Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 12.12.2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.12.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 927. Від шлюбу вони мають спільних дітей - дочку [PERSON] Хемма Денисівну, [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Діти проживають з нею. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 12.12.2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.12.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 927 та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з нею, майнового спору не має. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, поти розірвання шлюбу не заперечує. Також зазначив, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою, майнового спору не має. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось і журнал судового засідання не вівся. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 9 Конституції України\~\~чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. З матеріалів справи судом встановлено, шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 12.12.2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.12.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 131579 від 12.12.2008 року /а.с. 5/. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON] Хемма Денисівну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ №438339 від 20.06.2013 року /а.с. 6/, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 235398 від 13.05.2009 року /а.с. 7/. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання сторонам строку для примирення на думку суду є недоцільним, оскільки шлюбні відносини припиненні, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній. Діти залишається проживати з позивачем (матір'ю). Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя розпалася остаточно та відновлена бути не може, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а також враховуючи визнання відповідачем позову. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved