Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У травні 2019 року позивач в особі представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 199884,36 грн, судовий збір у тому числі витрати на професійну правову допомогу. В обґрунтування позову позивач вказував, що 25.02.2018 відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 7640,00 доларів США, що станом на 15.05.2019 дорівнює 199884,36 грн. Позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу від 17.04.2019 про припинення зобов`язання з постачання матеріалів для виготовлення столярних виробів та про повернення грошових коштів в повному обсязі, у зв`язку з тривалим невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2019, відкрито провадження по даній справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва «Щодо призначення автоматизованого розподілу судової справи» № 398 від 03.06.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . В червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 25.02.2018 [PERSON] передав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 7640,00 доларів США у якості оплати за матеріали для виготовлення столярних виробів, згідно проекту за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою від 25.02.2018. Сума боргу в еквіваленті за курсом Національного Банку України на момент подання позовної заяви 15.05.2019 становить 119884,36 грн. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Внаслідок довготривалого невиконання відповідачем своїх зобов`язань з постачання на користь [PERSON] матеріалів для виготовлення столярних виробів позивач втратив інтерес у виконанні даного зобов`язання відповідачем. Позивачем на адресу відповідача надіслано письмову вимогу від 17.04.2019 про припинення зобов`язання з постачання матеріалів для виготовлення столярних виробів та про повернення грошових коштів в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовано викладені позивачем факти, а також наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики від 25.02.2018 у розмірі 119884,36 грн. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 18-12/2018 про надання правової допомоги. [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2698, виданим на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 07.11.2007 № 30. Відповідно до орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу сума становить 20000,00 грн, проте в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивачем сплачено саме таку суму за надання правової допомоги. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1998,85 грн.

Outcome: approved