Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 26 грудня 2015 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача [PERSON] У результаті ДТП йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 97 534,59грн. У встановленому порядку він повідомив страхову компанію, яка має сплатити йому страхове відшкодування в розмірі 20 626,08 грн. Решта шкоди в розмірі 76 908,51 грн. не відшкодована. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду. Вказав, що ним був зроблений окремо звіт, за яким вартість матеріального збитку становить 45 793,54 грн., що має бути відшкодовано страховою компанією у повному обсязі. Також відповідач [PERSON] як винуватець ДТП має відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі та не покриту страховим відшкодуванням, що становить 51 741,05 грн. Просив суд стягнути з ПрАТ «СК «ТАС» на його користь страхове відшкодування в розмірі 25 167,46 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 51 741,05 грн.; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що розмір матеріальної шкоди позивач визначав по проведеному ним дослідженню, оскільки дане дослідження є більш повним. Фактично понесені витрати є значно більшими, ніж вказано у звіті та становлять 101 433,98 грн. Автомобіль в даний час відремонтований. Звіт, поданий страховою компанією є неповним, оцінювач не з'явився до суду та не давав пояснення по даному звіту. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення проти позову. Суду пояснив, що їх звіт був погоджений позивачем без будь-яких зауважень, страхове відшкодування визначено без врахування ПДВ, та з особливостями, передбаченим договором. Тому розмір страхового відшкодування відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач бампер замінив, хоча при їх дослідженні було погоджено проведення його ремонту, що значно здешевить ремонт автомобіля в цілому. Поданий позивачем звіт є неповним, тому не може бути врахований судом при визначення розміру страхового відшкодування. Просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала в повному обсязі. Суду пояснила, що при ДТП автомобіль позивача отримав незначні пошкодження, тому звіт позивача є неправильним та значно завищеним. Такох коштів відповідач немає, щоб відшкодувати вказаний збиток. При проведенні огляду автомобіля не було запрошено [PERSON] Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 26 грудня 2015 року близько 14 години 15 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «IVECO», державний номерний знак [NUMBER], в с. Софіївська Борщагівка ЖК Софія, вул. Миру, при виїзді на підйом, допустив самовільний рух транспортного засобу, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], який стояв позаду. В наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.1.5 ПДР. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню. Дана постанова не оскаржувалась. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Між ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3971585 від 22 серпня 2015 року. За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль «IVECO», державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на час ухвалення рішення виплатило страхове відшкодування в межах суми полісу відповідно до страхового акту 4994Р/34/2016 від 23 березня 2016 року. Відповідно до звіту №99, складеного ФОП [PERSON] за замовленням позивача [PERSON], з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], вартість матеріального збитку складає 45 793,54 грн., вартість відновлювального ремонту складає 97 534,59 грн. У судовому засіданні був заслуханий у якості спеціаліста оцінювач [PERSON], який підтримав складений ним звіт, надав пояснення щодо визначення вартості матеріального збитку, визначення цін з офіційних джерел, проведення огляду автомобіля, визначення ушкоджень. Згідно звіту №99, складеного ТОВ «Експертум-АВЕ», на замовлення відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС», з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], вартість матеріального збитку складає 23 980,99 грн., вартість відновлювального ремонту складає 57 481,60 грн. У судовому засіданні був заслуханий спеціаліст [PERSON], який проводив огляд автомобіля, надав пояснення щодо визначення переліку ушкоджень та джерела інформації при визначенні розміру збитку. За викликом до суду оцінювач [PERSON] не з'явилась. Подані представником ПрАТ «Страхова Група «ТАС» пояснення ТОВ «Експертум-АВЕ» щодо визначення цін по п.8.5.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, суд оцінює критично, оскільки в даному листі лише визначено загальне правило, без конкретизації джерел отримання інформації при визначенні розміру збитків оцінювачем [PERSON] при складенні звіту. Судом відповідно до ст. 10 ЦПК України роз'яснено обов'язки сторін щодо подання доказів на підтвердження вимог і заперечень, право на призначення експертизи для вирішення спірних питань, в тому числі призначення експертизи. Клопотань про призначення експертизи представниками сторін не заявлено. З пояснень сторін встановлено, що на час розгляду справи, автомобіль «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], відремонтований у ФОП [PERSON]. Згідно поданих суду акту виконаних робіт та рахунків фактури ФОП [PERSON] - [PERSON] було сплачено за ремонт автомобіля 101 433,98 грн. Оскільки сторонами не заявлено клопотання про призначення експертизи, подані висновки спеціалістів містяться суперечливі дані, тому суд при визначенні розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], бере до уваги вартість відновлювального ремонту в розмірі 101 433,98 грн. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, що вартість робіт, запчастин, матеріалів, які були замінені при проведені відновлювального ремонту, є меншою або включені запчастини або роботи, не пов'язані з даним ДТП. Ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого . Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), тому економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З врахування положення ст. 1192 ЦК України та наданих позивачем доказів, які підтверджують факт понесення [PERSON] реальних матеріальних витрат в розмірі 101 433,98 грн. на відновлення технічного стану пошкодженого автомобіля, а також виходячи з того що відновлення технічного стану автомобіля потребувало не тільки заміни пошкоджених частин на нові, а потребувало виконання технічних робіт по відновленню пошкоджених частин, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню і величина втрати товарної вартості КТЗ. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «INFINITI», державний номерний знак [NUMBER], складає 101 433,98 грн., страхова компанія ПрАТ «Страхова Група «ТАС» виплатила страхове відшкодування в розмірі 20 626,08 грн., враховуючи межі заявлених позовних вимог, тому з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» грн. на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 25 167,46 грн., а з [PERSON] на відшкодування збитків, не покритих страховою виплатою, - 51 741,05 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги задоволені, тому з відповдачів суд стягує витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» - 251,49 грн., а з [PERSON] - 517,60 грн.

Outcome: approved