Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.2-6) до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №11 філії «Одеське РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту), стверджуючи, що 26.06.2014 року між ним та відділенням №11 філії «Одеське РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №328823/50276/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті. Відповідно до п.1 даного Договору, Банк прийняв від позивача на депозитний рахунок кошти в сумі 10000 доларів США на період з 26.06.2014 року по 26.12.2014 року з виплатою 11,50 % річних. Позивач вказує, що у звязку із закінченням терміну дії даного договору заяви, банк мав повернути йому (позивачу) суму вкладу та нараховані відсотки готівкою, однак всупереч даним умовам Договору, свої зобовязання банк не виконав. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського вкладу у розмірі 7500,00 доларів США; - стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] грошові кошти, проценти за договором банківського вкладу у розмірі 891,17 доларів США; - стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] три відсотка річних у розмірі 182,34 доларів США; - стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] індекс інфляції у розмірі 54095,71 грн.; - стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000,00 гривень. Позивач був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду надав заяву про розгляду справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с.48). Відповідач (його представник) в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2014 року між [PERSON] та відділенням №11 філії «Одеське РУ «АТ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №328823/50276/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті (а.с.8). Відповідно до п.1 даного Договору, Банк прийняв від позивача на депозитний рахунок кошти в сумі 10000 доларів США на період з 26.06.2014 року по 26.12.2014 року з виплатою 11,50 % річних. У звязку із закінченням терміну дії даного договору заяви, банк мав повернути [PERSON] суму вкладу та нараховані відсотки готівкою. Згідно копії заяви та запиту (а.с.11, 19) [PERSON] звернувся до банку про повернення суми вкладу, однак всупереч даним умовам Договору, свої зобовязання банк не виконав. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Так, відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору банківського вкладу, відповідачем не було повернуто позивачу [PERSON] грошовий вклад, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого [PERSON] значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. У звязку з цим суд приходить до висновку, що позовні вимоги вимоги в частині повернення депозиту підлягають задоволенню. Також слід задовольнити вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних за прострочення боргу та інфляційні втрати з наступних підстав. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем до позову (а.с.7), згідно якого три відсотки річних складає 182,34 грн. та індекс інфляції складає 54095,71 грн. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з того, що, по-перше, умови згаданих договорів не передбачають відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязання; і, по-друге, положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобовязання. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, але задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів, який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial