Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 47 806,00 грн., що еквівалентно 2260,03 доларів США за курсом НБУ станом на 11.06.2015 року, та судові витрати в сумі 478,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.07.2014 року відповідачка взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 2200,00 доларів США, що підтверджується розпискою, яку [PERSON] власноруч написала. Між сторонами існувала усна домовленість, що відповідачка повертатиме борг частками на протязі десяти місяців, та з моменту передачі грошових коштів не повернула нічого. Посилаючись на положення ст.625 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] суму позики в розмірі 2200 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 14.07.2014 року по 11.06.2015 року (332 дні) в сумі 60,03 доларів США, а разом 2260,03 доларів США, що еквівалентно 47 806,00 грн. за курсом долара США, встановленого Національним Банком України на день подачі позову до суду. Позивач в судовому заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала факт отримання нею в борг у [PERSON] 2200 доларів США та те, що нею на даний момент грошові кошти позивачу не повернуті. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог\~\~відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. На підставі ст.ст.625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved