Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У червні 2015 року Публічний акціонерний банк «Полтава-банк» в особі представника за довіреністю звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання вказаного договору, посилаючись на те, що 19.03.2012 року між Публічним акціонерним банком «Полтава-банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 701 та надано кредит в сумі 3\~000,00 грн., строком на 12 місяців з 19 березня 2012 року по 18 березня 2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 27% річних, та одноразової комісії в розмірі 1% відсотка від загальної суми кредиту, на умовах визначених договором. Пунктом 1.2 договору визначено, що повернення кредиту позичальником здійснюється наступним чином: шляхом щомісячних платежів, згідно графіку оплати кредитної заборгованості; -сплатою відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця; -нарахування відсотків за користування кредитом проводиться банком щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця. Поряд з цим, пунктом 4.2.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний сплатити банку суму пені, штрафу, а також в суму збитків, у випадках, передбачених п.п. 5.2,5.3 кредитного договору та у відповідності 4.2.9 даного договору, сплатити кредит, плату за кредит, пені, штрафи і неустойки за період з дати отримання кредиту до його повного погашення. Даним кредитним договором визначено, що банківська установа у відповідності до пункту 4.3.4 має право у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту або прострочення сплати відсотків по ньому, стягнути в судовому порядку суму кредиту, процентів, комісії, пені та штрафи. Так, п.5.2 та 5.3 визначено, що банк, при порушенні строків погашення основної суми кредиту або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, позичальник сплачує банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При порушенні строку погашення основної суми кредиту або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушення строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, банк має право нарахувати та стягнути пеню в розмірі дол. 1 (одного) відсотка від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення але не нижче подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня. В забезпечення повернення відповідачкою [PERSON] грошових коштів, отриманих за договором №701 від 19.03.2012 року, з відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 701 від 19.03.2012 року, відповідно до п.1.1 якого остання зобовязувалась перед ПАТ «Полтава-банк» відповідати в повному обсязі за виконання боргових зобовязань [PERSON]. У відповідності до п. 2.2 договору поки визначено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором останні мають право вимагати від поручителя погашення в повному обсязі зобовязань позичальника. Пунктом 3.3. договору поруки визначено, що порука припиняється в разі якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання виконання зобовязання по кредитному договору № 701 від 19.03.2012 року, укладеному між кредитором та позичальником, не висунув вимоги до поручителя. В звязку з невиконанням, відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобовязань, станом на 22 червня 2015 року, виникла прострочена заборгованість у сумі 10\~136 грн. 33 коп., яка складається: з тіла кредиту 1\~448 грн. 92 коп.; прострочені відсотки понад 31 день 844 грн. 51 коп.; пеня 7\~842 грн. 90 коп., тому в звязку з тим, що відповідачі в добровільному порядку не погасили заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання взятих на себе борговох зобовязань, позивачів ПАТ «Полтава-банк» було змушено звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявиався, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у йоого відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачв [PERSON], [PERSON] не зявились, але надали суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 19.03.2012 року між Публічним акціонерним банком «Полтава-банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 701 та надано кредит в сумі 3\~000,00 грн., строком на 12 місяців з 19 березня 2012 року по 18 березня 2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 27% річних, та одноразової комісії в розмірі 1% відсотка від загальної суми кредиту, на умовах визначених договором ( а.с. 12-13). Так, судом встановлено, що в свою чергу банківською установою у повному обсязі виконано взяті на себе зобовязання, як кредитора. Згідно п. 1.2 договору визначено, що повернення кредиту позичальником здійснюється наступним чином: шляхом щомісячних платежів, згідно графіку оплати кредитної заборгованості; -сплатою відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця; -нарахування відсотків за користування кредитом проводиться банком щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця. Поряд з цим, пунктом 4.2.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний сплатити банку суму пені, штрафу, а також в суму збитків, у випадках передбачених п.п. 5.2,5.3 кредитного договору та у відповідності 4.2.9 даного договору сплатити кредит, плату за кредит, пені, штрафи і неустойки за період з дати отримання кредиту до його повного погашення. Даним кредитним договором визначено, що банківська установа у відповідності до пункту 4.3.4 має право у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту або прострочення сплати відсотків по ньому, стягнути в судовому порядку суму кредиту, процентів, комісії, пені та штрафи. Так, п.5.2 та 5.3 визначено, що банк, при порушенні строків погашення основної суми кредиту або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, позичальник сплачує банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При порушенні строку погашення основної суми кредиту або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, банк має право нарахувати та стягнути пеню в розмірі до 1 (одного) відсотка від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення, але не нижче подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня. В забезпечення повернення відповідачкою [PERSON] грошових коштів, отриманих за договором №701 від 19.03.2012 року, з відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 701 від 19.03.2012 року, відповідно до п.1.1 якого остання зобовязувалась перед ПАТ «Полтава-банк» відповідати в повному обсязі за виконання боргових зобовязань [PERSON]І.(а.с.14). У відповідно до п. 2.2 договору поки визначено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором останні мають право вимагати від поручителя погашення в повному обсязі зобовязань позичальника. Пунктом 3.3. договору поруки визначено, що порука припиняється в разі якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання виконання зобовязання по кредитному договору № 701 від 19.03.2012 року, укладеному між кредитором та позичальником, не висунув вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою порушено свої зобовязання передбачені п. 4.2.2 та 4.2.9 за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого станом на 22 червня 2015 року заборгованість склала: 10\~136 грн. 33 коп., яка складається: з тіла кредиту 1\~448 грн. 92 коп.; прострочені відсотки понад 31 день 844 грн. 51 коп.; пеня 7\~842 грн. 90 коп.. Відповідачкою [PERSON] не заперечувались обставини зазначені представником позивача, що дійсно 19 березня 2012 року між ним та ПАТ «Полтава-банк» було укладеного договір про надання споживчого кредиту. Крім того, останньою не заперечувалась і сума заборгованості, яка виникла в результаті невиконання нею п.п. 4.2.2 4.2.9 вказаного договору. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до положення ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Згідно ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Полтава-банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та його розірвання є такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved