Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

У травні 2018 року до Менського районного суду надійшла позовна заява органу опіки та піклування Менської міської ради в інтересах малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON], являючись матір'ю двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей. З 04.06.2013 сім'я [PERSON] перебуває на обліку районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та служби у справах дітей. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ушнянської сільської ради № 17 від 04 жовтня 2016 сім'я [PERSON] була поставлена на облік сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Під час роботи з сім'єю неодноразово були зафіксовані факти невиконання матір'ю батьківських обов'язків, залишення дітей без нагляду, було встановлено, що базові потреби дітей задовольняються на низькому рівні, харчування не збалансоване, порушені санітарно гігієнічні норми в будинку. В грудні 2017 року [PERSON] декілька разів телефонувала до центру і вимагала, щоб забрали в неї дітей, оскільки вона має намір поїхати на заробітки. З 18.12.2017 по 23.01.2018 діти перебували в дитячому відділенні КЗОЗ «Менська ЦРЛ». Мати дітей відвідувала дуже рідко, частіше навіщала бабуся. В січні за заявою відповідачки діти були повернуті матері. Проте вже в березні до центру та служби надходили повідомлення про те, що [PERSON] продовжує вести звичний для неї спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, систематично залишає дітей на довгий час на бабусю, яка зловживає алкогольними напоями та взагалі не цікавиться ними. Питання про стан виконання батьківських обов'язків [PERSON] неодноразово розглядались на засіданнях виконавчого комітету Ушнянської сільської ради та комісії з питань захисту прав дитини при Менській райдержадміністрації. [PERSON] неодноразово попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків та 15.08.2017 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Відповідно до рішення виконавчого комітету Менської міської ради № 70 від 17.05.2018 «Про негайне відібрання» малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були відібрані від матері [PERSON] та тимчасово влаштовані до дитячого відділення комунального закладу охорони здоров'я «Менська центральна районна лікарня» для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. В зв'язку з цим, представник органу опіки та піклування з метою захисту прав, життя та здоров'я малолітніх дітей, просить позбавити відповідача - їх матір [PERSON] батьківських прав. Ухвалою судді від 24 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Васильчук О.М. підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи - Менського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Васько Т.О. в судовому засіданні підтвердила факти викладені в позовній заяві та висловила думку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме а саме: оголошення про виклик до суду [PERSON] було розміщено на веб-сайті Менського районного суду Чернігівської області. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтв про народження - [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Згідно рішення виконавчого комітету Ушнянської сільської ради Менського району № 17 від 04 жовтня 2016 року «Про постановлення на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах» сім'я [PERSON] була поставлена на облік як сім'я, що опинилась в складних життєвих обставинах (а.с.5). З довідок № 461/03-13 та № 459/03-13, виданих Менською міською радою 29.08.2017 слідує, що малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживали в [ADDRESS] і мають склад сім'ї: бабуся - [PERSON], мати - [PERSON], тітка - [PERSON] (а.с.11, зворот а.с.11). З наявних в матеріалах справи Актів обстеження умов проживання слідує, що санітарно - гігієнічні умови в помешканні незадовільні, в будинку не прибрано, речі розкидані, неприємний запах. На момент відвідування матері - відповідачки [PERSON] в дома не було. Зі слів бабусі малолітніх дітей, їх мати часто залишає на неї дітей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, неналежно доглядає за дітьми, зловживає спиртними напоями (а.с.18-22). З заяви про тимчасове влаштування дитини слідує, що відповідач [PERSON] 18.12.2017 звернулась до КЗОЗ «Менська ЦРЛ» з заявами про влаштування її малолітніх дітей до закладу охорони здоров'я строком до 6 місяців, у зв'язку з тяжкими життєвими обставинами (а.с.12). Згідно заяви відповідача від 18.01.2018 малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були повернуті матері - [PERSON] (а.с.13). З повідомлення т.в.о. головного лікаря КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» № 729 від 21.05.2018 слідує, що [PERSON] за час перебування дітей у дитячому відділенні з 18.12.2017 по 23.01.2018 та з дня вилучення їх з сім'ї (16.05.2018) жодного разу не відвідала дітей у відділенні (а.с.17). З повідомлення начальника Менського ВП ГУНП в Чернігівській області № 2641/124/43-18 від 21.05.2018 слідує, що [PERSON] притягалась 02.04.2018 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов'язків) (а.с.38). 17 травня 2018 року виконавчим комітетом Менської міської ради Чернігівської області прийнято рішення № 70 «Про негайне відібрання дітей» згідно якого вирішено: відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]; тимчасово влаштувати дітей у дитяче відділення КЗОЗ «Менська ЦРЛ»; вважати за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітніх дітей (а.с.3). Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню малолітніх дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку їх природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач жодного разу не з'явилась в судове засідання, не надала суду будь - яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог, не проявила бажання захистити свої права по відношенню до малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Інші позовні вимоги в інтересах та для захисту малолітніх дітей в даному провадженні позивачем не заявлялись, однак це не позбавляє орган опіки та піклування Менської міської ради звернутись до суду з іншою позовною заявою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved