Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся о суду з даним позовом. Посилався на те, що 28 березня 2008 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дитини сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян. Він у повному обсязі виконував зобовязання. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року задоволено його позов про зменшення розміру аліментів та стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону. На теперішній час у нього скрутне становище, він є інвалідом 3 групи, розмір його пенсії 1 080,20 грн., у нього є ще одна дитина син [PERSON] [INFO]. Раніше його не викликали до відділу державної виконавчої служби, на його адресу ніяких постанов не направляли. За цей час утворилась заборгованість у розмірі 9 649, 68 грн., яку він не в змозі платити, оскільки йому не буде за що існувати. Істотне значення мають обставини настання подій антитерористичної операції у місцевості, де він проживає, він не має іншого доходу, крім пенсії у звязку з інвалідністю 3 групи, крім того, необхідний догляд та утримання іншої дитини, яка не повинна бути ущемлена. Посилаючись на статті 192, 197 ч.2, 273 СК України просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, нарахованої на підставі виконавчого листа, виданого Артемівським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 28 березня 2008 року. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2017 року позов задоволено частково. Частково у розмірі 50% звільнено позивача від сплати заборгованості, яка виникла по аліментам, призначеним на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2008 року. У апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом дана однобічна оцінка доказів, безумовно прийнято докази позивача та не мотивовано відхилено докази з її сторони, що потягло за собою висновки, які не відповідають обставинам справи. Мотивувальна частина рішення не містить мотивів, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, та у звязку з якими він взяв до уваги чи відхилив докази. Відсутній аналіз доводів, які були викладені нею та її представником в судовому засіданні. Суд визнав обставиною, що має істотне значення, захворювання позивача, яке встановлено йому у 2014 році, при цьому звільнив його на 50% від заборгованості з аліментів, що виникла за час з 2008 року. За період з березня 2014 року по жовтень 2017 року заборгованості із сплати аліментів у позивача немає, а навіть є погашення раніше виниклої заборгованості на 1 634,19 грн. У 2014 - 2015 роках позивач не повідомляв державного виконавця про призначення йому інвалідності і пенсії, приховував наявність у нього офіційного джерела доходу, після того, як у 2016 році він повідомив державного виконавця про наявність у нього доходу пенсії, з неї стали проводитись відрахування та заборгованість зменшилась. Правових підстав для звільнення від заборгованості немає, оскільки вона виникла з 2008 року, у період, коли позивач не мав захворювання та будь яких інших істотних обставин, тому суд необґрунтовано застосував положення ч.2 ст. 197 СУ України. Крім того, суд не дав оцінки тій обставині, що позивачу встановлена інвалідність 3 групи, він є працездатною особою, яка має певні обмеження у роботі. Попри це, позивач офіційно ніде не працює, намагаючись у будь який спосіб мінімізувати свої витрати на утримання сина [PERSON]. В засіданні апеляційного суду відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримували апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] проти скарги заперечували та просили рішення залишити без змін, представник третьої особи [PERSON] просила ухвалити рішення на розсуд суду. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2008 року з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року розмір аліментів змінено за позовом [PERSON] з 1/4 частини заробітку (доходу) до 300 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Із розрахунку заборгованості по аліментам, наданого головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби 12 червня 2017 року вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 01.06.2017 року складає 9 649,68 грн.. Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Обґрунтовуючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач посилався на те, що він перебуває у скрутному становищі, являється інвалідом 3 групи, не працює, іншого доходу, крім пенсії у звязку з інвалідністю у розмірі 1 080,20 грн. не має, істотне значення мають обставини настання подій антитерористичної операції у місцевості, де він проживає, він має ще одну дитину сина [PERSON], [INFO], що також потребує догляду та утримання та права якого не повинні бути ущемлені. Задовольняючи позов частково та звільняючи позивача від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 50% суд виходив із загальних засад справедливості цивільного судочинства та врахував, що позивач захворів у 2014 році, потребував витрат на лікування (медичні препарати, аналізи, обстеження, тощо), не міг працевлаштуватися, що є обставиною, що має істотне значення і є підставами для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. Наявною у справі копією довідки МСЕК від 13 лютого 2017 року підтверджено, що позивачу при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01 березня 2019 року (а.с.75). Виписками з історій хвороби підтверджено, що позивач з 11 по 21 листопада 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні міської лікарні №2 м. Артемівська з діагнозом тривале загострення хронічного дискогенного поперекового - крижового радикуліту з вираженим больовим, м'язово - тонічним корінцевим синдромами. До цього з 09 жовтня 2013 року до 10 листопада 2013 року перебував на амбулаторному лікуванні. (а. с. 71). Також позивач лікувався стаціонарно з 20 по 30 січня 2015 року, з 16 по 28 вересня 2015 року, з 11 по 21 листопада 2016 року (а. с. 79 - 81). Із копії довідки Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вбачається, що позивач перебуває на обліку у цьому управлінні та отримує пенсію по інвалідності 3 групи з 13 лютого 2014 року, розмір пенсії з 01 жовтня 2017 року по 28 лютого 2019 року становить 2 395,80 грн. (а.с.90). З березня 2014 року по серпень 2015 року включно розмір пенсії позивача становив 1 565, 85 грн., з вересня 2015 року по квітень 2016 року включно 1 772,10 грн., з травня 2016 року по листопад 2016 року включно 913,60 грн. з вирахуванням аліментів, з грудня 2016 року по квітень 2017 року включно 1008,20 грн. з вирахуванням аліментів, у травні 2017 року та червні 2017 року 1060,75 грн. з вирахуванням аліментів (а. с. 59- 63). Копією свідоцтва про народження серії I-HO №447928, виданого 13 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області підтверджено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] є матірю трьох дітей, у тому числі [PERSON], [INFO] та має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Суд визнав обставинами, що мають істотне значення для часткового звільнення від сплати аліментів захворювання позивача з 2014 року, його потребу у витратах на лікування, неможливість працевлаштуватись. Однак, ці ж обставини явились підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частини заробітку позивача до 300 грн. щомісячно. Підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, згідно з ч.2 ст. 197 СК України є виникнення цієї заборгованості у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На наявність тяжкої хвороби позивач не посилався та доказів на підтвердження її існування не надавав. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 12.06.2017 року, який позивач не оспорив, у 2008 році заборгованість становила 1 577,59 грн., у 2009 році 218,54 грн., у 2010 році 1 872 грн., у 2011 році 524,80 грн., у 2012 році 955,10 грн., у 2013 році 1 378,80 грн., у 2014 році 5 733,54 грн., у 2015 році 3 026,08 грн., у 2016 році 2 506,22 грн., станом на травень 2017 року 3 130,55 грн., всього 9 649,68 грн.. Представник третьої особи державний виконавець Лю-тен-фу Р.О. в засіданні апеляційного суду пояснила, що на даний час заборгованість частково погашена та становить 4 335,78 грн.. Із копій медичних документів вбачається, що позивач вважає себе хворим з 2013 року, інвалідність 3 групи встановлена йому у лютому 2014 року, тобто частина заборгованості виникла до захворювання позивача, на що обґрунтовано посилається відповідачка у апеляційній скарзі. Будь яких доказів та пояснень того, чому виникла заборгованість у 2008 2013 роках позивачем не надано. Обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про те, що інвалідність третьої групи не свідчить про заборону працювати, так, у довідці МСЕК від 13.02.2017 року зазначений висновок про умови праці: може працювати без фізичних навантажень, тривалого перебування на ногах. Народження другої дитини сина [PERSON] [INFO] та необхідність її утримання також не є обставиною, що має істотне значення для звільнення від сплати аліментів. Таким чином, обставини захворювання позивача, його лікування та неможливості працевлаштування, які суд прийняв до уваги, а також необхідність утримання іншої дитини, на що, крім прийнятих судом до уваги обставин, посилався позивач, не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. У звязку із викладеним висновок суду про часткове звільнення позивача від заборгованості по аліментам не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ч. 2 ст. 197 СК України, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню відповідно до п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові у звязку із його недоведеністю.

Outcome: dismissed