overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У червні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2005 року. Сторони від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.05.2006 року виконкомом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.6), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.05.2007 року виконкомом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.7), та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.08.2010 року виконкомом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.8). Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У червні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2007 року. Сторони від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.09.2007 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS] та знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У червні 2014 року заявник звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник посилалася на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина. Заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину батька, оскільки не підтверджено родинні стосунки. У паспорті заявника прізвище записано «[PERSON]», тоді як всі інші документи (свідоцтво про народження) свідчать про правильність написання її прізвища «[PERSON]», крім того, у паспорті заявника прізвище російською мовою вказано як «[PERSON]». Дані протиріччя позбавляють заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину батька. Тому заявник змушена звертатися до суду та прохає встановити факт, що вона є донькою [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Свідок [PERSON] - сестра заявника та їхня мати - [PERSON], раніше у судовому засіданні підтвердили той факт, що заявник є донькою [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], «[PERSON]» (прізвище, ім'я та по-батькові російською мовою) народився [INFO] (а. с. 5) Заявник «[PERSON]» народилася [INFO], її батьком вказано - «[PERSON]» (прізвище, ім'я та по-батькові російською мовою), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). Власник паспорту серії [NUMBER] від 23 травня 2001 року - [PERSON], [INFO], російською мовою - [PERSON] (а. с. 3). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 59, виданого виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] - помер [INFO], у віці 59 років (а. с. 6). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Із матеріалів справи вбачається, що заявник дійсно є донькою померлого [PERSON], також судом встановлено, що заявникові встановлення факту родинних відносин має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину батьків. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У червні 2014 року заявники звернулися до суду з зазначеною заявою в якій просять розірвати шлюб, посилаючись на те, що 08.07.2005 р. вони зареєстрували шлюб виконавчим комітетом відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Через різні погляди на життя та втрату взаємного інтересу протягом останніх двох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть шлюбних відносин не підтримують, подальше спільне життя і збереження сім'ї , вважають неможливим та таким, що заважає їх інтересам та їхньої дитини. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони у судове засідання не з'явились, надавши до суду клопотання про слухання справи у їх відсутність, вказавши, що заяву підтримують у повному обсязі, та просять задовольнити заявні вимоги у повному обсязі (а.с.17). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 08.07.2005 р. зареєстрований виконавчим комітетом відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №598, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є спільний син [PERSON], [INFO], актовий запис №302, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.5). Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами було укладено договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання дитини, тому було враховано інтереси їх спільної малолітньої дитини та досягнуто згоди з питань її виховання та утримання (а.с.11-12). Сторони проживають окремо протягом останніх двох років, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та шлюбних стосунків не підтримують. Заперечують можливість примирення. Майнового спору та спору щодо виховання спільної дитини між подружжям немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У червні 2014 року заявниця звернулась до суду з заявою про оголошення її чоловіка [PERSON] померлим. В обґрунтування заяви вказала, що з [PERSON] перебувала у шлюбі з 1961 року. У січні 2001 року у чоловіка погіршилось здоров'я, він став забувати звичні речі, часто губився. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2012 року, [PERSON] визнано безвісно відсутнім. До теперішнього часу місце знаходження її чоловіка нікому невідомо, заявниця просить визнати [PERSON] померлим, щоб зняти останнього з реєстраційного обліку, оскільки на його ім'я йдуть нарахування комунальних платежів, які заявник самостійно не в змозі сплачувати. У судове засідання заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали, просили її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2012 року, [PERSON], [INFO] - визнано безвісно відсутнім. Рішення набрало законної сили 12 серпня 2012 року (а.с. 6). Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи встановлено, з 05 червня 2011 року і до теперішнього часу відомості про місце перебування [PERSON] відсутні. Згідно листа Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 07 липня 2014 року, [PERSON] з 16 червня 2011 року знаходиться у розшуку в Жовтневому РВ. Окрім вказаного, актом мешканців будинку [ADDRESS] підтверджується факт непроживання [PERSON] з червня 2011 року по теперішній час (а.с. 7). Заявник просить визнати [PERSON] померлий, оскільки його реєстрація тягне нарахування житлово-комунальних платежів, що є обтяжуючим фактом для заявника. Заявник є пенсіонером, тому не в змозі самостійно сплачувати нарахування по комунальним платежам. Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішення суду про це. Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, вивчивши та дослідивши всі надані докази в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання її чоловіка померлим, що передбачено ст. 246 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У червні 2014 року Комунальне підприємство «Поліфаст» (далі по тексту - позивач, КП «Поліфаст») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення майнової шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Даним вироком встановлено, що 08.08.2013 року відповідач таємно викрав ноутбук «Aser Aspire 5250-4504G32 Mnkk», серійний номер NXRJYEU00220625У651601, вартістю 2581,12 грн., який належить редакції газети «Час Київщини». Засуджений [PERSON] вирок не оскаржував, та такий набрав законної сили. Викрадений ноутбук перебував на балансі КП «Поліфаст». Враховуючи те, що вироком суду питання про стягнення з відповідача спричиненої матеріальної шкоди на користь КП «Поліфаст» не вирішено, позивач звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, відповідно якого просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь КП «Поліфаст» матеріальну шкоду у розмірі 2581,12 грн. В судовому засіданні представники позивача Ляховець В.В. та Мельник Т.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У червні 2014 року Комунальне підприємство ««Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»» (далі по тексту - позивач, КП ««Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON].), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON].) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі не сплачують належним чином за житлово-комунальні послуги за користування квартирою за адресою: [ADDRESS], в якій проживають та зареєстровані. Неправомірні дії призвели до порушення майнових прав та інтересів позивача, у зв'язку з чим КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» просить суд стягнути із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за період з 01.02.2012 року по 01.12.2013 року у розмірі 9758,08 грн. та судові витрати. В подальшому, позивач уточнив позивні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.02.2012 року по 01.04.2013 року у розмірі 5887,9 грн., а саме: суму основного боргу - 5771,65 грн., інфляційні втрати - 19,52 грн., 3% річних - 96,73 грн. та судові витрати - 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання, яке відбулося 14.11.2014 року, не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки в суд не повідомили. Заяв та клопотань від них на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У червні 2014 року КП « Готельно-Гуртожитковий комплекс» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що згідно з довідкою ф-3 від 06.06.2014 року відповідачі зареєстровані та проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та є наймачами житлової кімнати площею 18 кв.м. і користуються житлово-комунальними послугами, які мають сплачуватися до 10 числа наступного за звітним місяцем. Тобто між сторонами встановлені договірні відносини. Відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі - 3064.48 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону, позивач просив суд: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Готельно -Гуртожитковий комплекс» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі - 3064.48 грн., та витрати по оплаті судового збору в сумі - 243.60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно з довідкою ф-3 від 06.06.2014 року відповідачі зареєстровані та проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та є наймачами житлової кімнати площею 18 кв.м. і користуються житлово-комунальними послугами, які мають сплачуватися до 10 числа наступного за звітним місяцем. Тобто між сторонами встановлені договірні відносини. Відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі - 3064.48 грн. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У червні 2014 року Нижньостанівецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказують на те, що останній знаходиться на утриманні будинку - інтернату, хворіє атеросклетичною деменцією, соціальна дезадаптація, не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна, а тому просили суд заяву задовольнити. Сторони в судове засідання не з'явились, однак подали заяви про підтримання заявлених вимоги та просили справу слухати без їх участі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у Нижньостанівецькому психоневрологічному будинку-інтернаті, хворіє атеросклетичною деменцією, соціальна дезадаптація. Відповідно до акту № 299 проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі судинної деменції, про що свідчать дані анамнезу, дані меддокументації, а також виявлені при обстеженні зміни психіки у виді значно вираженого інтелектуально-мнестичного зниження з порушенням осмислення оточуючого та відсутністю критики. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] не дієздатним та встановлення йому опікуна. На підставі ст. 39, 40, 41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У червні 2014 року Нижньостанівецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказують на те, що останній знаходиться на утриманні будинку - інтернату, хворіє органічним маячним розладом, не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна, а тому просили суд заяву задовольнити. Сторони в судове засідання не з'явились, однак подали заяви про підтримання заявлених вимоги та просили справу слухати без їх участі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у Нижньостанівецькому психоневрологічному будинку-інтернаті, хворіє маячним розладом. Відповідно до акту № 304 проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі органічного маячного розладу, про що свідчать дані анамнезу, дані меддокументації, а також виявлені при обстеженні зміни психіки у виді виражених когнітивних змін з наявністю маячної налаштованості та окремих маячних ідей відношення та відсутністю критики. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] не дієздатним та встановлення йому опікуна. На підставі ст. 39, 40, 41 ЦК України,

Outcome: approved