Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У травні 2017 року позивачі звернулись з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі ордеру №295 від 02 грудня 1988 року, є наймачами квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З 2009 року [PERSON] у вищевказаній квартирі не мешкає до теперішнього часу, жодного разу за вказаною адресою не з'являвся, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує. На підставі зазначеного позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивачі не з'явилась від кожного надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримавши заявлені вимоги, просивши позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, покладаючись на розсуд суду. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі ордеру №295 від 02 грудня 1988 року, є наймачами квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З 2009 року [PERSON] у вищевказаній квартирі не мешкає до теперішнього часу, жодного разу за вказаною адресою не з'являвся, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує. Факт непроживання більше одного року відповідача [PERSON] підтверджується актом про непроживання складеного сусдами позивачів та засвідчений нотаріусом. Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, згідно із статтею 391 цього кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутні за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не сплачує. Отже відповідно до вимог\~ст.72 ЖК України, відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві позивачі не зазначають про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: approved