Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради та Комунального підприємства «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що він з 2015 року працює у Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради на посаді розпорядника оформителя документів ритуальної служби. На час подання позову до суду йому стало відомо про те, що керівництвом Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради було прийнято рішення про його звільнення із займаної посади, у зв'язку із прогулом без поважних причин з 22 лютого 2016 року. Вважає, що його звільнення з посади є безпідставним та незаконним, прийнятим із порушення законодавства про працю. З наказом про його звільнення його не було ознайомлено, та відповідної копії наказу йому не видавалось. В усному порядку йому було повідомлено про те, що причиною його звільнення є прогул без поважних причин. У період з 22 лютого 2016 року він перебував на амбулаторному лікуванні, у зв'язку з чим він був відсутній на роботі з поважних причин. 22 лютого2016 року о 08 год. 00 хв. він прибув на своє робоче місце та пізніше о 14 год. 00 хв. відчув, що стан його здоров'я значно погіршився та не зміг продовжувати працювати, а тому звернувся до КНП «Консультативно діагностичний центр» Філія № 2 Подільського району міста Києва за наданням медичної допомоги. Також позивач зазначив, що він є інвалідом 2 групи, має певний діагноз захворювань, які були набуті у зв'язку з пораненням під час служби, а отже постійно потребує проходження курсу лікування та відповідної реабілітації. Вказав, що останнім часом стан його здоров'я значно погіршився, у зв'язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 14 грудня 2015 року по 28 грудня 2015 року, а пізніше з 20 січня 2016 року по 25 січня 2016 року перебував на амбулаторному лікуванні. Про вказані обставини було відомо керівництву Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради. 29 лютого 2016 року, у перший день після закінчення тимчасової непрацездатності, він надав КПЖ КГ Вишгородської міської ради листок непрацездатності, щодо проходження ним лікування у період з 22 лютого 2016 року по 26 лютого 2016 року, однак у його прийняті було відмовлено, у зв'язку з чим ним було надіслано на адресу КПЖ КГ Вишгородської міської ради вказаний листок непрацездатності цінним листом з описом. Таким чином, вважає, що КПЖ КГ Вишгородської міської ради звільнив його без законної на те підстави, а тому зобов'язаний поновити його на попередній роботі. В результаті незаконного звільнення йому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, а тому вважає, що при поновленні його на раніше займаній посаді КПЖ КГ Вишгородської міської ради зобов'язано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28 225, 37 грн. Крім того, зазначив, що вказані дії з боку КПЖ КГ Вишгородської міської ради є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань, він втратив душевний спокій, порушив звичний життєвий уклад,оскільки його фактично звільнили через хворобу, яка є наслідком інвалідності. Всі ці обставини та його моральні страждання нанесені йому незаконними діями КПЖ КГ Вишгородської міської ради негативно відобразились на його здоров'ї, а тому просить суд, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та просив його задовольнити, при цьому надав пояснення аналогічні тим, що були викладені у уточненій позовній заяві. Представник відповідача КПЖ КГ Вишгородської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі надавши заперечення проти позову. При цьому пояснив, що 22 лютого 2016 року позивача було звільнено з посади розпорядника оформителя документів ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради з 22 лютого 2016 року за прогул без поважних причин. Підставою його звільнення стали наступні обставини: доповідна записка керівника ритуальної служби [PERSON] від 22.02.2016 року; акт «Про відсутність на роботі розпорядника оформителя документів ритуальної служби [PERSON].» від 22.02.2016 року; акт «Про відмову розпорядника оформителя документів ритуальної служби [PERSON] підписати наказ про звільнення за прогул без поважних причин» від 22.02.2016 року; протокол №126 засідання комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON].» від 22.02.2016 року. Крім того, пояснив, що позивач і раніше неодноразово порушував трудову дисципліну, у зв'язку з чим позивач отримав попередження про дотримання трудової дисципліни на підприємстві та надалі її не порушувати від керівника підприємства та заступника директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради. Пояснення та причини відсутності на роботі позивачем не надавалися. Керівництво підприємства, розуміючи численні захворювання [PERSON] пропонувало йому іншу роботу на підприємстві, легшого характеру та меншої відповідальності, але позивач відмовився від такої пропозиції. Листка непрацездатності серії АГС № 846328, про який йдеться в позовній заяві позивача до них не надходило. Позивачем не було повідомлено керівництво підприємства 22.02.2016 року про поважні причини своєї неявки на роботу. У першій половині дня 22.02.2016 року менеджер по персоналу підприємства [PERSON] поставила до відома, ознайомила з наказом про звільнення з займаної посади позивача за прогул без поважних причин і попросила його забрати трудову книжку, на що отримала відмову. Після чого позивач вихопив у неї з рук наказ про звільнення і пішов з території підприємства. Тому [PERSON] 23.02.2016 року написала та відправила позивачу офіційний лист про необхідність прибути за трудовою книжкою на підприємство або надати згоду на її відправлення поштою. Це прохання також було проігноровано позивачем та не виконано. Розрахунок з позивачем був проведений повністю, він фактично складався з лікарняних та відпусток. Позивач не має права на відшкодування моральної шкоди згідно ст. 237-1 КЗпП України, оскільки його права не були порушені. На підставі вказаних обставин просив суд відмовити в задоволенні уточненої позовної заяви в повному обсязі. Представник відповідача Комунального підприємства «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі. Також пояснив суду, що на сьогоднішній день ця посада, яку займав [PERSON] у КПЖ КГ Вишгородської міської ради - розпорядника оформителя документів ритуальної служби не передбачена. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працював з 2012 по 2015 року у КПЖ КГ Вишгородської міської ради на посаді юриста. З позивачем він знайомий, оскільки вони працювали разом та підтримували дружні стосунки. В кінці лютого 2016 року він поїхав на кладовище, а коли приїхав - зустрів позивача, він був схвильований, нервовий. Він сказав йому, що в нього непорозуміння з керівництвом. Також пояснив, що у [PERSON] був хворобливий стан. Через деякий час йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що йому погано. В цей час він намагався зателефонувати керівнику на кладовище, але не додзвонився йому. [PERSON] подзвонив в управління, взяла слухавку секретар та він сказав їй, що він погано себе почуває. Після цього, він відвіз [PERSON] до поліклініки у м. Київ Подільського району. Після того, як [PERSON] відвідав лікаря, він відвіз його додому в м. Києві. Це було вже близько 17 - 18 години, та після цього він поїхав додому. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона раніше працювала у КПЖ КГ Вишгородської міської ради на посаді директора підприємства. 22.02.2016 року зранку була нарада, після наради їй сказали, що прийшов [PERSON] Після цього вона запросила позивача до себе та запропонувала йому попрацювати та розібратися з архівом. Приблизно о 13 годині, до неї прийшли робітники та вона повідомила їх, що [PERSON] повинен був працювати з архівом. [PERSON] не було на робочому місці. [PERSON] прийшов зранку, коли вона з ним говорила. Їй повідомили, що він поїхав на кладовище. Вона розпорядилась, щоб готували документи на звільнення [PERSON] за прогул, оскільки він був відсутній на роботі. [PERSON] не бажав працювати, але бажав отримувати кошти. 22.02.2016 року відбулось засідання комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON].» на якому надали дозвіл на звільнення [PERSON] Також пояснила, що фактично з 01.12.2015 року посада, яку займав [PERSON] була скорочена. Вона також пояснила, що хотіла звільнити [PERSON], оскільки він не хотів працювати. Підставою звільнення [PERSON] було його прогул, який був підтверджений свідками та її особистим розпорядженням. В той же день нею був підписаний наказ про звільнення [PERSON] за прогул. Це було близько 16 години 30 хвилин. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є керівником ритуальної служби з 26.12.2015 року та є безпосереднім керівником [PERSON] Посадова інструкція [PERSON] йому не була відома. На робочому місці він його не бачив. Пояснив, що робочим місцем [PERSON] є кладовище. Оплату за ритуальні послуги [PERSON] проводив на руки до його прийняття на роботу. З 01.12.2015 року вказані оплати проводились безпосередньо через установи банку, на підставі рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради. На даний час є чотири робітника ритуальної служби та він, як їх керівник, посади, яку обіймав [PERSON] до звільнення більше не має. 22.02.2016 року він прийшов на роботу на кладовище близько 09 години ранку та був там до 20 години вечора. Який робочий час був у [PERSON] він не знає, але він повинен був приходити о 09 годині ранку. Перед роботою він заїхав в офіс. В той день йому зателефонував Цвілій і він повідомив йому, що не бачив [PERSON] на кладовищі. Ближче до обіду він побачив [PERSON] у офісі. Також пояснив, що він підписував акт про відсутність [PERSON] Доповідну записку він написав в обід, а передав її начальнику підприємства у вечорі. Також пояснив, що він був присутній на засіданні комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON]», яке відбувалось до обіду. Там були присутні начальник підприємства, і ще чотири або п'ять чоловік. [PERSON] також запрошували на засідання, але він відмовився від участі. На кладовище він його не бачив в той день. На кладовище [PERSON] нічого не виконував, у нього також були прогули в січні 2016 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона була головою профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради. Пояснила, що 22.02.2016 року вона зайшла до директора підприємства, а остання повідомила їй, що [PERSON] не ходить на роботу, та те, що необхідно зібрати засідання комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради з цього питання. В її присутності [PERSON] не вручали наказ про його звільнення та він не відмовлявся від нього. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що вона працювала у КПЖ КГ Вишгородської міської ради на посаді начальника відділу кадрів. 22.02.2016 року відбулось засідання комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON]» [PERSON] запрошували на нього. На це засідання були надані необхідні документи, а на наступний день було виготовлено наказ про звільнення [PERSON] за прогул. Від отримання копії наказу та ознайомлення з ним він відмовився. Наказ про звільнення [PERSON] готувала вона на підставі доповідних записок та акту. На засіданні комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON]» наказ про звільнення [PERSON] був підписаний. Робочим місцем [PERSON] було кладовище. Посада, яку займав [PERSON] була скорочена. