Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У травні 2016 року позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 12.06. 2012 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про надання кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №0312013557БН/2012-06, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28 % річних, на строк до 12.06.2014 року. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв'язку з чим, станом на 12.03.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 547 грн. 18 коп., яка складається з: 667 грн. 35 коп. заборгованості по кредиту; 386 грн. 26 коп. заборгованості за процентами; 145 грн. 03 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, 348 грн. 54 коп. пені, нарахованої за прострочену заборгованість за кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під час судового розгляду справи встановлено, що 12.06.2012 року між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №0312013557БН/2012-06, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28 % річних, на строк до 12.06.2014 року (а.с. 9-12). Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши кредит відповідачу у розмірі 5 000 грн. (а.с. 25). Договором про надання кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №0312013557БН/2012-06 від 12.06.2012 року передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1, 2.2., 2.3 кредитного договору сторони домовились про відкриття кредитором позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитор надає позичальнику кредит з лімітом не більше 5 000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а позичальник зобов'язується повернути кредит кредитору та сплатити йому проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Дія кредитної лінії припиняється 12 червня 2014 року. За користування кредитом позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати кредитору проценти нараховані за процентною ставкою 28% річних. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до положень п. 6.1.2 ст. 6, 7.2.1 ст. 7 кредитного договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту у разі невиконання останнім будь-яких умов кредитного договору, а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути кредит не пізніше терміну, який буде зазначений у відповідній вимозі про дострокове повернення кредиту. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором відповідно до п. 13. 5 ст. 13 кредитного договору на адресу відповідача надіслана претензія від 23.01.2015 року № 153-7/196 з вимогою про здійснення повного погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на 12.03. 2016 року зобов'язання відповідача залишилися невиконаними. Згідно з ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( штраф, пеня). Відповідно до п. 7.2.7 ст. 7, п. 9.2 ст. 9 кредитного договору у разі неповернення кредиту (частини кредиту) у терміни, передбачені кредитним договором позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оскільки, вказані умови кредитного договору відповідач не виконує належним чином, то суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості станом на 12.03.2016 року в розмірі 1 547 грн. 18 коп., яка складається з: 667 грн. 35 коп. заборгованості по кредиту; 386 грн. 26 коп. заборгованості за процентами; 145 грн. 03 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, 348 грн. 54 коп. пені, нарахованої за прострочену заборгованість за кредитом (а.с. 13-15). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем підлягає відшкодуванню йому відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved