Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Ухвалою Дебальцевського міського суду Донецької області від 5 лютого 2014 року скасовано судовий наказ від 28 листопада 2013 року, за яким з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 18 835 грн. 67 коп., індекс інфляції в сумі 2 659 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 1 994 грн., судовий збір 114 грн. 70 коп., що дало право позивачу звернутись до суду з позовними вимогами в позовному порядку. 28 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач є споживачем житлово-комунальних, які надає позивач за адресою: [ADDRESS]. Боржник належним чином свої зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 01.07.2013 року виникла заборгованість в сумі 18 835,67 грн. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18 835,67 грн., індекс інфляції 2659,25 грн. та 3% річних - 1 994 грн., а загалом 23 488,92 грн. Заочним рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 10.04.2014 року позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 18 835 грн. 67 коп., приріст інфляції в сумі 2 659 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 1994 грн., та судовий збір в сумі 236 грн. 50 коп. Ухвалою Дебальцевського міського суду Донецької області від 26.05.2014 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 10.04.2014 року скасовано. 07.07.2015 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області справу було передано за підсудністю до Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2015 року позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 18835 грн. 67 коп., приріст інфляції в сумі 2659 грн. 25 коп., 3% річних в сумі 1994 грн., та судовий збір в сумі 236 грн. 50 коп., а всього в сумі 23 725 грн. 42 коп. Не погодившись з рішенням суду, відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу, в який просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем пропущено строк звернення до суду з зазначеним позовом, а ним подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, на застосуванні яких він наполягав. Представник позивача в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма № 3521 від 29.07.2016 року( а.с.122). Відповідач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просили її задовольнити. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не виконував зобов'язання по своєчасній і у повному обсязі оплаті послуг позивача, у зв'язку з чим станом на 1 липня 2013 року виникла заборгованість в сумі 18 835,67 гривен, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 23 488,92 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проте повністю погодитись з такими висновками неможливо з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є споживачами комунальних послуг, які надає позивач за адресою [ADDRESS]. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р. (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі Закон), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно довідки ПАТ «ДТЕК Донецкьобленерго» ,по осбистому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 01.07.2013 року заборгованість складає 18 835,67 гривен. (а.с.16). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, як вбачається зі ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із матеріалів справи 08.05.2016 року, звертаючись до суду з заявою про скасування заочного рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 10 квітня 204 року , відповідач наполягав на застосування строків позовної давності, про що надав суду відповідну заяву ( а.с.26-27). У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 23 488 грн. 92 коп. та такий наказ було видано- 28 листопада 2013 року. Ухвалою Дебальцевськогоо міського суду Донецької області від 05 лютого 2014 року зазначений судовий наказ скасований. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.01.2010 року становить 8605,96 гривен, а станом на 01.07.2013 року становить 18 835,67 гривен. (а.с.15). Враховуючи, що з заявою про видачу судового наказу позивач звернувся у листопаді 2013 року, то ним пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період до листопада 2010 року. Суд першої інстанції за назначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача заборгованості за зазначений період. Враховую викладене, апеляційній суд вражає, що з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за період з листопада 2010 року по 30 червня 2013 року. Згідно розрахунку заборгованість за житлово- комунальні послуги за період з 01.11.2010 року по 30.06.2013 року становить - 8 470,14 грн, індекс інфляції 483,62 грн., 3% річних -677,38 грн., а загалом з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму у розмірі 9 631,14 гривен. На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Звертаючись до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 гривен, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути - 49,94 гривен. Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення суми заборгованості та судового збору, яки підлягають стягненню з відповідачки користь позивача.

Outcome: partial