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 03.06.2015 року позивач [PERSON] працював на посаді розпорядника оформителя ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради, на підставі наказі № 86 від 03.06.2015 року, про що свідчить копія трудової книжки [PERSON] (а.с. 41-44). Наказом № 38 від 22.02.2016 року Директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] було звільнено [PERSON] з посади розпорядника оформителя документів ритуальної служби за прогул без поважних причин 22.02.2016 року з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період з 18.07.2015 року по 22.02.2016 рік за 15 календарних днів (а.с. 38). Доповідною запискою 22.02.2016 року керівником ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] було доведено до відома директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON]про те, що [PERSON] 22.02.2016 року не був присутній на робочому місці, робочих обов'язків не виконував, причини своєї відсутності не повідомив (а.с. 29). З акту про відсутність на роботі розпорядника оформителя ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради від 22.02.2016 року, затвердженого Директором КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] видно, що 22.02.2016 року [PERSON] був відсутній на робочому місці, про відсутність керівництво КПЖ КГ Вишгородської міської ради не поставив до відома (а.с. 28). З протоколу № 126 від 22.02.2016 року засідання комітету профспілкової організації КПЖ КГ Вишгородської міської ради «Про розгляд питань порушення трудової дисципліни працівником КПЖ КГ Вишгородської міської ради розпорядник ритуальної служби [PERSON]» видно, що членами проф. комітету було вирішено рекомендувати адміністрації звільнити [PERSON] за згодою сторін, в іншому випадку, якщо [PERSON] відмовиться, покласти вирішення питання про звільнення останнього на розсуд адміністрації підприємства (а.с. 31). З акту про відмову розпорядника оформителя документів ритуальної служби підписати наказ про звільнення за прогул без поважних причин від 22.02.2016 року, затвердженого Директором КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] видно, що [PERSON] відмовився ознайомлюватися та підписати наказ № 38 від 22.02.2016 року про його звільнення за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 30). Листом від 23.02.2016 року № 64 КПЖ КГ Вишгородської міської ради повідомило [PERSON] про необхідність його прибуття за трудовою книжкою до відділу кадрів КПЖ КГ Вишгородської міської ради або надання згоди на її відправлення поштою (а.с. 39). З доповідних записок від 18.01.2016 року та 19.01.2016 року керівника ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] було доведено до відома директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] про те, що [PERSON] 18.01.2016 року та 19.01.2016 року не був присутній на робочому місці у період часу з 08 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. та з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., робочих обов'язків не виконував, причини своєї відсутності не повідомив (а.с. 33,35). З акту про відсутність на роботі розпорядника оформителя ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради від 19.01.2016 року, затвердженого Директором КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] видно, що [PERSON] 18.01.2016 року та 19.01.2016 року не був присутній на робочому місці у період часу з 08 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. та з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., робочих обов'язків не виконував, причини своєї відсутності не повідомив (а.с. 34). З витягу із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань , поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 25.06.2013 року № 1561 видно, що [PERSON] має поранення , контузія і захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с. 13). З посвідчення серії [NUMBER] видного 08.08.2013 року на ім'я [PERSON] видно, що останній є ветераном війни - інвалідом війни 2 групи (а.с. 10). З наданих позивачем копій виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 6411, №350, та листків непрацездатності від 28.12.2015 року, серії АГЧ № 502726, від 20.01.2016 року серії АГС № 846321 видно, що [PERSON] періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я, у зв'язку з захворюваннями пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (11-12). Крім того, з листка непрацездатності від 22.02.2016 року серії АГС № 846328 видно, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 22.02.2016 року по 26.02.2016 року у КНП «Консультативно діагностичний центр» Філія № 2 Подільського району міста Києва (а.с. 16). Заявою від 22.02.2016 року вхідний номер № 136 від 23.02.2016 року [PERSON] звертався до директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів для проходження реабілітації після стаціонарного лікування відповідно до листів непрацездатності серії АГС № 846321, та серії АГЧ № 502726 (а.с. 74). Заявою від 29.02.2016 року [PERSON] звертався до директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] про доведення до її відома відсутності строків у чинному законодавстві України протягом яких працівник зобов'язаний повідомити адміністрацію підприємства про видачу йому листа непрацездатності, додатком до якої надав оригінал листа непрацездатності серії АГС № 846328 від 22.02.2016 року. Вказану заву та оригінал листа непрацездатності [PERSON] було направлено цінним листом з описом (а.с. 18,19). З відповіді на запит № 330 від 29.04.2016 року КНП «Консультативно діагностичний центр» Філія № 2 Подільського району міста Києва видно, що [PERSON] звертався до вказаного закладу 22.02.2016 року та останньому було відкрито лікарняний лист серії АГС № 846328 з 22.02.2016 року по 27.02.2016 рік (а.с. 67). Рішенням Вишгородської міської ради Київської області від 25.03.2016 року № 8/60 «Про реорганізацію комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради» було створено комунальне підприємство «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради та комунальне підприємство «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради шляхом виділу з комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради, затверджено статути комунального підприємства «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради та комунального підприємства «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради. Питання ритуальної служби покладено на КП «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради (а.с. 68, 149, 152-169). З доповідної записки від 23.02.2016 року [PERSON] було доведено до відома директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] про те, що 22.02.2016 року о 08 год. 00 хв. він прибув на своє робоче місце території кладовища, вказану доповідну записку він направив цінним листом з описом (а.с. 75-77). З заяви [PERSON] адресованої міському голові м. Вишгород Київської області видно, що [PERSON] звертався до міського голови з заявою про доведення до відома неправомірності дій директора КПЖ КГ Вишгородської міської ради [PERSON] щодо його звільнення 22.02.2016 року під час його перебування на лікарняному (а.с. 80). Листом від 18.04.2016 року за № 2/4.3.-К-955 Головне управління Держпраці у Київській області повідомило [PERSON] щодо розгляду його звернення, зокрема було проведено перевірку додержання законодавства про працю та встановлено звільнення [PERSON] 22.02.2016 року з посади розпорядника оформителя документів ритуальної служби КПЖ КГ Вишгородської міської ради у період його тимчасової непрацездатності за прогул без поважних причин. За результатами перевірки складено акт № 10-1473/405 від 14.04.2016 року, директору підприємства внесено припис щодо усунення виявлених порушень у встановлений законодавством термін, складено та передано до суду протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 81-82, 104-111). З довідки про доходи [PERSON] від 13.06.2016 року № КПЖ 000149 виданої Комунальним підприємством житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради видно, що [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 22.02.2016 рік отримав дохід у розмірі 14 505, 44 грн. (а.с. 96). З табелю обліку використання робочого часу Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради видно, що [PERSON] за період з 01.02.2016 року по 19.02.2016 рік був тимчасово непрацездатний, а 22.02.2016 року [PERSON] вважається таким, що вчинив прогул (а.с. 97). Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14.09.2016 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 223-224). Враховуючи п. 3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. За змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України наступає обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який настає за умови невиплати з його вини належних сум у строки визначені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Поясненнями сторін, свідків, та письмовими матеріалами справи доведено наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання незаконними та скасування наказу Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради № 38 від 22 лютого 2016 року про звільнення [PERSON] у зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки звільнення відбулось під час знаходження [PERSON] на лікарняному, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, тобто без прогулів без поважних причин. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2016 року до дня поновлення на роботі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог також в цій частині з наступних підстав. Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Із наданої представником відповідача довідки від 11.10.2016 №363, вбачається, що розмір заробітної плати [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 22.02.2016 рік становить 14 505, 44 грн. Період вимушеного прогулу [PERSON] з 22.02.2016 року по 17.01.2017 рік складає 200 днів, у зв'язку з чим нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає сплаті на користь [PERSON] становить 28 225, 37 грн., судом приймається долучений до матеріалів справи розрахунок нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу наданий представником позивача. Відповідно до ч 1ст.237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідком порушення законних прав працівника. Із-за відсутності належних та допустимих доказів, щодо факту моральних страждань [PERSON], втрату ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя при його звільненні з роботи, підстав для відшкодування моральної шкоди не має, а тому в задоволені зазначеної частини позову необхідно відмовити. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працезданих осіб. Згідно п. 1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного, беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача 28 225, 37 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відповідача в доход держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: partial