Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Шахтарськ Донецької області помер його дядько - [PERSON]. Єдиними документами, що підтверджують факт смерті дядька заявника є свідоцтво про смерть, яке видане Шахтарським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Однак, у зв'язку із тим, що м. Шахтарськ на даний час є тимчасово неконтрольованою територією України, а будь-який документ, виданий органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово неконтрольованих територіях, не створює правових підстав, тому реєстрація смерті дядька заявника на підставі вказаного свідоцтва є неможлива, та при зверненні до Олександрійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявнику відмовлено у реєстрації смерті. З огляду на викладені обставини заявник змушений звернутися із даною заявою. Встановлення такого факту заявнику необхідно для здійснення державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини після смерті свого дядька. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій вимоги про встановлення факту смерті підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник Олександрійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання направила листа, в якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заявник по справі є племінником [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про наггшродження останнього, копія свідоцтва про народження батька заявника та копія свідоцтва про народження заявника (а.с. 6-8). У матеріалах справи міститься копія свідоцтва серії [NUMBER] про смерть [INFO] [PERSON], яке видане 27 лютого 2018 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів громадянського стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с. 10). Судом встановлено, що листом Олександрійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за № 1618-14.19-04-10 від 26 квітня 2018 року відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті його дядька [PERSON], оскільки заявником подано документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як передбачено п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із абз. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його дядька, отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Згідно із абз. 2 ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягають негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного, та

Outcome: approved