Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд звернути стягнення на належну [PERSON] квартирув рахунок погашення заборгованості в розмірі 140\~000,00 грн., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, загальною площею 39,3 кв.м.; стягнути судові витрати з відповідача. Позивач у судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2010 року позивач позичив відповідачеві грошові кошти в розмірі 140\~000 грн. (сто сорок тисяч гривень). Одержання зазначеної суми підтверджується письмовою розпискою, яку відповідач написала власноруч та після написання передала її позивачу. Згідно вищевказаної боргової розписки відповідач взяла на себе обовязок повернути отримані у позивача 140\~000 грн. (сто сорок тисяч гривень) в строк до 12.08.2014 року та зазначила, що в разі неповернення грошових коштів в сумі 140\~000 грн. у зазначений в розписці строк вона не заперечує проти звернення стягнення на належне їй на праві приватної власності майно, а саме на квартиру № 7, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, загальною площею 39,3 кв.м. На підтвердження розписки відповідач передала позивачу на зберігання оригінали правовстановлюючих документів на її квартиру, а саме: свідоцтво від 21 жовтня 1999 року про право власності на квартиру № 7, яка розташована в будинку № 30 по вул. Березинська у м. Дніпропетровську, виданого на імя відповідача; технічний паспорт на квартиру № 7, яка розташована в будинку № 30 по вул. Березинська у м. Дніпропетровську, виданого на імя Відповідача. Також судом було встановлено, що надані позивачем копії документів, на підтвердження позовних вимог не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, а саме копії свідоцтво про право власності на житло та копії технічної документації на спірну квартиру (а.с.11-12). Крім того, позивачем не надано відповідних витягів з Державного реєстру, що підтверджують право власності на спірну квартиру. По даній цивільній справі було постановлено заочне рішення суду від 16.05.2016 року, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON], а саме - в рахунок заборгованості [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 140\~000 грн. (сто сорок тисяч гривень) звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, загальною площею 39,3 кв.м. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2016 року вище вказане заочне рішення суду скасовано. Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважає за можливе у відповідності до вимог ст. 380 ЦПК України допустити поворот виконання заочного рішення суду від 16.05.2016 року, шляхом скасування державної реєстрації права власності позивача на спірну квартиру. З урахуванням вище вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed