Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У травні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 259, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною 18.09.2019 року щодо стягнення з [PERSON] на користь AT «Банк Форвард) заборгованості у розмірі 98659,53 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2012 року між нею, [PERSON] , та Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», укладено Кредитний договір № 97963247 (Розділ 1. Оферта 1). відповідно до якого їй надано кредитні кошти у розмірі 9490,72 грн. з кінцевим строком повернення 25.06.2015 р. Ця сума згідно договору включила в себе: суму кредиту на товари (загальну вартість товарів) на Ноутбук Lenovo В560А разом з урахуванням вартості комплексного пакету налаштування ПК Максимум, Преміум в розмірі 8890,72 грн. (п.4 договору); страхову премію (страхування від нещасних випадків і хвороб за програмою «Перша допомога» в розмірі 600 грн. на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Довіра та Гарантія», яку їй було нав`язано співробітниками Банку. Період страхування: 12 місяців, (п.7 договору). Ставка по кредиту за договором становила 0,01% річних. Загальна сума відсотків по кредиту 1,65%. Комісія за РО щомісячно: 25,63 грн. (п.2 договору). Графік платежів визначений безпосередньо кредитним договором, пунктом 2, згідно якого щомісячний платіж встановлено в розмірі 290,00 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором №97963247, між позивачкою та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений договір застави від 23.06.2012 року (Розділ 2 кредитного договору. Оферта 2), в рамках якого Банком було прийнято в заставу Ноутбук Lenovo В560А, вартістю 6334,72 грн. з урахуванням вартості комплексного пакету налаштування ПК Максимум Преміум, яке коштувало 2556,00 грн. Для зарахування коштів на картковий рахунок позивача, 23.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений договір про надання та використання платіжної картки (Договір про Картку Розділ кредитного договору. Оферта 3), в рамках якого Банк випустив на її ім`я платіжну картку. Номер картки: [NUMBER] . Строк дії картки: до жовтня 2017 року. Зазначену картку Банк передав [PERSON] шляхом направлення листа на її поштову адресу у жовтні 2012 року. За період з 23.06.2012 року по 25.06.2015 року (строк виконання зобов`язань за кредитним договором) позивачкою в рахунок сплати кредиту були сплачені кошти за тілом кредиту та відсотками. Позивачка вважає, що кредитна заборгованість сплачена нею в повному обсязі. Квитанції збереглися не всі, а лише на суму в загальному розмірі 19275,00 грн. Позивачу не відомо, звідки з`явилась заборгованість перед AT «Банк Форвард» в розмірі 98569, 53 грн. станом на 18.09.2019 року. Зазначає, що договір з цим Банком вона не укладала, повідомлень про зміну стягувача ТОВ «Банк Русский Стандарт» на ПАТ «Банк Форвард» їй не надходило, жодних розрахунків, вимог про сплату заборгованості за кредитним договором № 97963247 із наданням рахунків-виписок їй не направлялось. Вважає, що виконавчий напис №259 від 18.09.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Наталією Миколаївною вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Шкуліпа І.О. не з`явились. Через канцелярію суду адвокатом Шкуліпою І.О. було надано клопотання про підтримку позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача АТ «Банк Форвард» до суду не з`явивсяь, заяв чи клопотань до суду не надали скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. до суду не з`явилась, заяв чи клопотань до суду не надала скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. До суду не з`явилась третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни,про дату,час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між 23.06.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», укладено Кредитний договір № 97963247, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти у розмірі 9490,72 грн. з кінцевим строком повернення 25.06.2015 р. Ставка по кредиту за договором становила 0,01% річних. Загальна сума відсотків по кредиту 1,65%. Комісія за РО щомісячно: 25,63 грн. (п.2 договору). Графік платежів визначений безпосередньо кредитним договором, пунктом 2, згідно якого щомісячний платіж встановлено в розмірі 290,00 грн. Крім того, 23.06.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений договір застави. В рамках договору застави, Банком було прийнято в заставу Ноутбук Lenovo В560А, вартістю 6334,72 грн. з урахуванням вартості комплексного пакету налаштування ПК Максимум Преміум, яке коштувало 2556,00 грн. Крім того, 23.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого Банк випустив на її ім`я платіжну картку [NUMBER] . Строк дії картки: до жовтня 2017 року. 18.09.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. винесено виконавчий напис відносно [PERSON] , [INFO] ,яка є боржником за Кредитним договором № 97963247 від 25.05.2012 р. укладеним між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості за період з 02.01.2018 р. по 01.02.2018 р. Сума повної заборгованості 97809,53 грн. 30.10.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 259 від 18.09.2019 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 98659,53 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через відсутність розрахунку заборгованості [PERSON] станом на дату вчинення виконавчого напису. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. До закінчення розгляду справи по суті заяву про стягнення витрат на правову допомогу та уточнену заяву про стягнення витрат на правову допомогу, до яких надано копії Договору про надання правової допомоги № б/н від 22.04.2020 з [PERSON] , свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 22.04.2020 р., Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 22.04.2020 р.; акт прийому передачі виконаних робіт від 22.04.2020 р., 08.05.2020 р, 29.07.2020 р., 09.10.2020 р., довідки про отримання коштів, Детальний опис послуг від 09.10.2020 р. Згідно з вказаною уточненою заявою [PERSON] просить стягнути з відповідачів на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12040,80 гривень. Відповідно до ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідачем до закінчення розгляду справи по суті не заявлялися клопотання про зменшення розміру судових витрат, про визнання їх неспівмірними чи необґрунтованими. Позивачем доведено співмірність заявлених витрат на правову допомогу, надано детальний розрахунок наданих послуг. На думку суду, заявлений розмір витрат не суперечить складності справи та часу, витраченого на надання послуг. Отже, суд доходить висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсувати позивачу витрати на правову допомогу в розмірі 12040,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved