Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У травні 2020 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після померлої [PERSON] , право на земельну частку (пай). Позов обґрунтований тим, що [PERSON] успадкувала 1/6 частину земельної ділянки (паю) розміром 3,18 га, яка належала її чоловіку [PERSON] . Так, у 2006 році [PERSON] розпорядженням Решетилівської райдержадміністрації було посвідчено право власності на земельну ділянку (пай) площею 0,53 га державним актом та у 2016 році розпорядженнями Решетилівської райдержадміністрації надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та у подальшому вказана документація була виготовлена. Після виготовлення технічної документації [PERSON] зверталася до Держгеокадастру із заявами про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, однак їй було відмовлено у задоволенні зазначених заяв, оскільки відбувався перетин земельних ділянок або невідповідність поданих документів вимогам закону. [PERSON] представники ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» пояснили, що для усунення причин технічної накладки необхідно деякий час почекати, однак у цей період часу [PERSON] померла. Спадщину після неї за заповітом прийняла позивачка [PERSON] , однак земельну ділянку площею 0,53 га вона не змогла оформити, оскільки за життя [PERSON] не встигла виготовити документи на вказану земельну ділянку. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила його задовольнити. Ухвалою судді від 18.08.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 17.09.2021, яке було відкладене. 27 жовтня 2020 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 24.12.2020. Розгляд справи було неодноразово відкладено, останнього разу на 20.10.2021. У судове засідання позивачка не з`явилася, 13.09.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 199). Представник відповідача Полтавської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляли (а.с. 194). У судове засідання не з`явився представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, 20.10.2021 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 197). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 16.09.2021 від представника надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 196). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкуванняпідлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 811581 на підставі розпорядження Решетилівської РДА від 24.06.1996 № 163, що підтверджується довідкою № 409 від 13.11.2002, виданою [PERSON] Полтавським обласним державним нотаріальним архівом ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 11). Спадкоємцем 1/6 частини майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.2006, зареєстрованого в реєстр за № 2951 (а.с. 9). Розпорядженням голови Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області № 380 від 27.09.2006 [PERSON] посвідчено державним актом право власності на земельну ділянку (пай) площею 0,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Демидівської сільської ради Решетилівського району (а.с. 10). [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, що підтверджується розпорядженнями голови Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області № 64 від 23.03.2016 та № 299 від 02.12.2016 (а.с. 12, 13). Державним підприємством «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором № зм-0000504 від 22.08.2016 з [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 16-42). Рішеннями державного кадастрового реєстратора Відділу у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № РВ-5300423412017 від 28.02.2017 та № РВ-5300464592017 від 05.05.2017 [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із перетином ділянок та невідповідністю поданих документів вимогам закону відповідно (а.с. 43-46, 47-52). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , після смерті якого заведена спадкова справа № 268/2017 (а.с. 53, 54). Спадщину після неї за заповітом прийняла [PERSON] (а.с. 55-56, 57). Зокрема, позивачка після померлої [PERSON] отримала у спадщину та зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324280500:00:001:0205, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ННВ № 434718 від 05.03.2018 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116174136 (а.с. 58, 59). У постанові державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори за вих. № 02-32/977 від 21.09.2021 зазначено, що [PERSON] мала право на 1/6 частку земельної частки (паю) площею 3,4 га, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Однак за життя [PERSON] не встигла виготовити документ, що посвідчував би її право власності на вказану вище земельну ділянку, тому, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с. 186). Суд не приймає до уваги подані позивачкою технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, виготовлену на замовлення [PERSON] , та витяги про право власності на землю [PERSON] та [PERSON] , оскільки зазначені документи не мають доказового значення для даної справи та жодним чином не підтверджують право [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 0,53 га (а.с. 69-79, 80-81, 82-83, 84-85). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження. Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 10, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону. Як встановлено судом, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) та йому було виписано сертифікат про право на земельну частку (пай). Після його смерті спадщину прийняли спадкоємці, зокрема, [PERSON] , яка мала право на 1/6 частину його спадкового майна. За життя [PERSON] не встигла оформити своє право на земельну частку (пай) площею 0,53 га, яке отримала після померлого [PERSON] , оскільки у 2017 році померла, однак її право було посвідчено державним актом за розпорядженням голови райдержадміністрації. Спадщину після померлої [PERSON] прийняла [PERSON] , однак оформити своє право на земельну частку (пай) площею 0,53 га не змогла, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно. Оскільки судом встановлено, що позивачка має право на спадщину після [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку (пай) їй відмовлено, суд вважає можливим визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 0,53 га, яка розташована на території Демидівської сільської ради. Щодо пред`явлення позову до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, зокрема щодо того, чи є даний відповідач належним, необхідно зазначити наступне. Пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Тобто, органи Держгеокадастру не наділені повноваженнями щодо видачі громадянам сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) чи щодо прийняття рішення про виділення земельних часток в натурі. Тому, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області слід відмовити, оскільки вони не є належним відповідачем у даних спірних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved