Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в останній редакції якого, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. 16 серпня 2016 року за реєстровим № 6976, на користь ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», таким, що не підлягає виконанню, та стягнути суму судового збору. В обґрунтування поданого до суду позову [PERSON] вказала, що заборгованість за укладеним з банком договором № DNH4KS30440107 від 21 липня 2005 року у розмірі 7 369, 36 грн було стягнуто відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2009 року у примусовому порядку за виконавчим листом, виданим у справі. Відтак борг повністю погашений, підстави для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. відсутні, нотаріусом Бондар І. М. не було перевірено безспірність заявлених вимог, внаслідок чого з позивача неправомірно стягуються кошти. Ухвалою судді від 18 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 25 червня 2018 року до суду від позивача надійшла позовна заява у новій редакції /а. с. 13-14, 17-22/. 27 червня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін /а. с. 25-26/. Від відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. неодноразово до суду засобами поштового зв'язку була направлена заява про розгляд справи за її відсутності, заяви по суті не надходили, які і заяви з процесуальних питань, окрім згадуваних /а. с. 32, 60, 125/. Відзив від відповідача АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступник ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») до суду подано 16 серпня 2018 року, у якому позов не визнано стороною, вказано, що вимога є необґрунтованою, наведені відомості та доводи не підтверджені та недоведені належним чином. 13 грудня 2018 року подано додаткові письмові пояснення на позов /а. с. 34-37, 120-121/. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача, третя особа у судове засідання, про яке були повідомленими належним чином, не з'явилися. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 21 липня 2005 року позивач та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») укладено договір № DNH4KS30440107, відповідно до якого банком надано позивачеві строковий кредит на суму 3 444, 72 грн строком повернення до 21 січня 2009 року включно із сплатою відсотків за його користування у розмірі 2, 09 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом. Для зарахування коштів на погашення заборгованості банк відкрив рахунок № [NUMBER] /а. с. 39-42/. 10 березня 2006 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2009 року у справі 2-201/2009 присуджено стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у сумі 7 369, 36 грн, судовий збір 73, 69 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн /а. с. 43-44, 95/. Як вбачається з відповіді № 13.12-32/23210 від 04 грудня 2018 року Заступника начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління [PERSON] на заяву від 30 жовтня 2018 року щодо видачі постанови про закриття виконавчого провадження у справі за виконавчим листом № 2-201, виданим Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, виконавче провадження № 27146683 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у сумі 7 369, 36 грн, судовий збір 73, 69 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн, закінчено 24 вересня 2014 року, про що винесено відповідну постанову. Проте надати таку постанову можливості немає, оскільки провадження знищено за перебігом терміну зберігання /а. с. 128/. Окрім того, під час судового розгляду встановлено, що 20 червня 2014 року на виконання рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2009 року у справі 2-201/2009 позивач сплатила на рахунок Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ суму боргу за позовом (7 473, 38 грн) та суми виконавчого збору, а разом 8 320, 72 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1098 від 05 серпня 2014 року та квитанцією банку /а. с. 92/. Тобто, слід прийти до висновку, що заборгованість за кредитним договором № DNH4KS30440107 від 21 липня 2005 року у розмірі 7 473, 38 грн, яка була присуджена Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 29 січня 2009 року у справі 2-201/2009, була погашена позивачем 05 серпня 2014 року. Представником відповідача зазначено у додаткових письмових поясненнях, що з причин, які неможливо наразі встановити, банком 06 серпня 2014 року не були зараховані грошові кошти у рахунок погашення заборгованості позивача у розмірі 7 473, 38 грн /а. с. 120/. Після того, як обставини про сплату зазначеної суми боргу стали відомо, банком на підставі внутрішнього розпорядження 30 жовтня 2018 року було зараховано кошти та здійснено перерахунок боргу станом на 15 листопада 2018 року, яка за розрахунком становить 56 966, 63 грн /а. с. 122-124/. 16 серпня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., за заявою ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на підставі пункту 19 частини першої ст. 34, ст. ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, запропонувала стягнути грошові кошти у розмірі 76 636, 76 грн за період з 21 липня 2005 року по 26 липня 2016 року з позивача на користь відповідача /а. с. 81/. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. 16 серпня 2016 року за реєстровим № 6976 державним виконавцем Широківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Зеленюком Р. В. при примусовому виконанні № 53985455 звернено стягнення на доходи позивача як боржника /а. с. 86/. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних справ шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису регламентуються статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» і главою 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до пункту 2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172, є вичерпним. Інші документи для вчинення виконавчого напису нормативно-правовими актами не передбачені. Відповідно до п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, безспірність заборгованості визначається нотаріусом тільки на підставі наданих документів передбачених переліком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій України не передбачено узгодження безспірності заборгованості з боржником, при вчинені виконавчого напису. Статтею 87 Закону України «Про Нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус не встановлює суму боргу для боржника, дану суму встановлює стягувач, що звернувся до нотаріуса за виконавчим написом, нотаріус лише підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Разом з тим, встановивши під час судового розгляду, що відповідачеві не було відомо про погашення позивачем заборгованості 05 серпня 2014 року у розмірі 7 473, 38 грн, що представником визнано у додаткових письмових поясненнях від 13 грудня 2018 року, у зв'язку із чим дана сума була включена у розрахунок заборгованості, поданий приватному нотаріусу Бондар І. М. в якості підтвердження безспірності та взятий за основу для визначення суми боргу у виконавчому написі від 16 серпня 2016 року за реєстровим № 6976, факт безспірності підпадає під об'єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому, незалежно від правильності поданого розрахунку станом на 15 листопада 2018 року на суму боргу 56 966, 63 грн, зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір, підлягають стягненню з відповідача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, тому вимоги задовольняє. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved