповідач не виплатив йому вихідну допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2009 року. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачкою разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Подальше примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із відповідачкою. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо слухання справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 28.03.2009 р. у відділі РАГСу Подільського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 187 (а.с. 9). [INFO] народилась [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON](а.с. 8). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 16.01.1985 року він працює на посаді різника паперу, картону і целюлози в Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 22 січня 2018 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 26046,48 грн., про це свідчить довідка від 22 січня 2018 року №24, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 26046,48 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 16.01.1985 року він працює на посаді різника паперу, картону і целюлози в Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 22 січня 2018 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 26046,48 грн., про це свідчить довідка від 22 січня 2018 року №24, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 26046,48 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 26046,48 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просять встановити факт родинних відносин, вказує, що він народився [INFO] в с. Червоний оскіл Ізюмського району Харківської області. [INFO] померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Все своє майно бабуся [PERSON] заповіла онуку [PERSON], заявнику у справі. Її донька [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] відмовилися від спадщини. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, було встановлено, що є невідповідність у прізвищі матері заявника, а саме: « [PERSON]», а у її матері(бабусі заявника) прізвище- «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та його бабусею [PERSON] у судовому порядку необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, письмово просили суд розглянути справу в їх відсутності, самостійних майнових вимог не мають, проти задоволення заяви не заперечували. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.15) Згідно заповіту [PERSON] заповіла все своє майно онуку [PERSON] (а.с.14) Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області від 21.06.2017 року надано роз`яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину документів.(а.с.20). На підставі викладеного суд встановив факт, що має юридичне значення, що померла [INFO] [PERSON] є рідною бабусею [PERSON]. Таким чином, є підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року в справі за позовом ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2571/74/59222 від 16.08.2007 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а рішення прийнято без врахування і дослідження всіх доказів та фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору. Заявник в судове засідання не з»явився. Від представника заявника до суду подано заяву про перегляд заочного рішення за їх відсутності. Представник ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» в письмовій заяві заперечив проти скасування заочного рішення та просив розглядати заяву за їх відсутності. У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, підтвердження вручення [PERSON] судової повістки в судове засідання 14 квітня 2015 року відсутні. Копію заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року направлену судом 22 червня 2015 року заявником також не отримано. За твердженням заявника в рішенні суду не зазначено, яким розрахунком заборгованості керувався суд, за який період, чи мала місце сплата та визнання боргу. Крім того, стягуючи пеню, суд не з»ясував, за який період часу здійснюється нарахування, чи співрозмірна вона з розміром кредиту та чи не є вона надто високою поряд з сумою боргу. Крім іншого, стягуючи заборгованість у солідарному порядку з поручителя судом не з»ясовано підстав припинення договору іпотеки без згоди поручителя. На думку відповідача ці обставини при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами які є у справі, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про повернення судового збору за подачу зустрічної позовної заяви, посилаючись на те, що у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідачем по справі було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною разом з квитанцією про оплату судового збору на суму 640,00 грн. Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року [PERSON] відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви та повернуто її відповідачу. [PERSON] звернувся до суду з заявою про повернення коштів за оплату судового збору у розмірі 640,00 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачені [PERSON] кошти на оплату судового збору в у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягають поверненню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою та просить встановити факт належності [PERSON], [INFO] трудової книжки БТ-I №6820551, заповненої 18 серпня 1982 року, Встановлення даного факту йому необхідно для оформлення пенсії. Заявник в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 серпня 1982 року [PERSON] заведено трудову книжку БТ-I №6820551, де його дату народження зазначено - [INFO] Відповідно до копії паспорта заявника дата його народження - 27 липня 1961 року. Факт належності [PERSON] трудової книжки БТ-I №6820551 підтверджується копіями довідок виробничого підрозділу Київського будівельно-монтажного експлуатаційного упарвління від 25.01.2017 року, копією індивідульних відомостей про застраховану особу форми ОК-5. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка БТ-I №6820551, заповнена 18 серпня 1982 року на імя [PERSON], [INFO], належить [PERSON], [INFO].

Outcome: approved