Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 13 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~73. В обґрунтування позову зазначала, що з 13 серпня 2011 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей вони не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втрату взаєморозуміння, внаслідок чого між ними виникали сварки та непорозуміння. Із 2012 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб носить лише формальний характер. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, оскільки вона зустріла іншого чоловіка та має намір укласти з ним шлюб. Майновий спір відсутній. Розірвати шлюб у добровільному порядку відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному, просила суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим суду зареєстрованим місцем його проживання та згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 13 серпня 2011 року [PERSON] [PERSON] огли і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 13 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~73. Дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що сторони з 2012 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved