Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У травні 2021 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до відповідача в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи її матір`ю, нею належним чином не опікується, зловживає наркотичними засобами, не забезпечує належне харчування та лікування дитини, не укладала декларації з сімейним лікарем, внаслідок чого жодна її дитина, в тому числі і [PERSON] , ні разу не обстежувалась лікарем та не знаходяться на його спостереженні, однак 22 вересня 2020 року фахівцем центру з проведення соціальної роботи виявлено у дитини [PERSON] атопічний дерматит середньої тяжкості, що потребує медикаментозного лікування, однак відповідач не дослухалась порад лікаря та здоров`ям дитини не займається, не створює належних умов та не задовольняє першочергові потреби дитини. На протязі всього часу з моменту народження [PERSON] родина [PERSON] перебуває на обліку у соціальних служб, а [INFO] [PERSON] народила ще хлопчика, якого в органах РАГС не зареєструвала. 09 березня 2021 року обох дітей вилучено з родини [PERSON] , у зв`язку з тим, що остання покинула їх вдома без догляду дорослих осіб, у відкритій квартирі, однак із зачиненою на засув кімнатою, де вони знаходились голі, брудні, без їжі та води, з оголеними дротами, підключеними до розеток, що становило загрозу життю та здоров`ю дітей, про що комісією, яка виявила дітей, складено акти та прийнято рішення про негайне відібрання дітей, у зв`язку з чим діти були влаштовані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №6» ДМР», а відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП. Одночасно відповідач негативно характеризується і ставленням до старшої дитини [PERSON] , [INFO] , яку вона покинула на колишнього співмешканця [PERSON] , яку вона жодного разу не навідувала, її вихованням не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, фінансово не допомагає. Крім того, [PERSON] за вироками судів від 04 червня 2019 року, 04 грудня 2020 року, 10 липня 2020 року притягалась до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ст. 185 КК України, у зв`язку з чим Адміністрацією Центрального району Дніпровської міської ради надано розпорядження про доцільність позбавлення її відносно її малолітньої дитини [PERSON] , батьківських прав, що стало підставою пред`явлення позову про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї на аліментів на утримання малолітньої [PERSON] на користь дитини або на користь закладу, де буде виховуватись дитина, щомісяця у розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) кожного з батьків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 09 червня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи судовими повістками, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Ухвалою суду від 28 липня 2021 року підготовче засідання закрите і справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що працює провідним фахівцем із соціальної роботи Дніпропетровського міського Центру соціальних служб у зв`язку з чим з вересня 2019 року надавала сім`ї [PERSON] соціальні послуги, у [PERSON] не було паспорта, вона не реєструвала ще одну народжену [INFO] нею дитину з цих підстав, тому менший син її не має навіть свідоцтва про народження, також не оформляла офіційно свого права на отримання грошової допомоги, хоча сама не працевлаштована, доходів для існування та утримання дітей не має, діти в квартирі ходять голими, в квартирі холодно, брудно, оскільки квартира знаходиться на першому поверсі та її часто затоплює, внаслідок чого стіни та потолок вкриті чорною пліснявою, що було встановлено комісією при виході до квартири [PERSON] наприкінці 2020 року, а на початку березня 2020 року при черговому виході комісії [PERSON] взагалі не було вдома, а діти самі там перебували, хоча вона була попереджена про візит. Гроші для існування вона добуває шляхом крадіжок у супермаркетах та тричі притягалась до кримінальної відповідальності за подібні злочини, а останній раз у грудні 2020 року засуджена до покарання до 1 року, є наркозалежною та в квартирі їжі ніколи не було. Крім того її співмешканець [PERSON] застосовував до неї та дітей фізичне насильство, а 09 березня 2021 року у вівторок вранці склад комісії зайшов до квартири, вхідні двері були відкриті, одна дитина у віці 2 року 2 місця лежала гола у брудному памперсі, друга менша дитина у віці 1 рік 6 місяців також гола, однак закручена у простирадло, діти дуже змерзли, мали переохолодження, а [PERSON] у квартирі не було і весь час до 13.30 год вона так і не з`явилась вдома, внаслідок чого діти були вилучені негайно, оглянуті лікарем. Свідок [PERSON] , , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що працює інспектором СЮП ВП ДРУП і за службовими обов`язками реагує на звернення та повідомлення з Центру сім`ї та молоді і з УПСЗН, що надходили неодноразові повідомлення про необхідність відвідати сім`ю [PERSON] , тому 09 березня 2021 року вона була присутня в квартирі [PERSON] з 13.30 год., коли представник Служби у справах дітей та представник Центру вже були там. Побачила голих дітей, брудних, дуже сильно замерзлих, внаслідок чого була викликана швидка медична допомога, а співмешканець [PERSON] , який з`явився згодом, пояснив, що він є батьком меншої дитини, однак в квартирі їжі не було, діти мали переохолодження, ознаки тривалого голодування, не мали одягу, внаслідок чого відбулось негайне вилучення дітей та поміщення їх до лікарні на обстеження та лікування. Суд, вислухавши усні пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши подані учасниками письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO] у м. Дніпрі, про що Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 05 травня 2018 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 565 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.18). В актовому записі про народження матір`ю зазначена [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, про що повідомлено 29 квітня 2021 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.19). Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради №28 від 01 жовтня 2019 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах, дитину [PERSON] , [INFO] » малолітню дитину [PERSON] взято на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з підстав «проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини (а.с.15). З того часу родину [PERSON] взято під соціальний супровід. Відповідно до повідомлень Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді міста Дніпра за №47-167 від 03 червня 2020 року «Про надання інформації щодо сім`ї [PERSON] », за №102-47 від 27 лютого 2020 року, за №47-178 від 15 червня 2020 року, за №47-188 від 23 червня 2020 року, за №47-315 від 09 вересня 2020 року, малолітня [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.21-26), де також зазначено, що в сім`ї [INFO] народилась друга дитина [PERSON] , яка має хворобливий вигляд, а саме на голові, спині та ногах сильні висипи (пухирці) червоного кольору, які почали братися корочкою, однак мати до лікаря не зверталась та дитину не лікувала. Також неодноразовими виходами до квартири [PERSON] проводились соціальні послуги, проведено бесіду, надані поради, рекомендації щодо звернення матері [PERSON] до лікаря з дітьми, наведення порядку в квартирі, також запропонована гуманітарна допомога, однак при неодноразових виходах працівників за місцем мешкання сім`ї двері квартири ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки жінка не відповідала, не передзвонювала, або телефон її був вимкнений, а деякі випадки намагання входу до квартири [PERSON] закінчувались відмовою її співмешканця [PERSON] відчиняти двері, з повідомленням через вікно про те, що [PERSON] там не проживає, однак на прохання співробітників соціальної служби повідомив, що він є батьком меншої дитини [PERSON] , народженого [INFO] [PERSON] та також через вікно показав дитину, на тілі якої біли почервоніння, що потребує лікування, про що було надано лікарем направлення на аналізи та призначення лікування, однак [PERSON] згодом повідомила, що її дитина здорова та виконувати рекомендації лікаря вона не має наміру. Таким чином, всі висновки центру зведені до того, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, не задовольняє базові потреби дітей, не створює належних умов для повноцінного розвитку дітей та не піклується про їх стан здоров`я. Листом відділу Дніпропетровського міського центру соціальних служб в Центральному районі міста Департаменту соціальної політики ДМР від 03 лютого 2021 року, надісланого на адресу Управління-служби у справах дітей адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, повідомлено, що з 27 вересня 2019 року по 28 вересня 2020 року сім`я [PERSON] отримувала соціальні послуги згідно Державного стандарту соціального супроводу сімей, які опинились в складних життєвих обставинах, однак жодного разу [PERSON] рекомендації фахівців центру не виконувала, наведення порядку в помешканні, створення належних умов для дітей, укладання декларації із сімейним лікарем, реєстрацію в органах РАЦС молодшої дитини не здійснила, неодноразові бесіди з нею не дали позитивного результату, родина має низький матеріальний рівень, [PERSON] схильна до наркотиків, на які вона щомісяця витрачає кошти, а при відсутності грошей скоює крадіжку речей у магазинах та витрачає їх на наркотики. Крім того зазначено, що 24 вересня 2020 року із Центрального районного сектора пробації філії Державної установи «Центр пробації» Дніпропетровської області до центру надійшло повідомлення про постанову на облік [PERSON] для відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, до якого вона засуджена Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 10 липня 2020 року за ст.ст.75,185 ч.2 КК України. На підставі цього наказом директора Центрального ЦСССДМ №240/з від 28 вересня 2020 року завершено надання соціальної послуги соціального супроводу сім`я [PERSON] , а з 28 вересня 2020 року родина отримує соціальні послуги на підставі Державного стандарту соціальної послуги профілактики. Протягом жовтня-грудня 2020 року та січня 2021 року [PERSON] неодноразово наголошувалось про необхідність здійснення реєстрації народження та визнання походження дитини [PERSON] , [INFO] , однак жінка до цього часу не виконала рекомендації фахівців, в квартирі санітарно-гігієнічних норм не дотримується, чорна пліснява не виведена, ремонт не здійснений та створення належних умов для повноцінного розвитку малолітніх дітей не створено(а.с.27). Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , складеним 09 березня 2021 року комісією у складі головного спеціаліста УССД Кузьменко Я.В., інспектором ЮП ДРУП [PERSON], та фахівцем ДМУСС [PERSON] встановлено, що квартира була відкрита, кімната, де знаходились малолітні діти, зачинена на засув, діти знаходились без догляду дорослих, без їжі, води та одягу, брудні, памперси потребували негайної заміни, та стан їх здоров`я погіршився порівняно з всіма попередніми входженнями до квартири [PERSON] (а.с.29-32). Актом обстеження умов проживання від 09 березня 2021 року встановлено, що в квартирі антисанітарні умови, які не придатні для проживання малолітніх дітей, діти голі та їх стан здоров`я поганий, в квартирі чорна пліснява, відсутній холодильник, їжа, одежа на дітях, в кімнаті оголені дроти до розетки(а.с.42), що також підтверджується наданими до Акту фотокартками(а.с.43-47). Аналогічні висновки були надані комісією з обстеження умов проживання малолітніх дітей і в Акті від 25 лютого 2021 року, від 21 грудня 2020 року, від 25 червня 2020 року, від 10 липня 2020 року, від 02 червня 2020 року, та від 24 вересня 2019 року(а.с.48-53). Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП, тобто дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки(а.с.55), 27 грудня 2017 років [PERSON] постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська порушувалось провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, яке за спливом строку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності закрито(а.с.56), що узгоджується також з наданою в судовому засіданні копією постанови від 18 травня 2021 року Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відносно [PERSON] , де об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та за ч.1 ст. 184 КУпАП, визнано винною у скоєнні зазначених правопорушень та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу 850 грн.(а.с.57) та вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року її визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та за ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено на 1 рік іспитового строку, якщо остання не вчинить протягом цього строку нового злочину(а.с.58). 06 квітня 2021 року комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні розглянула клопотання управління-служби у справах дітей адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] та «Єременка Михайла», та вирішила за доцільне рекомендувати прийняти відповідне розпорядження з питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та розпорядженням №44-р від 14 квітня 2021 року Голови комісії з припинення як юридичної особи адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, яка створена розпорядженням міського голови №90-р від 26 лютого 2021 року «Про створення комісії з припинення як юридичної особи адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради», вирішено вважати доцільним позбавити [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] , батьківських прав(а.с.59-63). Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку визначений відповідний орган дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини. При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , відповідачем суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. Судом встановлено, підтверджено наданими матеріалами та показаннями свідків, що відповідач у вихованні та лікуванні дитини [PERSON] участі не приймає, матеріально її не забезпечує, не цікавиться її станом здоров`я та не вчиняє дій по влаштуванню побуту та санітарно-гігієнічних умов, потрібних для розвитку дитини. Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідною матір`ю малолітньої [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, що з урахуванням віку та стану здоров`я доньки вкрай негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання у приміщенні квартири, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно його доньки. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, лікування, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає стягнення з відповідача [PERSON] на користь дитини [PERSON] в особі її законного представника до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення позивачем з цим позовом , тобто з 17 травня 2021 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved