Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 08 травня 1998 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у Вовчанському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 47. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття., посилаючись на те, що матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Також просила стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалась завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08 травня 1998 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований у Вовчанському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 47 (а.с. 5). Причиною розірвання шлюбу послужила відсутність взаємопорозуміння, різне ставлення до життя, з лютого 2018 року сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище «[PERSON]», а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], відповідно до ст. 141 ЦПК України. Крім того, як зазначено у ст. ст. 180 - 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. В даному випадку норми закону передбачають обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, інші обставини, що мають істотне значення. Даними довідки про склад сім'ї виданої Вовчанською міською радою Харківської області № 497 від 18.06.2018 року, місце реєстрації дитини [PERSON], [INFO] є [ADDRESS], тобто за місцем реєстрації матері - [PERSON]( а.с. 8), в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача по справі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні у суд із позовом був звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved