Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] . В поданому позові позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею двадцяти трьох років, малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що від шлюбів з відповідачем має двох доньок, старша з яких є повнолітньою, проте проживає з позивачем і продовжує навчання, тому потребує фінансової допомоги від батька. Після звернення відповідача 14 листопада 2018 року до суду із позовом про розірвання другого шлюбу, укладеного між сторонами, він не приймає участі в матеріальному утриманні дітей, не надає жодної фінансової допомоги, не приймає участі у вихованні малолітньої доньки, не несе жодних витрат на навчання старшої дитини в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Тому позивач звернулась до суду з цим позовом і просила його задовольнити. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 червня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.23) Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.24). До суду 27 червня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.25). Ухвалою судді від 01 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.26-27). Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року було задоволено клопотання сторони відповідача і справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 47). Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Від відповідача до суду 09 липня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив суд залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України; відповідачем здійснюється оплата навчання старшої дитини, надається їй фінансова допомога, здійснюється всі належні платежі на утримання молодшої дитини; позивач отримає дохід від здачі в оренду спільної з відповідачем квартири, дохід від чого витрачає на власний розсуд (а.с. 32-33). Заявою від 02 вересня 2019 року відповідач просив суд здійснити розгляд справи без його участі, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що за весь час навчання доньки [PERSON] здійснював оплату навчання саме він, щодо вимог стосовно молодшої дитини зазначив, що на даний час у судовому порядку вирішується питання про визначення місця її проживання із батьком. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). З довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 658 від 19 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , 2000 року народження, у 2017 році поступила до зазначеного навчального закладу, на час надання довідки навчається на другому курсі денної фори навчання юридичного факультету на контрактній основі (а.с. 17). Договір № 412д/117 від 08 серпня 2017 року про надання освітніх послуг [PERSON] укладений Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ з [PERSON] (а.с. 16). На даний час сторони проживають окремо, діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі № 201/9019/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління - служба у справах дітей Соборної районної у м.Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Відповідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що станом на день подання цієї позовної заяви і ухвалення цього рішення діти сторін проживають разом із позивачем, яка несе витрати на утримання доньок самостійно, в той же час відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, а той факт, що на даний час оскаржується місце проживання малолітньої доньки з матір`ю, не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дитини на користь особи, з якою дитина проживає. Тому суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати позивачу щомісячно аліменти на утримання дітей: - [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, але не пізніше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття - у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей з 13 червня 2019 року. Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: approved