Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити відповідача стосовно позивача батьківських прав, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача та просить стягнути судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що фактично з 2004 р. батько не підтримує стосунків із сином, за весь час не цікавився його життям, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися та приймати участь у його вихованні, після смерті матері позивач на даний момент він проживає разом з дідом у них склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню позивача, однак дід позивача не може забезпечити йому належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, тому позивач звернувся до відповідача із вимогою про стягнення аліментів. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 24.05.2018 від них надійшла заява про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 46, 47). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 29). Третя особа у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 21.05.2018 від неї надійшла заява про слухання справи без представника, просила при ухвалені рішення врахувати висновок ООП Святошинської РДА у м. Києві (а.с. 44, 45). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, між [PERSON] та [PERSON] 16.03.2000 було укладено шлюб у ВРАГС Радянського РУЮ в м. Києві, актовий запис №84 (а.с. 7). У даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 04.09.2008 розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №805 (а.с. 9). 07.11.2008 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у ВДАЦС Святошинського РУЮ м. Києва, актовий запис № 1511, змінивши при цьому прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла (а.с. 12). Згідно довідки №40 від 24.05.2017 виданої Святошинською РДА Київською гімназію №154 [PERSON] навчався у Київській гімназії №154 в 11-А класі (а.с. 19). Згідно характеристики Київської гімназії №154 від 24.05.2017 [PERSON] навчається у вказаній гімназії з другого класу за роки навчання зарекомендував себе як працьовитий чемний учень. До 2014 р. вихованням сина займалася його мати, однак після її смерті фактичним опікуном став його дідусь [PERSON] Батько [PERSON] [PERSON] за всі роки навчання жодного разу в школі не з'являвся та участі у вихованні і утриманні не брав (а.с. 20). Згідно висновку від 06.11.2017 №107-40/8136 складеного комісією з питань захисту прав дитини Святошинської РДА у м. Києві від 18.10.2017 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 32-34). Згідно листа від 04.09.2017 №331 Ярмолинецької РДА Хмельницької області ССД щодо обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що в ході обстеження умов проживання та проведення бесіди із власником будинку [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON], дійсно зареєстрований за даною адресою, проте не проживає і ніколи не проживав там (а.с. 35-38). Згідно акту обстеження умов проживання від [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], встановлено, що умови проживання задовільні в квартирі прибрано, а також у хлопця є окреме ліжко для відпочинку, комп'ютерний стіл, комп'ютер, у кімнаті є меблева стінка (а.с. 39). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved