Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ державної виконавчої служби Крижопільського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту та заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно автомобіля марки «ВАЗ» модель 21112, 2005 року випуску, тип тз: легковий універсал - В, номер кузова/шасі ХТФ [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Зазначав, що 14.10.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWЗА800000132, згідно з яким був наданий відповідачу кредит в розмірі 7376,01 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави автотранспорту № VIWЗА800000132 від 14.10.2008 року, згідно якого [PERSON] передав у заставу автомобіль ( марки «ВАЗ», модель 21112, 2005 року випуску, тип тз: легковий універсал - В, номер кузова/шасі ХТФ [NUMBER], р.н. [NUMBER]). 07.03.2014 року державним виконавцем відділу виконавчої служби Крижопільського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа Крижопільського районного суду Вінницької області на користь ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості накладено арешт на вказаний автомобіль, що на теперішній час перешкоджає банку задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет заставленого майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - відділу виконавчої служби Крижопільського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заперечення та заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За кредитним договором від 14.08.2008 року [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язання позичальника перед кредитором за кредитним договором на суму 7376,01 доларів США уклав договір застави автотранспорту № VIWЗА800000132 від 14.10.2008 року, згідно якого передав під заставу банку автомобіль марки «ВАЗ», модель 21112, 2005 року випуску, тип тз: легковий універсал - В, номер кузова/шасі ХТФ [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. 11 березня 2014 року на виконання рішення Крижопільського районного суду від 01.07.2013 року про стягнення з [PERSON] 126984 гривень 91 коп. державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з момент укладання договору застави. У даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло, як зазначено вище, 14.10.2008 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена у 2014 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися про звільнення заставленого майна з-під арешту. З урахуванням усіх обставин, суд вважає необхідним зняти арешт на заставлене рухоме майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», модель 21112, 2005 року випуску, тип тз: легковий універсал - В, номер кузова/шасі ХТФ [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Виходячи зі змісту ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», діюче законодавство не забороняє накладення арешту на заставлене майно в порядку примусового виконання державною виконавчою службою судових рішень. Відповідно до ст. 60 цього ж Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тому суд вважає, що такі дії ВДВС не обмежили право позивача на задоволення вимог за рахунок реалізації заставленого майна.

Outcome: partial