Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Еко» про визнання актів про залиття від 20.07.2018 року та від 09.08.2018 року, затверджених директором ДП «Еко» такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 18.07.2018 року з телефонної розмови з диспетчером ДП «Еко» йому стало відомо, що у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом нижче квартири позивача, відбувається затоплення і попередила про візит до нього сантехніка, який прийшов того ж дня та ретельно оглянув квартиру позивача, не виявив факту протікання, проте надати письмове підтвердження останньому відмовився. 20.07.2018 року позивачу знову зателефонував представник відповідача з повідомленням про візит комісії у складі майстра Коваленко О.В., головного інженера [PERSON] та двох сантехників для перевірки, які після огляду його квартири перекрили воду у належній йому квартирі, оскільки не можуть виявити факт залиття квартири [ADDRESS] з його квартири. При цьому, відповідачем 20.07.2018 року було складено акт про затоплення, який не містить дати посвідчення дійсності в.о. директором ДП «Еко». Крім того, даний акт був складений за участю комісії в особі начальника відділу ЕТВМ [PERSON] , майстра відділу з утримання будинку та прибудинкової території [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , але у такому складі комісії в його квартирі не було, що підтверджується відеодоказом. Крім того, акт про залиття від 20.07.20018 року не містить ані причини залиття, ані характерних пошкоджень, ані необхідних реквізитів. Також, позивачем було отримано акт про залиття від 09.08.2018 року, який також не відповідає дійсності та складений з численними порушеннями. Таким чином, позивач вважає, що акти про залиття від 20.07.20018 року та від 09.08.2018 року були складені в порушення вимог п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунальних господарств № 76 від 17.05.2005 року, у зв`язку з чим останні підлягають визнанню такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Ухвалою суду від 26.03.2019 року прийнято справу до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 25). Ухвалою суду від 26.03.2019 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору (а.с.26). 04.06.2019 року директором відповідача ДП «Еко» - Солошенко В.В. подано письмові заперечення, відповідно до яких просив залучити до участі у справі в якості третьої особи власника квартири поверхом нижче, яка постраждала внаслідок залиття, [PERSON] (а.с. 29). Ухвалою суду від 14.06.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін (а.с. 31). 12.09.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати акти про залиття від 20.07.2018 року та від 09.08.2018 року, затвердженими в.о. директора ДП «Еко» такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 362,50 грн. (а.с. 35-38). 11.10.2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.(ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 1 від 30.11.1998 року за реєстровим № 17-2094, є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2019 № 10198 від 15.03.2019 року (а.с. 10). 20.07.2018 року комісією ДП «Еко» у складі: начальника відділу з експлуатації тепловодомереж Поліщука В.І., майстра відділу з утримання будинків та прибудинкових територій Коваленко О.В., слюсаря-сантехніка [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] на виконання звернення [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо залиття її квартири мешканцем квартири [ADDRESS] , був складений акт (а.с. 15) З вказаного акту вбачається, що мешканець квартири [ADDRESS] , відмовився надати доступ в квартиру для обстеження стояків гарячого та холодного водопостачання щоб визначити причину протікання води. Крім того, 09.08.2018 року комісією ДП «Еко» у складі: начальника відділу з експлуатації тепловодомереж Поліщука В.І., майстра відділу з утримання будинків та прибудинкових територій Коваленко О.В., слюсаря-сантехніка [PERSON] , був складений акт з приводу залиття квартири (а.с. 18). З вказаного акту вбачається, що було обстежено квартиру [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] трикімнатна, загальною площею 77,10 кв.м., розташована на 11 поверсі житлового будинку 1967 року забудови. Під час обстеження виявлено у ванній кімнаті площею 3,7 кв.м. (перепланування) на стелі, пофарбованій водоемульсійною фарбою, спостерігається потемніння та відшарування фарби на площі 1,00х0,60м. Комісією встановлено, що залиття було разове, виникло в результаті недбалого користування сантехнічним обладнанням в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 (далі - Правила) у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил. Згідно зі встановленою формою факт залиття квартири та його наслідків фіксується комісією у складі: голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку. Відповідно до типового акту та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975) в акті залиття квартири повинно бути відображено:дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Отже з наведеного вбачається, що вказаний документ складається для фіксування факту залиття квартири та наслідків, які спричинили дане залиття, тобто може бути використаний у якості доказу у справі щодо відшкодування шкоди заподіяної таким залиттям. За змістом статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач фактично оспорює висновки комісії ДП «Еко» щодо наявності його вини у заподіянні шкоди власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] внаслідок залиття 19.07.2018 року. При цьому, оспорювані позивачем акти не є правочинами в розумінні ст. 202 ЦК Україні, які відповідно до вимог цивільного законодавства можуть оспорені як недійсні, з наступним скасуванням, та по суті є документом, який засвідчує факт певної події, в даному випадку, залиття, сам по собі не несе будь-яких юридичних наслідків для позивача, а тому не може бути визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Виходячи з наведеного, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed