Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 2018 року у всесвітній мережі «Інтернет» на сторінці у «Фесбуці» відповідачка по справі [PERSON] в групі Бабинецька громада поширила інформацію про те, що фірми ТОВ «Холенд» та ТОВ «Рівень Буд», засновниками та керівниками яких є позивачі, грабують бюджетні кошти та обкрадають дітей, а саме, при виконанні ними робіт по ремонту Небелицької ЗОШ Макарівського району Київської області було підписано акт приймання робіт, хоча будівельні роботи не виконані в повному обсязі та будівля не введена в експлуатацію, до вказаного акту внесено завідомо неправдиві відомості, що призвело до нанесення збитків місцевому бюджету в сумі 1478951 грн. В подальшій своїй публікації відповідачка взагалі зазначає, що ТОВ «Холенд» ([PERSON]) та його підрядна фірма «Рівень Буд» [PERSON] роздеребанили бабло в с.Небелиця. Вважали викладену відповідачкою інформацію безпідставною, надуманою та такою, що паплюжить їх (позивачів) честь, гідність та ділову репутацію, а також завдає їм моральної шкоди. Внаслідок даної публікації порушені їх стосунки з оточуючими та діловими партнерами, вони постійно перебувають в стані душевної напруги і повинні виправдовуватися перед колегами та партнерами. Тому просили визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує їх (позивачів) честь, гідність, ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] 17 квітня 2018 року в мережі «Інтернет» - Фейсбук Бабинецька громада про те, що [PERSON] та [PERSON] обкрадали дітей та грабують бюджетні кошти, зобовязати відповідачку спростувати дану недостовірну інформацію через мережу «Інтернет» - Фейсбук Бабинецька громада у той же спосіб, у який вона була поширена та вибачитись перед ними (позивачами), стягнути з відповідачки на користь кожного з позивачів на відшкодування завданої їм моральної шкоди по 50\~000 грн. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав щодо його задоволення заперечував, суду пояснив, що дійсно відповідачкою було здійснено вказані позивачами публікації, однак, викладена в них інформація носить характер оціночних суджень та стосується не особисто позивачів, а очолюваних ними юридичних осіб. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є керівником ТОВ «Рівень Буд», а [PERSON] керівником ТОВ «Холенд», які мають ліцензії на виконання будівельних та монтажних робіт загального призначення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20-21,25-27 ) та визнається сторонами. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.33-41) та що визнається сторонами, 17 квітня 2018 року відповідачка по справі [PERSON] у всесвітній мережі «Інтернет» на сторінці у «Фесбуці» в групі Бабинецька громада здійснила публікації про те, що в той час, коли одні захищають нашу державу, інші - в середині країни продовжують грабувати бюджетні кошти і неприпустимо, щоб фірми, які виграють тендери, обкрадали дітей. Зокрема, вказала, що фірми ТОВ «Холенд» та ТОВ «Рівень Буд» виграли тендер на реконструкцію приміщення Небелицької ЗОШ Макарівського району Київської області, згідно договору від 14 листопада 2016 року вартість робіт складає 1\~478\~851 грн., 13 грудня 2016 року підписано акт приймання виконаних робіт в повному обсязі на вказану суму, хоча фактично будівельні роботи не виконані в повному обсязі та будівля не введена в експлуатацію, до вказаного акту внесено завідомо неправдиві відомості, що призвело до нанесення збитків місцевому бюджету на суму 1\~478\~851 грн. Далі зазначається, що ТОВ «Холенд» ([PERSON]) та його підрядна фірма «Рівень Буд» Купчик О. «роздеребанили бабло» в с.Небелиця. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що зазначена інформація, розповсюджена про них [PERSON], є недостовірною та такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, будь-якого розкрадання коштів вони не здійснювали, їх фірми дійсно на підставі договору від 14 листопада 2016 року виконували роботи по реконструкції приміщення Небелицької ЗОШ, всі виконані роботи були прийняті за актом від 13 грудня 2016 року, що підтверджується і наданими ними доказами (а.с.28-31,87-92). Згідно ч. 1,2 ст. 30 Закону «Про інформацію»,\~ніхто \~не \~може \~бути \~притягнутий \~до відповідальності\~за висловлення\~оціночних суджень. Оціночними\~судженнями,\~за винятком\~ \~ наклепу,\~є висловлювання,\~які не\~містять фактичних\~даних,\~критика,\~оцінка дій,\~а також\~висловлювання,\~що не\~можуть бути\~витлумачені як\~такі,\~що \~містять \~ фактичні\~ \~дані,\~зокрема \~з \~огляду на\~характер використання\~ мовно-стилістичних\~ \~засобів \~ (вживання\~ \~гіпербол,\~алегорій,\~сатири).\~Оціночні судження\~не підлягають\~спростуванню та\~доведенню їх\~правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Статтею 34\~Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів, одержання і передання інформації та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. При цьому з урахуванням практики застосування Конвенції, межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечуватися баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права чи інтересу. Згідно ч.1,3,4 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою, особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до п. 15 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Враховуючи викладене, оскільки як встановлено судом і представник відповідачки в судовому засіданні визнав це, [PERSON] дійсно 17 квітня 2018 року через мережу «Інтернет» поширила вищезазначену інформацію, в якій, по суті стверджується що [PERSON] і [PERSON] як керівники очолюваних ними фірм ТОВ «Холенд» та ТОВ «Рівень Буд» розграбували бюджетні кошти, а саме «роздеребанили бабло в с.Небелиця», поширена відповідачкою інформація стосується саме позивачів і суду не надано жодних доказів, що дана інформація є достовірною, а тому вказана інформація вважається недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права позивачів, і вони (позивачі) мають право на її спростування. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника на те, що вказана інформації є її оціночним судженням, оскільки висловлювання відповідачки містять фактичні дані про діяльність позивачів. Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, інформацію, поширену [PERSON] 17 квітня 2018 року в мережі «Інтернет» на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі «Фейсбук» про те, що [PERSON] і [PERSON] («[PERSON] і [PERSON]») розграбували кошти, а саме «роздеребанили бабло в с.Небелиця» та зобов»язати відповідачку спростувати дану недостовірну інформацію про позивачів шляхом відповідної публікації в мережі «Інтернет» на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі «Фейсбук». В частині спростування нібито розповсюдженої відповідачкою інформації щодо позивачів, що вони обкрадали дітей суд визнає за необхідне відмовити, оскільки судом розповсюдження такої інформації не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачам діями відповідачки була завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні їх честі, гідності та ділової репутації, зокрема, як керівників ТОВ «Холенд» і ТОВ «Рівень Буд» та місцевих жителів. Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд приймає до уваги характер, глибину їх душевних страждань, час їх дії та оцінює нанесену їм відповідачкою моральну шкоду у розмірі 3 723 грн. кожному, що становить один розмір мінімальної заробітної плати, встановлений з 1 січня 2018 року, яку визнає за необхідне, частково задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з відповідачки. Так як підстав для стягнення з відповідачки коштів на відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі не вбачається, то в іншій частині даних вимог в позові необхідно відмовити. Також не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо зобовязання відповідачки вибачитись перед ними, оскільки це не є способом спростування недостовірної інформації, а на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди з відповідачки стягнуті грошові кошти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] і [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 3171,60 грн. ( 704,80 грн. х 2 = 1409,60 грн. + 1762 грн.) кожному.

Outcome: partial