overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 26 січня 1985 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 30. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з 2007 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В теперішній час він створив нову сім'ю, де народився син [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що сімя з відповідачкою фактично розпалась і зберегти її неможливо, а ним створена нова сім'я, яка потребує юридичного оформлення, просить шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги,просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, у звязку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26 січня 1985 року, про що 26 січня 1985 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області складено відповідний актовий запис № 30, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2007 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало фактичне створення позивачем нової сімї, народження в ній сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 липня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у подружжя часто виникали непорозуміння. Шлюбні відносини подружжя не підтримую, шлюб носить формальний характер. Враховуючи викладене, вказаний шлюб просить розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. До суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та Вишнівською (після укладання шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис\~за\~№\~154 (а.с.6). Згідно зі Свідоцтвом про народження серії І- ОК № 117770 від 17 лютого 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 04 лютого 2009 року у сторін народилася син [PERSON] (а.с.7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мельник». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 2008 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 18 жовтня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 18 жовтня 2008 року актовий запис № 94 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнювався в червні 2015 року. В своїй позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] 22.11.2010 року був зареєстрований шлюб Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Від шлюбного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та буде проживати з відповідачкою. Позивач [PERSON], також пояснив, що фактично шлюбні відносини між ним та відповідачкою [PERSON] в 2013 році через різні погляди на вирішення важливих сімейних питань сумісного шлюбного життя, після чого в них виникали часті сварки. З 2013 року сторони проживають окремо. Спір про поділ майна та питання щодо стягнення аліментів на дитину у сторін відсутній. В судове засідання зявився позивач [PERSON] повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити його позов. В судове засідання зявилася відповідачка [PERSON], яка повністю визнала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити, про що надала суду заяву та додатково зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище «Чугуєнко». Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.11.2010 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 091468, виданим 22.11.2010 року. Від шлюбного життя сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ЖС №167734 від 21.03.2011 р., яка міститься в матеріалах справи. Спір щодо стягнення аліментів та поділу майна, яке є спільною власністю подружжя у сторін на час розгляду позову відсутній. Шлюбні відносини між сторонами припинилися у 2013 році, через втрату почуття взаємної любові, через різні погляди на вирішення важливих сімейних питань сумісного шлюбного життя. Подальше сумісне життя сторони вважають не можливе. На даний момент позивач та відповідачка проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не мають Питання стосовно місця проживання дитини вирішено сторонами в добровільному порядку. Дитина буде проживати з матірю. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка в судовому засіданні виявила бажання після розірвання шлюбу, залишити собі прізвище чоловіка, тому суд вважає за можливе присвоїти відповідачці [PERSON], прізвище «Чугуєнко». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Український Професійний Банк» про стягнення коштів. Ухвалою суду від 02.06.2015 року провадження у справі відкрито. Разом із позовною заявою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та рахунки ПАТ «Український Професійний Банк». Посилаючись на те, що відповідач може бути не в змозі виконувати судового рішення. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За змістом ч.ч. 1 і 2 цієї статті суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивача не містить належного обґрунтування, припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення не є належним, а обраний ним спосіб забезпечення позову є неспіврозмірним із заявленими позовними вимогами. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ПАТ «Український Професійний Банк». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Суворовського районного відділу у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, в якому просила зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та її син - [PERSON] є співвласниками вказаної квартири. З 2008 року він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де і проживає на теперішній час. Його реєстрація за місцем проживання позивача порушує її права, оскільки вона сплачує комунальні послуги у підвищеному розмірі. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності його представника. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та її син - [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS], в якій вони зареєстровані з 05.03.1986 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] було позбавлено права власності на вказану квартиру. Отже, на час розгляду він є співвласником квартири, якого за позовом іншого співвласника не можна позбавити права користування на власний розсуд його власністю, у тому числі шляхом зняття з реєстраційного обліку без його особистої заяви. Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Та [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування \~будинком № 35 по вул. \~Пушкіна в м.Полонному Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що \~є власником житлового будинку № 35 по вул. \~Пушкіна в м.Полонному Хмельницької області. Відповідачі зареєстрований, однак не проживає у вищезазначеному будинку понад дванадцять років, витрати на утримання будинку не несе, а тому просить задовольнити позов з підстав, передбачених ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу. В судове засідання \~позивач не зявився, подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Та [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день, час розгляду справи повідомлений через оголошення в пресі, заяв, клопотань, заперечень до суду не подав, про причини неявки не повідомив. Представник Відділення громадянства паспортної та еміграційної служби при Полонському РВ УМВС України в Хмельницькій області в судове засідання не зявився, про день, місце, час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надав, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що \~позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] \~є власником житлового будинку № 35 по вул. \~Пушкіна в м.Полонному Хмельницької області. За даною адресою відповідач зареєстрований, однак, на день розгляду справи, не проживає понад один рік, витрати по утриманню будинку не несе. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ці обставини підтверджуються: довідкою про наявність житлової площі на домоволодіння від 15 липня 1993 року; копією домової книги; довідкою депутата Полонської міської ради від 20.05.2015 р. Тому дані відносини мають керуватися вимогами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 319 \~Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних \~причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що \~\~Та [PERSON] не проживає без поважних причин \~понад один рік в будинку № 35 по вул. \~Пушкіна в м.Полонному Хмельницької області, за таких обставин суд рахує за необхідне \~визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 12.09.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №477 від 12.09.2008 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені, спільне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд, у звязку з систематичною неявкою відповідачки, провести заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивача, \~вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідачки. \~ Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №477 від 12.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС № 150704. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У звязку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сімї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис № 1684) між ним та [PERSON] Позов мотивований поступовим погіршенням шлюбних відносин та зрадою дружини. Сторони на час звернення до суду разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. [PERSON] пояснив, що не бажає збереження сім'ї оскільки не може пробачити зраду дружини. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала пояснення у справі в яких зазначила, що позов визнає вказуючи інші причини розпаду сім'ї: відсутність матеріального утримання, бездіяльність як батька, вчинення насилля в сім'ї. Справу просить слухати у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1684 та видано відповідне свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1413 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2083 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Із пояснень [PERSON] вбачається, що вони з дружиною не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Заява щодо зміни прізвища набутого у шлюбі від [PERSON] до суду не надходила. На підставі викладеного та

Outcome: approved