Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , не менше одного року до дня його смерті, що згідно з ст. 531 ЦК УРСР є підставою для визнання її спадкоємцем за законом. В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що вона є рідною дочкою вказаних осіб. В теперішній час її батьки померли. Після смерті матері вона оформила спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 30 листопада 2005 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. за реєстром № 5-2746. Спадкове майно після її смерті складалося з грошових внесків з процентами, компенсаціями та індексаціями у філії - Правобережне відділення ВАТ « Державний ощадний банк». Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємицею 1 черги після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Факт того, що вона прийняла спадщину підтверджується витягом із будинкової книги по [ADDRESS] , де [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані з 23.03.1976 року по день смерті кожного з них. Незважаючи на те, що заявниця є дочкою [PERSON] , нотаріус не визнає її спадкоємицею, яка належним чином прийняла спадщину після його смерті, так як заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона не подавала і зареєстрованою за вказаною адресою разом з батьком і матір`ю не була. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у цивільній справі № 204/6068/18 був встановлений факт перебування [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , у фактичних шлюбних відносинах. Вказане рішення заявниця надала державному нотаріусу для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2019 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. відмовила їй у видачі вказаного свідоцтва, посилаючись на те, що згідно із ст. ст. 529, 530, 531, 532 ЦК УРСР в редакції 1963 року, особи, які перебували у фактичних шлюбних відносинах не належать до жодної з черг спадкоємців. Тому, вона була вимушена звернутися до суду із даною заявою. В судовому засіданні заявниця і її представник підтримали в повному обсязі дану заяву і просили задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », є донькою [PERSON] і [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Вищевказані обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у цивільній справі № 204/6068/18, яке скасоване не було і набрало законної сили 11 січня 2019 року. З вищевказаними судовим рішенням можна ознайомитись у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за наступним посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/78842562. Цим же рішенням, зокрема був встановлений факт перебування [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлою [INFO] , у фактичних шлюбних відносинах. В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, зазначені вище обставини не підлягають повторному доказуванню. Після смерті батьків заявниці відкрилася спадщина на належне їм майно, яке, серед іншого, як зазначила заявниця, складається з домоволодіння [ADDRESS] , яке належало її батькові на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 17.03.1976 року Красногвардійським виконкомом районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська згідно з рішенням № 325 від 03.03.1976 року (а.с.13), а її матір успадкувала його фактично прийнявши спадщину після смерті чоловіка. У зв`язку з вищевказаним, заявниця звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . На підставі її заяви була заведена відповідна спадкова справа за № 973/2005, копія якої долучена до матеріалів даної справи (а.с.68-97). Проте, 12 квітня 2019 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі заявниці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки згідно із ст. ст. 529, 530, 531, 532 ЦК УРСР в редакції 1963 року, особи, які перебували у фактичних шлюбних відносинах не належать до жодної з черг спадкоємців (а.с.15). З урахуванням зазначених обставин, заявниця просила встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , не менше одного року до дня його смерті, що згідно з ст. 531 ЦК УРСР є підставою для визнання її спадкоємцем за законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу же положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що згідно з ст. 531 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент відкриття спадщини після смерті батька заявниці), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. При цьому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у цивільній справі № 204/6068/18, про яке зазначено вище, було також встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані з 23 березня 1976 року по дату їхньої смерті за адресою: [ADDRESS] . З повного же витягу № 00021489336 від 20.11.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявниці випливає, що 10 серпня 1950 року були внесені відомості про усиновлення заявниці наступними усиновителями: агентом постачання МДС [PERSON] та [PERSON] , яка є утриманцем чоловіка (а.с.19). Крім того, обставини щодо перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON] не менше одного року до дня його смерті підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, а саме: Свідок [PERSON] , яка повідомила, що вона є двоюрідною сестрою заявниці. Знає, що батьки заявника усиновили її, взявши з дитячого будинку, та разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що [PERSON] був інвалідом 2 групи Великої Вітчизняної Війни і отримував чималу пенсію, набагато більшу, ніж його дружина, у зв`язку з чим остання перебувала у нього на утриманні. А після його смерті дружина перейшла на його пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, яку отримувала до своєї смерті. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що заявниця є двоюрідною сестрою її чоловіка. Зазначила, що добре знала подружжя [PERSON] і [PERSON] та може впевнено стверджувати, що остання перебувала на утриманні свого чоловіка і не тільки не менше одного року до його смерті, а й тривалий час до того. Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що мати заявниці перебувала на утриманні її батька не оспорюється, а заявлена нею заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаних обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , не менше одного року до дня його смерті, що згідно з ст. 531 ЦК УРСР є підставою для визнання її спадкоємцем за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved