Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У червні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом вимоги якого надалі уточнила та просила припинити чинність арешту на відчуження житлового будинку [ADDRESS] в м. Миколаєві накладеного рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 липня 1993 р. та внести зміни до реєстру речових прав щодо припинення дії обтяження - заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS] в м. Миколаєві. Позов обґрунтувала тим, що вона є одноосібним власником вказаного житлового будинку, а рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 24 квітня 1992 р. земельна ділянка під низкою житлових будинків на перетині [ADDRESS] у т.ч. на якій розташований її будинок, була відведена під будівництво нового житлового будинку зі знесенням існуючих житлових будинків. На підставі цього рішення була внесена заборона на відчуження до державного реєстру. Але надалі листом від 31 травня 1996 р. виконком повідомив її про те, що зноситися належний позивачці будинок потреби немає через зміщення будівельної площадки. Але у зв'язку із тим, що має місце заборона на відчуження, вона не може розпорядитися належним їй будинком. В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали, надалі надали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради надав в судове засідання заяву з проханням розглянути справу без його участі у відповідності до законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно архівної копії рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 липня 1993 р. №379 у зв'язку із відведенням рішенням виконкому від 24 квітня 1992 р. №187 УКБу виконкому земельної ділянки під будівництво у 1993 р. житлового будинку по [ADDRESS] вирішено заборонити нотаріальній конторі і відділу внутрішніх справи Ленінського райвикокному відчуження (купівлю-продаж, дарування і т.п.) і прописку в будинках, що підлягають знесенню, у. ч. [ADDRESS] (а.с.20). Згідно свідоцтва про право особистої власності від 15 жовтня 1990 р. виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів без номеру власником житлового будинку по [ADDRESS] в м. Миколаєві є [PERSON] (а.с.29,40). У відповідності до оригіналу листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 31 травня 1996 р. позивачку повідомлено, що у зв'язку з тим, що в період будівництва нового житлового будинку було зроблено перепроектування зі зміщенням в бік [ADDRESS] то будинок по [ADDRESS] буде знаходиться поза будівельного майданчику, а тому зноситися не буде (а.с.50). Втім відповідні зміни відповідачем до державних реєстрів внесені не були. Станом на 08 липня 2015 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в м. Миколаєві рахується обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, № запису про обтяження 9269854, підстава виникнення обтяження: рішення №379 від 23 липня 1993 р. без зазначення видавника, яке раніше було зареєстрована до 01 січня 2013 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 3506772, 25 липня 2006 р., реєстратор Перша миколаївська державна нотаріальна контора (а.с.41,42). Суд вважає, що заявлена позивачкою вимогою відповідає за суттю змісту способу захисту порушеного права на розпорядження власністю - ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, а тому позов слід задовольнити. Але слід припинити чинність не арешту, як зазначено в заяві про уточнення позовних, а заборони на відчуження, що не є виходом за межі позову, оскільки арештом дане обтяження пойменовано помилково.

Outcome: approved