Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Віджо ЛТД» про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 61 975,67 грн., інфляційних витрат у розмірі 1 334,10 грн., 3 % річних у розмірі 321,57 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 908,00 грн. За твердженням позивача, між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 21.12.2018 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним договором. Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 180 180,00 грн., без ПДВ. Позивач вказує, що будь-які додаткові угоди, щодо збільшення розміру фінансової допомоги відсутні. За твердженням позивача він перерахував на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 90 500, 00 грн. та 150 000,00 грн., що відповідно у загальній сумі склало 240 500 грн. Позивач зазнає, що будь - які інші договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» відсутні. Таким чином, ТОВ «Віджо ЛТЛ» безпідставно набуло майно [PERSON] , а саме грошові кошти в розмірі 60 320 грн., що перевищують суму коштів узгоджену договором. В судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позовних вимог з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання після відкладення розгляду спарви за їх заявою у черговий раз не з`явився, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв, заперечень, клопотань суду не наддали. Таким чином, суд визнає неявку представника відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх по наявним у справі доказам та вважає за можливе постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача, встановив наступне. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, вказана стаття ЦК України визначає поняття безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) і встановлює умови його виникнення. З аналізу глави 83 ЦК України вбачається, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) має мати місце набуття або збереження майна, б) щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи, в) щоб були вiдсутнi правові підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Із матеріалів справи вбачається, що між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 21.12.2018 року (а.с.14-15). Відповідно до пункту 1.1. Договору позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним договором. Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 180 180 грн., без ПДВ. Із платіжного доручення від 15.01.2019 року та платіжного доручення від 22.02.2019 року вбачається, що [PERSON] перерахував на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 90 500 грн. та 150 000 грн., що відповідно разом складає 240 500 грн. (а.с.16-17). Позивач зазнає, що будь - які інші договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» в тому числі щодо збільшення суми фінансової допомоги відсутні. Таким чином, позивач стверджує, що ТОВ «Віджо ЛТЛ» безпідставно набуло його майно, а саме грошові кошти в розмірі 60 320,00 грн., що перевищують суму коштів узгоджену договором поворотної фінансової допомоги. 26.10.2019 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу №б/н з вимогою про повернення грошових коштів у сумі 60 320 грн., однак кошти відповідачем не повернуті (а.с.18). У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог та на підтвердження правомірності отримання коштів, що перевищують суму узгодженої позики. З огляду на зазначене та положення ст. 1212 ЦК України кошти в розмірі 60 320 грн. були переховані відповідачу без належної правової підстави. Відповідно ч. 1 ст. ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно розрахунків позивача відповідач за несвоєчасне повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 60 320 грн. повинен сплатити інфляційні втрати у розмірі 1 334,10 грн. та 3 % річних у розмірі 321,57 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно ст.ст. 83, 625, 1050, 1212 ЦК України та,

Outcome: approved