Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до відповідачів з вказаним позовом посилаючись на те, що між сторонами 24.05.2007 року укладено кредитний договір, за яким позивач надав [PERSON] кредит у сумі 26000 доларів США. З забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.05.2007 року укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Відомості про заборону відчуження вказаного будинку внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 30.08.2013 року позивач отримав лист ВДВС Скадовського РУЮ, з якого дізнався про те, що на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження № 34629695 про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 489191,31 грн. Позивач зазначив, що позичальник [PERSON] має перед ним прострочену заборгованість на загальну суму 599407 грн. Позивач вважає, що наклавши арешт на житловий будинок, який перебуває у іпотеці ВДВС Скадовського РУЮ має намір в подальшому звернути стягнення на вказаний будинок, що порушує права банку. На підставі викладеного позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно [PERSON], а саме житловий будинок [ADDRESS]. В судове засіданні представник позивача не з'явився, заявою просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 24 травня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № Ф070389П, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 26000 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 23 травня 2022 року (пп. 1.1-1.1.2). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 30 травня 2007 року укладено договір іпотеки № 02-23-Ф070389П-940, за умовами якого банку в іпотеку передано житловий будинок [ADDRESS] належний відповідачу [PERSON] 30 травня 2007 року до Державного реєстру іпотек на підставі договору іпотеки від 30.05.2007 року внесено відповідний реєстраційний запис. Того ж дня до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про заборону відчуження будинку [ADDRESS] належного [PERSON] З листа ВДВС Скадовського РУЮ вих. № 8533 від 26.06.2013 року направленого на адресу позивача вбачається, що на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження № 34629695 про стягнення боргів з [PERSON] на загальну суму 489191,31 грн. Позивачу роз'яснено право на підставі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставного майна. Вказаний лист отриманий банком 30.08.2013 року. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду із вказаним позовом, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» мотивував свої вимоги тим, що накладенням арешту на майно [PERSON] порушуються його права як іпотекодержателя майна, переданого у забезпечення виконання кредитного договору від 24 травня 2007 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Позивачем суду надана інформація про порушення [PERSON] умов кредитного договору внаслідок чого станом на 05.05.2014 року у останньої існує заборгованість на загальну суму 599407 грн. Відомостей про позасудове (судове) врегулювання сторонами питання звернення стягнення на предмет іпотеки або про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки позивач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним. За змістом ч. 1 ст. 9, 10 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Чинне законодавство не забороняє накладати декілька арештів на одне й те саме майно. Ураховуючи викладене, суд вважає, що права ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, тому вимоги банку про звільнення майна з-під арешту на законі не ґрунтуються, а доводи позивача про порушення його прав недоведені. При цьому суд враховує, що посилання позивача на намір ВДВС Скадовського РУЮ здійснити реалізацію предмета іпотеки всупереч черговості задоволення вимог кредиторів [PERSON] не доведені жодними доказами і фактично є припущенням про ймовірність порушення права банку. Судом таких обставин в т.ч. і з оглянутих матеріалів виконавчого провадження не встановлено. Після направлення банком 10.09.2013 року на адресу ВДВС листа вих. № 02-12/37-10466 з повідомленням про те, що нерухоме майно [PERSON] є іпотечним і намір банку звернутися з заявою про звільнення його з-під арешту державний виконавець не вчиняв жодних виконавчих дій спрямованих на звернення стягнення на вищевказаний будинок. Також суд враховує, що позивачем не залучені до участі у справі особи, які є стягувачами у зведеному виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] грошових сум і в інтересах яких державним виконавцем було накладено арешт на майно останнього. Вирішення питання про звільнення з-під арешту вказаного майна стосується їх прав та інтересів.

Outcome: dismissed