Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дніпропетровська міська рада про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 167,6кв.м, житловою площею 140,9кв.м; визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 21.04.2006 року за №132/1 про зміну умов договору найму житлового приміщення на [PERSON] [ADDRESS] було вирішено змінити умови договору найму житлового приміщення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] і переоформити особовий рахунок на [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2000 року зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., Тимчук Ю.І, діючий в особі директора на підставі статуту від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека-Дніпро-Плюс», яке зареєстровано виконкомом Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 22.11.1995 року №726, за юридичною адресою [ADDRESS] продав [PERSON] нежитлові приміщення [ADDRESS] та складаються: в житловому будинку А-3 в підвалі нежитлове приміщення №4-цегла, площею 98,1кв.м. приміщення №5 поз. 1-7, площею - 113,8кв.м., а,а5- вхід в підвал, а2, а3, а6- приямок, цегла. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 30.03.2016р. зазначена квартира має загальну площу 167,6кв.м. та житлову площу 140,9кв.м. Згідно договору оренди від 03 січня 2016 року №07/2016 укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, позивач надала в оренду квартиру [ADDRESS] Пунктом 5.1.2. зазначеного вище договору передбачено, що не пізніше 5 днів з моменту передачі Об'єктів оренди орендодавець зобов'язаний передати Орендарю копії правовстановлюючих документів та технічної документації на об'єкти оренди. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістомст.ст. 316, 317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснюєвідповідно до закону за своєю волею, незалежновідволііншихосіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджаннясвоїммайном, яківінздійснює на власнийрозсуд. Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправнопозбавленийцього права чиобмежений у йогоздійсненні. Згідноположеньст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власностівважається набутим правомірно, якщоінше прямо не випливаєіз закону абонезаконністьнабуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS]. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: partial