Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про зобов`язання надати інформацію. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач порушив норми українського та міжнародного законодавства, оскільки позивачу, який вважає себе споживачем послуг Google Ads, не було надано інформацію про конкретні причини порушення ним правил Google Ads та не надано відповіді на його скаргу. Враховуючи викладене, позивач просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гугл» надати точну інформацію про конкретні причин блокування облікового запису Google AdWords 542-477-7013. Ухвалою судді Голосіївського районного суду Шкірая М.І. від 01.06.2019 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд прави в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 4784 від 17.12.2018 здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 03.01.2019 дану цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 14.09.2020 заяву [PERSON] про відвід головуючому судді від розгляду справи № 752/8776/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про зобов`язання надати інформацію - задоволено. Відведено суддю Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від подальшого розгляду справи № 752/8776/18. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.09.2020 цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про зобов`язання надати інформацію, надійшла в провадження судді Мазура Ю.Ю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2020 прийнято до розгляду дану цивільну справу. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти. Позивач уклав договір на надання із розповсюдження реклами з відповідачем для задоволення професійних, а не особистих потреб, оскільки місцем виконання договору про надання рекламних послуг між ними позивач зазначає [ADDRESS] та у підтвердження того надає договір суборенди нежитлового приміщення від 11.01.2018. При цьому, позивач є стороною зазначеного договору суборенди нежитлового приміщення не просто як фізична особа, а як адвокат. Відповідно до п. 1.2. зазначеного договору, метою суборенди є користування нерухомим майном для організації робочого місця та офісу. Таким чином, позивач, займаючись підприємницькою діяльністю, придбав послуги з розповсюдження реклами у відповідача для задоволення не особистих, а професійних потреб. Жодних доказів протилежного позивач не надав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», рекламодавець - особа, яка є замовником реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами, в той час як споживачі реклами - не визначене коло осіб, на яких спрямовується реклама. Тому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірних відносинах є розповсюджувачем реклами, а позивач - рекламодавцем, а не споживачем, оскільки він замовляв рекламу та мав на меті спрямовувати її на сприйняття невизначеним коло осіб. Згідно ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка деталізована у ст. 627 ЦК України: сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Положеннями ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запровадженого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Google Ads - це онлайн рекламний сервіс, в якому особи рекламодавці можуть створювати та розміщувати рекламні оголошення. Під час реєстрації на сайті Google Ads та його використанні, особа погоджується з «Загальними положеннями та умовами Google». Окрім того, самі умови передбачають, що «користуючись нашими службами, Ви приймаєте ці умови. Просимо уважно ознайомитись з ними». Таким чином, Умови є договором приєднання, який укладається у момент, коли особа реєструється на сайті. З цього моменту вони регулюють відносини між рекламодавцем та розповсюджувачем реклами, у даному випадку між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови у розділі «Зміна та припинення надання Служб» передбачають наступне: Ви можете будь-коли припинити користування нашими Службами, хоча нам прикро було б втратити користувача у вашій особі. Google також може припинити надавати вам Служби або будь-коли додавати чи створювати нові обмеження стосовно наших Служб». Згідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Таким чином, позивач, реєструючись на сайті Google Ads, приєднався до договору, однією з умов якого була можливість обох сторін у бідь-який час розірвати його та пов`язані з ним правовідносини в односторонньому порядку без пояснення причини. Враховуючи викладене, дії відповідача не порушують договір, укладений між позивачем та відповідачем. З моменту повідомлення про розірвання договору відповідач не має зобов`язань перед позивачем, в тому числі пояснення причин такого розірвання. Тому, суд приходить до висновку, що позивач помилково кваліфікував себе як споживача, а тому усі його посилання на положення законодавства про захист прав споживача не беруться судом до уваги. Крім того, позивач є рекламодавцем, що вступив у договірні відносини шляхом приєднання до договору, яким було прямо передбачено право сторін на одностороннє розірвання договору у будь-який час без пояснення причин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про зобов`язання надати інформацію, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed