Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] (надалі - відповідач) на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також закрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 3411-2012 від 11.09.2012 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що обов`язок сплачувати на користь відповідача аліменти встановлений Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.08.2012 року, з тих підстав, що спільна з відповідачем дитина проживала разом з відповідачем. Однак з лютого 2021 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за власним бажанням, а також у зв`язку із допущеним по відношенню до нього фактом домашнього насильства з боку вітчима, під час проживання з відповідачем. А рішенням виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 22.04.2021 № 228, як органу опіки та піклування, місце проживання неповнолітнього [PERSON] було визначено разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Незважаючи на це, з позивача продовжують стягувати аліменти в межах відповідного виконавчого провадження. Відтак, оскільки син проживає з позивачем і знаходиться на його повному утриманні, позивач вважає себе таким, що має право на звільнення від сплати аліментів на користь відповідача, тому що це відповідатиме принципу рівності обов`язків батьків з утримання дітей, а також відповідатиме інтересам дитини. Ці обставини в сукупності є підставами для припинення обов`язку сплачувати аліменти на користь відповідача. Автоматизованою системою документообігу суду ця справа була розподілена та передана для розгляду судді Гуцал О.П., і розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження 01.08.2021 року у судді Гуцал О.П. припинились повноваження на здійснення правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду. На підставі Розпорядження заступника керівника апарату Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.08.2021 року №115 був проведений повторний автоматичний розподіл даної справи, на підставі якого справа була передана на розгляд судді Мінаєву М.М. Ухвалою від 03.08.2021 суддя Мінаєв М.М. прийняв справу до свого провадження, постановивши розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження спочатку. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та про підтримку своїх позовних вимог. Третя особа подала заяву про розгляд справи без участі її представника, по суті вимог покладаючись на розсуд суду. Відповідач в судове засідання тричі не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, письмового відзиву на позов не подала, заяв чи клопотань процесуального характеру не подала, що в сукупності відповідно до ст. 280 ЦПК України є підставою для розгляду справи в заочному порядку, про що 18.10.2021 року була постановлена відповідна ухвала. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до такого. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2008 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.08.2012 року шлюб між сторонами був розірваний, а з позивача [PERSON] на користь [PERSON] (станом на час розгляду цієї справи - [PERSON] ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів за виконавчим листом № 3411-2012 від 11.09.2012, складеного державним виконавцем Калюжною Н.Г., станом на 01.05.2021 за позивачем обліковувалась переплата аліментів на суму 1871,25 грн. Рішенням виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 22.04.2021 № 228, як органу опіки та піклування, місце проживання неповнолітнього [PERSON] було визначено разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3\~статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р.) визначено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур , що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до\~ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли вони спільно не проживають.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст.\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі, а також чи розірвали шлюб. В силу приписів\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а\~\~дитини, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Крім того, згідно до вимог ч. 2 ст.\~166\~та ст.180 СК., батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2\~ст.197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком і перебування на його повному утриманні\~\~свідчить про істотну зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача, і має тягнути за собою звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України одним із способів захисту сімейних прав є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, суд вважає за можливе припинити правовідношення між позивачем та відповідачем з приводу сплати аліментів на користь останнього. З урахуванням викладеного, всіх наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині звільнення від обов`язку сплачувати аліменти підлягають задоволенню. Водночас вимоги щодо закриття виконавчого провадження не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не може бути закрите. До виключних повноважень відповідного державного чи приватного виконавця залежить вирішення питання про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених у ст. 39 вказаного Закону, в тому числі у разі\~визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Позивач не пред`явив вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа № 3411-2012 від 11.09.2012 року, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області, а тому суд, в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, не може вийти за межі позовних вимог. Однак це не позбавляє позивача права звернутись з такою вимогою у встановленому законом порядку (ст. 432 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial