Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21.11.1993 р. шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, що виникали через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та різних поглядів на життя, які через проміжок спільного життя перестали співпадати. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що шлюбні відносини вони припинили з лютого 2015 р., мешкають в одній квартири, але спільного бюджету не мають та спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно надає допомогу по утриманню дитини, спора про сумісне майно не мають. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки непорозуміння один одного та втрата почуттів призвела до розпаду сім'ї, усі заходи з їх боку для зберігання шлюбу були вичерпані раніше. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив, що шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 р. через чисельні непорозуміння між ними, які стали виникати в зв'язку з різними поглядами на життя. Спільного бюджету вони не мають та спільного господарства не ведуть, на утримання дочки добровільно передає кошти. Спору про сумісне майно подружжя не мають. Проти надання строку на примирення заперечував, оскільки непорозуміння один одного призвело до розпаду сім'ї. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1993 р. Палацом реєстрації шлюбів та новороджених м.Києва, актовий запис № 3577, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21.11.1993 р. (арк.спр.16). Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (арк.спр.17). В судовому засіданні достовірно встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2015 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи спору про розподіл майна між сторонами та місця проживання дитини не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу у позивачки залишається шлюбне прізвища «[PERSON]». Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 21.11.1993 р. № 3577 Палацу реєстрації шлюбів та новороджених м.Києва. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved