Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0860687702/Т/972110 від 16.10.2013 в сумі 15 194,00 грн., з яких, 7 093,00 грн. заборгованість за основним боргом, 1,00 грн. - заборгованість за процентами; 5 850,00 грн. - заборгованість за комісією; 2 250,00 грн. - штрафи, пені. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 жовтня 2013 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством « АКТАБАНК» (далі також ПАТ «АКТАБАНК») було укладено Кредитний договір № 0860687702/T/972110 на споживчі потреби. 23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстром у додатку 1 до цього договору. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями, які відповідач не виконав перед ПАТ «АКТАБАНК». Ухвалою Деснянського районного суд міста Києва від 19 січня 2021 року відкрито провадження та вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року клопотання відповідача задоволено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21 квітня 2021 року. 22.03.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Розгляд справи 22.04.2021 відкладено на 19.05.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 05.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 19.05.2021 за відсутності представника позивача. Судове засідання 19.05.2021 відкладено на 22.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 21.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 22.06.2021 за відсутності представника позивача. У судовому засіданні 22.06.2021 представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності, яка мотивована тим, що станом на час розгляду справи у суді від банку так і не надійшло ні повідомлення про наявність боргу, ні повідомлення про припинення кредитування і вимоги про дострокове повернення кредиту, ні повідомлення про правонаступника банку та його банківські реквізити для сплати отриманого кредиту. Посилаючись на статті 257, 258 ЦК України, відповідно до яких загальна позовна давність має тривалість три роки, а щодо окремих видів вимог (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік, представник відповідача зазначає, що 15 березня 2017 року минуло три роки, які законодавець передбачив, як термін для звернення для стягнення заборгованості. У судовому засіданні судом оголошено перерву до 30.08.2021. 23.06.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 30.08.2021 за відсутності представника позивача. Також 14.07.2021 від представника позивача надійшли письмові заперечення на заяву «про застосування строків позовної давності», в яких позивач зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України сторони в п. 5.3 Кредитного договору вказали, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять років). Таким чином, вказане застереження в Кредитному договорі № 0860687702/T/972110 від 16.10.2013 є договором про збільшення позовної давності. Крім того, Кредитний договір № 0860687702/T/972110 від 16.10.2013, підписаний позичальником, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані Кредитором умови кредитного договору, в тому числі погодився з умовами про збільшення строку позовної давності до 10 років. Позивач вважає, що доводи відповідача про пропуск строку звернення з позовом до суду не відповідають матеріалам справи та дійсним обставинам справи, тому, на думку сторони позивача, підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає. У судовому засіданні 30.08.2021 представник позивача підтримав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, а також зазначив, що заперечує щодо доводів позивача, викладених в запереченні на заяву про застосування строку позовної давності. Судом оголошено перерву до 11.10.2021. 31.08.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 11.10.2021 за відсутності представника позивача. У судовому засіданні 11.10.2021 представник відповідача заперечив щодо стягнення комісії, штрафів і пені з відповідача, посилаючись на те, що умови кредитного договору порушують права споживача, не відповідають вимогам чинного законодавства, а пункт договору щодо стягнення комісії є нікчемним. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 16 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «АКТАБАНК» укладено Кредитний договір № 0860687702/T/972110 на споживчі потреби (далі також Договір, Кредитний договір). За умовами п. 1 Договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру користування грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення Кредиту, процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0.01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Згідно з п. 2.1.2 Договору позичальник сплачує Банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 325,00 гривень, що розраховується як 3.25 відсотків від суми кредиту, вказаного в п. 2.1. цього Договору, та включається в суму щомісячного платежу. Пунктом 2.1.2.1 Договору передбачено, що в день підписання кредитного договору Клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «АКТАБАНК», МФО 307394, ОКПО 35863708, у розмірі 2,25 % відсотків від суми кредиту вказаної в цьому Договорі, що складає 225,00 грн. Відповідно до п. 2.1.3 погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 602,83 грн., який включає в себе частину заборгованості за Кредитом, нараховані проценти за користування Кредитом, комісію за супроводження кредиту кінцевою датою погашення всієї заборгованості за Кредитом 15 жовтня 2016 року (включно), на умовах, визначених цим Договором, згідно з Додатком № 1, що є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу Банк має право вимагати від Клієнта сплати штрафу у розмірі 150 гривень, за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину на строк більше 5 календарних днів при сумі простроченого щомісячного платежу більше 15 грн. Відповідно до п. 5.3 Договору термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять років). 23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та позивачем укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього договору (пункт 2.1). Згідно з п. 2.2 Договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку 1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку 1 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів у рахунку Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 15194 грн., з яких: - 7093 грн. - заборгованість за основним боргом; - 1 грн. - заборгованість за процентами; - 5850 грн. - заборгованість за комісією; - 2250 грн. - штрафи, пені. Позивач вказує, що на виконання п. 3.4 Договору про відступлення прав вимоги згідно з вимогами ст. 512 -514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією, через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідно до абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення в посиланням http://www.aktabank.com/). офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018). Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, в строки і на умовах, передбачених Договором, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі. Однак відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором № 0860687702/Т/972110 від 16.10.2013, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в частині основного боргу в сумі 7 093,00 грн., оскільки первісний кредитор - ПАТ «АКТАБАНК» відступив своє право вимоги позивачу на підставі Договору №2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018, то суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за кредитним договором № 0860687702/Т/972110 від 16.10.2013 у розмірі 7093,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1,00 грн. обґрунтованими. Щодо позовної давності Як зазначалося вище відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як передбачено п. 5.3 Кредитного договору термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять років). Отже, строк позовної давності був збільшений за домовленістю сторін у письмовій формі та на час звернення до суду з даним позовом ще не сплинув. Таким чином, заява представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованою. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за кредитним договором у розмірі 7093,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1,00 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, суд виходить з такого. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 5.1 Договору у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу банк має право вимагати від клієнта сплати штрафу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень; за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину на строк більше 5 (календарних) днів при сумі простроченого щомісячного платежу більше 15 (п`ятнадцяти) грн. Як вбачається із розрахунку суми заборгованості за період з 23.03.2018 по 30.11.2020, наданого позивачем, станом на 23.03.2018 відповідачу нараховано штраф за порушення строків погашення щомісячного платежу у розмірі 2250,00 грн. (2250,00 грн./150 грн. = 15 місяців). Водночас, як слідує із приписів п. 2.1.3 Кредитного договору кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом є 15 жовтня 2016 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц, у позивача відсутнє право стягувати проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що позивачем нараховано штраф у розмірі 2250,00 грн. станом на березень 2018 року, тобто після закінчення строку дії договору (15 жовтня 2016 року), підстав для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу немає. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії за супроводження кредиту слід зазначити таке. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на момент укладення Договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Натомість у п. 2.1.2 Договору сторони погодили, що позичальник сплачує Банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 325,00 гривень, що розраховується як 3.25 відсотків від суми кредиту вказаного в п.2.1. цього Договору, та включається в суму щомісячного платежу. Враховуючи наведені положення Закону, суд не погоджується з нарахуванням позивачем заборгованості з урахуванням положень п.2.1.2 Договору, оскільки супроводження кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 850,00 грн. заборгованості за комісією задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial