Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що 08.12.2014 року заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було вирішено стягнути з позивача, на користь особи, яка буде призначена опікуном дитини, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з часу передачі дитини законному опікуну і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №272 11.08.2015 року було встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено опікуном рідну тітку [PERSON] В подальшому відповідач, звернулась з клопотанням про визнання і виконання на території Республіки Польща рішення суду від 08.12.2014 року про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON] . На підставі заяви (клопотання) відповідача, судовим виконавцем при Районному суді Радзеюві Республіки Польща, було винесено рішення про звернення стягнення з позивача на заробітну плату та допомогу в зв`язку з хворобою і вимога здійснювати відрахування на користь відповідача, з метою виконання вищевказаного рішення. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, 02.06.2017року, в справі за позовом [PERSON] про оспорювання батьківства, його позовні вимоги були задоволені. Виключено відомості з актового запису про реєстрацію народження дитини про позивача, як про батька дитини [PERSON] , яке набрало законної сили 22.07.2017 року та з цього моменту змінились обставини, що були підставою для стягнення аліментів. Вважає, що в силу вимог ст.180 СК України, він не має батьківського обов`язку на утримання дитини, тому звернувся з цим позовом до суду. Просить припинити стягнення з нього аліментів та заборгованості з аліментів на користь відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися. Представник подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутнність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.13-15, 20). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася. Подала заяву про визнання позову і розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що викладені в позові обставини підтверджує (а.с.21, 22, 26). Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/3893/14-ц від 08.12.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь особи, яка буде призначена опікуном дитини, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з часу передачі дитини законному опікуну і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6). Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №272 від 11.08.2015 року було встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном дитини рідну тітку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). В подальшому відповідач, звернулась з клопотанням про визнання і виконання на території Республіки Польща рішення суду від 08.12.2014 року про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON] , що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного суду від 21.01.2016 року та листом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 30.06.2016 року (а.с.8, 9). підтверджено той факт, що клопотання останньої було направлено за належністю. На підставі заяви [PERSON] судовим виконавцем при Районному суді Радзеюві Республіки Польща, було звернуто стягнення на заробітну плату та допомогу в зв`язку з хворобою і вимога здійснювати відрахування з [PERSON] з метою сплати аліментів за вищевказаним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/3893/14-ц від 08.12.2014 року (а.с.11-12). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/235/17 від 02.06.2017 року, яке набрало законної сили 22.07.2017 року, позов [PERSON] задоволено, виключено відомості про останнього як про батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про реєстрацію народження дитини №921 від 15.11.2006 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (а.с.10). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Правовий аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини, підлягають сплаті саме батьком дитини. Згідно з ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи періодичність, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати змін розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що правовий механізм припинення сплати аліментів, у разі виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, нормами Сімейного кодексу України не визначений, суд вважає, що саме виключення, в даному випадку, відомостей про позивача [PERSON] як батька за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/235/17 від 02.06.2017 року, з актового запису про народження дитини є тією обставиною, що породжує припинення правовідношення щодо стягнення з нього аліментів та заборгованості з аліментів з дня набрання цим рішенням законної сили, а саме з 22.07.2017 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів та заборгованості з аліментів за період часу з 22.07.2017 року по теперішній час є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам яка утворилась за період часу до 22.07.2017 року, суд враховує, що відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. За таких обставин, позивач має право звернутись до суду з заявою про перегляд рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/3893/14-ц від 08.12.2014 року про стягнення з нього аліментів за нововиявленими обставинами, оскільки факт відсутності кровного споріднення був встановлений після судового рішення про стягнення аліментів, але існував на час прийняття цього рішення. Тому позовні вимоги в частині припинення стягнення з [PERSON] заборгованості з аліментів яка утворилась за період часу до 22.07.2017 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ч.1ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку, з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та частковим задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 25 відсотків понесених ним витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 768 грн. 40 коп. (а.с.1) та 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial