Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 14 липня 2008 року було укладено кредитний договір та ним було отримано кредит в розмірі 89 200 дол. США на придбання об'єкту нерухомості. Того ж дня був укладений договір іпотеки, а саме в іпотеку було передано майнові права на квартиру [ADDRESS]. Після закінчення будівництва 14 січня 2010 року були внесені зміни до договору іпотеки та предметом іпотеки виступила квартира [ADDRESS]. 05 січня 2012 року між ним та банком була укладена додаткова угода до кредитного договору зі збільшенням суми заборгованості без видачі кредитних коштів та зміною строку погашення. Також був укладений іпотечний договір, предметом договору була квартира [ADDRESS], про що о 13:41:17 були внесені відомості до Державного реєстру іпотек. При цьому банком лише о 19:40:34 була оформлена квитанція про сплату грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року. А о 19:57:53 банком була оформлена заява на видачу готівки про отримання позивачем кредитних коштів за договором від 05 січня 2012 року. Вказав, що іпотекою може бути забезпечена виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може бути виникнути в майбутньому, на підставі договору, що набрав чинності. Тобто реально існуюче зобов'язання. На момент внесення відомостей про іпотеки не було виключено відомості про первісну іпотеку, не отримано згоди на наступну іпотеку та раніш ніж була видані кредитні кошти, тобто забезпечував неіснуючі зобов'язання. Просив суд визнати недійсним іпотечний договір квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання зобов'язань за кредитним договором від 05 січня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що дійсно договори були укладені та ним підписувались. До 2012 року він сплачував по кредиту регулярно. Згодом він виявив багато невідповідностей укладених договорів вимогам законодавства. При укладенні договорів від 05 січня 2012 року фактично не мав достатньо часу на вивчення всіх умов та звернення до спеціалістів, бо представники відповідача постійно фактично «підганяли». Враховуючи, що він раніш звертався до суду з позовом про визнання недійсним іпотечного договору, тому строк позовної давності перервався, тому доводи представник відповідача є необґрунтованими. Просив задоволити позов. У судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, подав суду письмові заперечення. Просив суд відмовити в задоволенні позову, в тому числі через пропуск строку позовної давності. У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П. не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 14 липня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 223387043, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 89 2000 дол. США на строк 168 місяців, з терміном повернення до 14 липня 2022 року та з покладенням на нього зобов'язання виплачувати суму кредиту та відсотків в розмірі 14,75 річних за користування кредитними ресурсами, щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами відповідно до графіку погашення, що є невід'ємною частиною даного договору. Позичальник отримав кредитні кошти відповідного до умов кредитування за програмою кредитування «Житло в кредит на первинному ринку» для придбання цільових облігацій вартістю 546808,41 грн. в кількості 7467 штуки у ТОВ «Екобуд» з метою їх подальшого обміну на об'єкт нерухомості - квартиру загальною площею 74,67 кв.м за адресою: [ADDRESS], секція 3, поверх 6, номер об'єкта нерухомості 81. Виконання зобов'язання позичальника за цим договором забезпечувалось іпотекою нерухомості та порукою [PERSON] Відповідно до умов договору іпотеки від 14 липня 2008 року, іпотекодавець передав в іпотеку банку майнові права на квартиру загальною площею 74,67 кв.м за адресою: [ADDRESS], секція 3, поверх 6, номер об'єкта нерухомості 81, яка стане власністю іпотекодавця в майбутньому за договором про участь у будівництві об'єкту нерухомості № 2-П/81 від 6 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Екобуд». 05 січня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0226/74/49459, відповідно до умов якого, Банк надав позивальнику кредит у сумі 851 739,95 грн. на строк до 05 грудня 2030 р. із сплатою 16,20 відсотків річних. 05 січня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором було укладено Іпотечний договір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 392. Відповідно до умов Договору іпотеки Іпотека забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,2 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з 2 жилих кімнат яка належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2009 року, видане виконкомом Петрівської сільської ради. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2014 року, у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитних договорів та договорів іпотеки недійсними, було встановлено, що кредитні договори від 14.07.2008 № 223387043 і договір іпотеки від 14.07.2008 та доповнення до них, а також кредитний договорів від 05.01.2012 № 014/0226/74/49459 та договір іпотеки від 05.01.2012 не є пов'язаними між собою, не випливають один з одного та не стосуються одного предмету та умов. Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2014 року - в тому числі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/026/74/49459 від 05 січня 2012 р. у сумі 964 200,10 грн., звернено стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах квартири, що знаходиться за адресою: Київська обл.., [ADDRESS], загальною площею 73,2 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, яка належить [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2009 року, видане виконкомом Петрівської сільської ради, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», визначивши початкову ціну предмета іпотеки відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як вказувалось вище, 05 січня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] підписано кредитний договір №014/0226/74/49459. У п. 14.1 договору сторони погодили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов'язань. 05 січня 2012 року між [PERSON] та банком був укладений іпотечний договір, предметом договору була квартира [ADDRESS], про що о 13:41:17 були внесені відомості до Державного реєстру іпотек. Того ж дня о 19:40:34 була оформлена квитанція про сплату грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року. Та 05 січня 2012 року об 19:57:53 банком була оформлена заява на видачу готівки про отримання позивачем кредитних коштів за договором від 05 січня 2012 року, що підтверджено відповідними заявами та витягом з реєстру іпотек. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. У ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У п. 8 постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Оскільки кредитний договір вступив в силу з моменту його підписання сторонами, а не оформленням заяви на видачу готівки про отримання боржником кредитних коштів, тому доводи позову про недійсність договору іпотеки через неотримання до його підписання кредитних коштів, спростовуються матеріалами справи. Належних та допустимих доказів того, що кредитний договір від 05 січня 2012 року був підписаний після договору іпотеки суду не надано, не заявлено клопотань про їх витребування. Посилання позивача, що не отримано було згоду первісного іпотеко держателя на наступну іпотеку, суд до уваги не бере, оскільки в даному випадку іпотеко держателем є одна особа. На підставі наведеного, оцінюючи кожний доказ окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed