Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона мешкає та зареєстрована у домоволодінні №110а по вул. Гуртовій у м. Дніпропетровську. Разом з нею у домоволодінні мешкали її бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON]. 24.03.1999 року [PERSON] померла. 01.09.2003 року [PERSON] помер. З цього часу позивачка та члени її сімї постійно продовжували мешкати в зазначеному домоволодінні. До 16.02.2000 домоволодіння №110а по вулиці Гуртовій у м. Дніпропетровську належало її покійній бабусі [PERSON]. Після чого за заповітом право власності набули позивачка на 7/9 частин домоволодіння та дідусь [PERSON] на 2/9 частини домоволодіння. Таким чином позивачка, відкрито, добросовісно, безперервно володіла домоволодінням №110а по вулиці Гуртовій у м. Дніпропетровську, утримує його та сплачує комунальні послуги. На підставі зазначеного позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/9 частини домоволодіння №110 а по вулиці Гуртовій у м. Дніпропетровську. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків [PERSON],[PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 16 лютого 2000 року, посвідченого Четвертою [PERSON] державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під №1-220 [PERSON] належить 2/9 частини домоволодіння №110а по вулиці Гуртовій у м. Дніпропетровську, 7/9 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON]. [PERSON] помер 01 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадкоємцем є його онука [PERSON]. Яка 04 вересня 2015 року звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.09.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом, оскільки нею було пропущено термін на прийняття спадщини згідно ст.1272 ЦК України, а саме [PERSON], не подала заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, та на момент відкриття спадщини остання не була зареєстрована разом з померлим на момент його смерті. За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. Во-друге, таке володіння повинно бути відкритим. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Встановивши фактичні обставини справи та характер правовідносин між сторонами, суд зазначає, що в даній справі виникли правовідносини з приводу спадкування майна, до яких не може бути застосована ст. 344 ЦК України, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed