Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 18 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №44ДС/011/К01/2008-С, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 696 000 гривень зі сплатою за користування кредитом 13,60 % річних, з кінцевою датою погашення 17.01.2023 року. Того ж дня 18 січня 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №44ДС/011/П01/2008 - С, згідно з умовами якого [PERSON] солідарно в тому ж обсязі на тих же умовах і в ті ж строки відповідає перед ПАТ «Кредитпромбанк» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, у тому числі за кредитним договором та договором поруки, що були укладені з відповідачами 18 січня 2008 року. Оскільки відповідач [PERSON] порушує умови кредитного договору станом на 06 квітня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 1 428 392, 51 грн., з яких сума основного боргу за кредитом - 665 066, 64 грн.; заборгованість за відсотками 763 325, 87 грн., позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що на підставі договору купівлі - продажу прав вимоги АТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора та права вимоги за кредитним договором, що був укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], розрахунок заборгованості надано з 20 травня 2013 року, у розрахунку відображено порядок нарахування заборгованості з посиланням на чинне законодавство та умови договору, де відображено динаміку виникнення (поповнення) та погашення, відображено періоди нарахування суми до сплати, заборгованості, що дає можливість зробити висновок про наявність обставин заборгованості та вірогідності її розрахунку. Відповідно до п.5.6 постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254 «Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках України» виписка (розрахунок) з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій за заявою клієнта, а отже позивач мав всі підстави звернутися до суду за захистом своїх прав. У витягу з додатку до договору купівлі - продажу прав вимоги окремо вказано яка сума заборгованості передається по вказаному кредитному договору, окремо відсотки, окремо заборгованість станом на 20.05.2013 року. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, що свідчить про наявність підстав для стягнення відсотків, пені комісії. Кінцева дата погашення кредиту за договором 17 січня 2023 року, договір не припинено, оскільки у зв'язку з невиконанням рішення суду від 10 лютого 2012 року заборгованість продовжує збільшуватись, тому є підстави для подальшого нарахування і стягнення відсотків, пені, комісії та штрафних санкцій. В засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] заперечував проти скарги та просив рішення залишити без зміни. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні вимог до [PERSON] та ухвалити в цій частині рішення про часткове задоволення вимог з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №44ДС/011/К01/2008-С від 18 січня 2008 року з період з 12 жовтня 2008 року по 14 січня 2011 року в сумі 1 054 665,47 грн., а саме основний борг - 665 066, 64 грн., відсотки 267 486,83 грн.. Це рішення набуло чинності та знаходиться на виконанні у ВДВС Дружківського міського управління юстиції. Позивачем на підтвердження позовних вимог не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування заборгованості за відсотками та з'ясувати період нарахування заборгованості. З вказаним висновком суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON] погодитись неможливо, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з копії кредитного договору №44ДС/011/К01/2008-С, укладеного 18 січня 2008 року між ВАТ «Кредмитпромбанк» та [PERSON], останній отримав кредит в сумі 696 000 грн. зі сплатою 13,60% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 17 січня 2023 року включно. 15 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредмитпромбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до вказаного кредитного договору, яким пункт 1.3 частини №1 кредитного договору викладено у наступній редакції «Процентна ставка за кредитом дорівнює 17,5% процентів річних». 18 січня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредмитпромбанк» укладено договір поруки №44ДС/011/П01/2008-С, згідно з яким [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №44ДС/011/К01/2008-С від 18 січня 2008 року, укладеним між ВАТ «Кредмитпромбанк» та [PERSON] Пунктом 2,6 договору поруки визначено, що усі зміни та доповнення до кредитного договору банк та позичальник оформлюють без погодження з поручителем за винятком випадків збільшення обсягу відповідальності поручителя. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк», стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 27.07.2007 року № 44/048/К07/2007 - С в сумі 315 688,83 грн.; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 18.01.2008 року № 044ДС/011/К01/2008 - С в сумі 1 054 665,47 грн. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 грудня 2011 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 18.01.2008 року № 44ДС/011/К01/2008 - С в сумі 1 054 665,47 грн. та судових витрат скасовано, стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 18.01.2008 року № 44ДС/011/К01/2008 - С в сумі 1 054 665,47 грн. та 1720 грн. судових витрат, в іншій частині рішення залишено без змін. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що суд прийшов до висновку про те, що оскільки банк додатковою угодою №1 від 15 жовтня 2008 року збільшив процентну ставку без згоди поручителя - [PERSON] з 13,6% річних до 17,5% річних порука припинилась. Також із мотивувальної частини цього рішення вбачається, що станом на 14.01.2011 року заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року становить 665 066,64 грн. - основний борг, 267 486,83 грн. відсотки, 101 232 грн. пеня, 20 880 грн. штраф, всього 1 054 665, 47 грн.. Згідно з договором купівлі - продажу прав вимоги, укладеним 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта- Банк» останній купив у ПАТ «Кредитпромбанк» права вимоги за кредитними договорами та договорами застави, забезпечення, поруки, що зазначені у додатку №1 - переліку договорів. Згідно з витягом з додатку №1 до вказаного договору передані права вимоги за кредитним договором № 44ДС/011/К01/2008 - С від 18 січня 2008 року, укладеним з [PERSON], а також за договорами застави та поруки №44ДС/011/ІО1/2008-С, 44ДС/011/П01/2008-С, укладеними 18 січня 2008 року з [PERSON] та [PERSON]. У витягу зазначено, що фактичний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 21.05.2013 року (строкова заборгованість за тілом) 444 666,45 грн., фактичний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 21.05.2013 року (прострочена заборгованість за тілом) 220 400, 19 грн.. У позовній заяві в даній справі ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №44ДС/011/К01/2008 - С, яка станом на 06.04.2015 року становить 665 066,64 грн. - заборгованість за кредитом та 763 325,87 грн. заборгованість за відсотками, всього 1 428 392,51 грн.. Оскільки рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2012 року, що набуло законної сили, тіло кредиту стягнено у розмірі 665 066,64 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» підстав для повторного стягнення цієї суми на користь позивача немає. Як пояснив [PERSON] виконання цього рішення у даний час проводиться державною виконавчою службою. Позивач не позбавлений можливості звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 665 066,64 грн.. Відповідач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні апеляційного суду того, що кредит у повному обсязі ним не повернено, а судове рішення, яким стягнуто заборгованість за кредитом та проценти станом на 14 січня 2011 року, ще не виконане. Доказів про розмір сум, сплачених ним на виконання рішення суду від 10.02.2012 року не надав, незважаючи на неодноразове роз'яснення йому судом такого права. Заперечення [PERSON] проти апеляційної скарги, висловлені ним в засіданні апеляційного суду, про те, що позивач не має права ставити питання про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору, оскільки не довів факту передачі прав вимоги безпідставні та спростовуються наявними у матеріалах справи копією договору купівлі - продажу прав вимоги від 20 травня 2013 року та витягом з Додатку №1 до вказаного договору, а саме з Переліку прав вимоги за кредитами, з якого вбачається, що передані права вимоги за кредитним договором № 44ДС/011/К01/2008 - С від 18 січня 2008 року, укладеним з [PERSON], а також за договорами застави та поруки, що були укладені в забезпечення виконання цього договору. Оскільки кредит не повернено та дія договору кредиту не припинена, позивач правомірно нараховує проценти за користування кредитними коштами. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти за користування кредитом за ставкою 17,5% нараховані станом на 06.04.2015 року в сумі 763 325, 87 грн.. Відповідач не заявляв про застосування строку позовної давності. За вирахуванням суми процентів, що була стягнута рішенням суду від 10 лютого 2012 року стягненню з відповідача підлягає сума процентів у розмірі 495 839,04 грн. (763 325, 87 грн. - 267 486,83 грн.). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до [PERSON] суд правильно виходив із того, що порука припинена, саме з цих підстав було відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2012 року. Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення в частині відмови у позові до [PERSON], вимогою апеляційної скарги є стягнення заборгованості лише з [PERSON]. З врахуванням викладеного слід скасувати рішення в частині відмови у позові до [PERSON] та задовольнити цей позов частково, стягнути з нього заборгованість із сплати процентів за користування кредитом в сумі 495 839,04 грн.. З урахуванням вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 395,13 грн.. Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Outcome: partial