Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерного товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі по тексту - Позивач, ПАТ «КБ «Хрещатик) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач, [PERSON]) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 102,10 кв. м., житловою площею 51,10 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2005 р. для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на загальну суму 111 547,44 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2 484 850,77 коп. (два мільйона чотириста вісімдесят чотири тисячі вісімсот п'ятдесят) гривень 77 копійок, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». За рахунок коштів отриманих від реалізації на прилюдних торгах предмету іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в сумі 111 547,44 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2 484 850,77 коп. (два мільйона чотириста вісімдесят чотири тисячі вісімсот п'ятдесят) гривень 77 копійок, що складається з простроченої суми кредиту в розмірі 15 000,00 доларів США, строкової заборгованості по кредиту в розмірі 57 000,00 доларів США, простроченої суми відсотків з 01.01.2015 р. по 22.04.2015 р. в розмірі 33 836,29 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 26 215,71 грн., пені за прострочення сплати відсотків в розмірі 101 006,93 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 жовтня2005 року між ПАТ «КБ «Хрещатик», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] укладено договір кредиту № 37/05-840/83 згідно з яким Відповідачу було надано кредит у розмірі 130 000,00 дол. США. з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 02 жовтня 2015 року та зі сплатою 11,5 % річних. З метою забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] 05.10.2005 р. укладено договір іпотеки № 37/05-840/83-01, відповідно до якого Відповідач надав Позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме № 7, що знаходиться у будинку [ADDRESS] місті Києві, що належить на праві власності Відповідачу. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 23 квітня 2015 року розмірі у розмірі 111 547,44 дол. США, еквівалент 2 484 850,77 грн., з яких прострочена сума кредиту - 15 000 дол. США, еквівалент 334 142,69 грн., строкова заборгованість по кредиту - 57 000 дол. США, еквівалент 1 269 742,20 грн., прострочені відсотки - 33 836,29 дол. США, еквівалент 753 743,25 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 26 215,71 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 101 006,93 грн. Тому, Позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 березня 2011 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено договір кредиту № 0089/11/32-ZNW, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 270 000 грн. з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 30 березня 2016 року та зі сплатою 18,75% річних у випадку дотримання умов кредитного договору та 23,75% річних у разі порушення умов кредитного договору. З метою забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 31 березня 2011 року укладено договір іпотеки № 338, відповідно до якого відповідач надав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] у місті Севастополі, що належить на праві власності відповідачу. Проте, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 111 547,44 дол. США, еквівалент 2 484 850,77 грн., з яких прострочена сума кредиту - 15 000 дол. США, еквівалент 334 142,69 грн., строкова заборгованість по кредиту - 57 000 дол. США, еквівалент 1 269 742,20 грн., прострочені відсотки - 33 836,29 дол. США, еквівалент 753 743,25 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 26 215,71 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 101 006,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 23-24). Відповідно до п. 3.4.2-3.4.4 договору іпотеки у випадку невиконання основного зобов'язання позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом його реалізації у спосіб, визначений договором та чинним законодавством України в повному обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму боргу, проценти, комісії, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов'язані з утримання та зверненням стягнення на предмет іпотеки. На підставі п. 3.4.3 договору іпотеки у позивача передбачено право на дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки позичальник не виконала свого зобов'язання за кредитним договором, то Відповідач набув права звернення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до п. 42 Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. Однак, 03.06.2014 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який на час розгляду справи є чинним. Згідно даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. В суді було встановлено, що спірна квартира, має невелику площу (менше 140 кв.м.), використовується відповідачем для проживання його родини, іншого житла вони не мають. Таким чином, суд має застосувати вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та на час дії даного Закону зупинити виконання рішення суду. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Outcome: approved