Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2010 року між ним та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 113. На відповідачці позивач одружений вдруге. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітній син [PERSON], від шлюбу укладеного вперше та малолітню доньку [PERSON] [INFO], від шлюбу укладеного вдруге. З 2014 року почались непорозуміння, сварки, але позивач з відповідачем не розлучались та намагались зберегти сім'ю. З 2017 року позивач не проживає разом з відповідачем та не ведуть спільного господарства. Фактично, станом на сьогоднішній день сім'я існує формально. За таких обставин позивач вважає, що примирення, збереження сім'ї є неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2018 р. підготовче провадження у справі -закрито та призначено судовий розгляд. У судовому засіданні представника позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечує проти його задоволення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області, за актовим записом № 113 (а.с. 5). Від шлюбу мають двох дітей: повнолітній син [PERSON], від шлюбу укладеного вперше та малолітню доньку [PERSON] [INFO], від шлюбу укладеного вдруге. З 2017 року позивач не проживає разом з відповідачем та не ведуть спільного господарства. Фактично, станом на сьогоднішній день сім'я існує формально. За таких обставин позивач вважає, що примирення, збереження сім'ї є неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Згідно зі ст. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою,тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved