overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ У червні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 409. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося на підставі різних характерів, поглядів на сімейне життя та взаємовідносин у сімї. В результаті зловживання відповідачем алкоголем та наркотичними засобами в сім'ї почали виникати постійні сварки, відповідач неодноразово ображав її, піднімав на неї руку, принижував її честь та достоїнство. Фактично шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з 25 квітня 2015 року, відповідач покинув родину та з цього часу сторони почали жити окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття любові та поваги один до одного втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Дитина проживає з матір'ю. Майнового спору між ними немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність та зазначив, що позов просив задовольнити у повному обсязі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 23 листопада 2005 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ВЛ № 025864, виданого 23.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 409 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ № 208490, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 437 (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 1989 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Мінського РВК в м. Києві. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від сторін на адресу суду надійшли заяви, в яких вони просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач підтримала позовні вимоги, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Мінського РВК в м. Києві, актовий запис № 2330. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом вона з сином проживає окремо від відповідача. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. У судове засідання зявився відповідач [PERSON] який позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 149339, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, натомість проживають окремо. Малолітній син проживає разом з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом двох років вона з відповідачем сімейні стосунки не підтримує, спільний бюджет не веде. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. У судове засідання зявився відповідач [PERSON], який позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 012687, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, натомість спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина перебуває на утриманні позивачки, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вона з донькою проживає окремо від відповідача. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. У судове засідання зявився відповідач [PERSON], який позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 142311, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З довідки Вирішальненської сільської ради Лохвицьокого району Полтавської області від 21.05.2015 вбачається, що позивач зареєстрована і проживає в [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з відповідачем вони проживали разом без реєстрації шлюбу з листопада 2006 року. [INFO]. в них народилась спільна дитина - син [PERSON], який на даний час проживає разом з позивачем. Посилається на те, що в даний час вони з відповідачем проживають окремо, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину - сина [PERSON] - [INFO] (а.с. 3). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка пошти. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1999 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а діти залишаться проживати з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON], просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1999 року, шлюб був зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, Україна, актовий запис № 176. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, та своєчасно, причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 23 червня 2006 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 547. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 січня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 50 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила відновити своє дошлюбне прізвище. У судове засідання відповідач не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 січня 2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 25.02.2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №209. Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалося через систематичні непорозуміння, що виникають через різні характери та погляди на життя. Через вказані обставини подружні стосунки з відповідачем припинені, збереження сім'ї і спільне життя з [PERSON] позивач вважає неможливим. Позивач не з»явилася в судове засідання, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві, проти розірвання шлюбу не заперечував. В порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 25.02.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №209. Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства внаслідок постійних конфліктів і непорозумінь. Їхня сім'я розпалася, примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердив відповідач у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved