Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У червні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «УНІКА») звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в кому просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду у розмірі 37 450,77 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 серпня 2015 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №833001/4600/0000259 (далі по тексту - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу «Порше», д.н.з. [NUMBER] . 29.07.2016 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мітцубісі», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Порше», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року по справі №755/12393/16-п [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. 01 серпня 2016 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою № 00199208 про подію, що має ознаки страхового випадку. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Порше» д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «УНІКА» замовило проведення оцінки вартості відновлювального ремонту. Згідно звіту ФОП « [PERSON] » № 05-02/09 від 27 жовтня 2016 року, вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу складає 37 458,64 грн. Крім того, згідно рахунку № [NUMBER] від 08 сернпня 2016 року ТОВ «Віннер ПЦКА», вартість ремонту склала 37 450,77 грн. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 03 серпня 2015 року №833001/4600/0000259 ПрАТ «СК «УНІКА» сплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 37 450,77 грн. шляхом перерахування коштів у вказаній сумі на рахунок офіційного сервісного центру за проведений ремонт автомобіля «Порше». Тому цю суму коштів просить стягнути з відповідача, оскільки в силу закону до позивача перейшло відповідне право вимоги. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року відкрито провадження у справі (суддя Богінкевич С.М.). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 31.05.2021 р. матеріали вищевказаного позову передані для розгляду судді Рибалці Ю.В.. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з підстав зазначених в ньому, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Зазначив, що звіт про оцінку завданої шкоди був не обов`язковий, так як кошти перераховані на офіційну СТО, де проведено ремонт автомобіля потерпілого, його здійснено за власною ініціативою страхової компанії. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечив проти позову, визнав позов в частині стягнення 8000 грн., в іншій частині просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що договір добровільного страхування не розповсюджується на ризик ДТП, належні докази розміру завданої шкоди відсутні, звіт експерта про оцінку розміру шкоди є недопустимим доказом, оскільки зроблений вже після оплати за ремонт автомобіля та під час його виготовлення застосовано нечинний нормативний акт. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2015 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №833001/4600/0000259, предметом якого є страхування транспортного засобу «Порше», д.н.з. [NUMBER] . 29 липня 2016 року о 13.30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві на перехресті вул. Хорива та вул. Межигріська, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», виїзжаючи з другорядної дороги, не надав дорогу автомобілю «Порше», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 29 липня 2016 за участю автомобілів «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] та «Порше», д.н.з. [NUMBER] , визнано відповідача [PERSON] .. Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Порше», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Порше», д.н.з. [NUMBER] , становила 37 458,64 грн., що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 05-02/09 від 02.09.2016 року, складеного ФОП « [PERSON] ». Будь-яких інших звітів про оцінку сторонами суду не надано. Також відповідні клопотання про судову експертизу у ході розгляду справи з 2017 по 2021 рік не заявлялися. Згідно рахунку № 1030664 від 08.08.2016 року ТОВ «Віннер ПЦКА», вартість ремонту становила 37 450,77 грн.. Саме ця сума була оплачена позивачем за ремонт автомобіля потерпілого безпосереднього на рахунок офіційного СТО, яке провело такий ремонт. Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу, позивачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 37 450,77 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 031803 від 13.09.2016 року, шляхом перерахування коштів виконавцю ремонту ТОВ «Віннер ПЦКА». За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позивача, як страховика, перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування, а саме у розмірі 37 450,77 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved