Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року, проте, з вересня 2013 року з останнім разом не проживає та не веде спільного господарства. Їх дитина з вересня 2013 року проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач, в свою чергу, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, не приймає участі у її матеріальному забезпеченні, в той час як достатніх коштів самостійно утримувати дитину у неї немає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі з обставин, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти стягнення з нього 500,00 грн. щомісяця на утримання сина. В решті позовних вимог просив суд відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю, приймаючи до уваги його доводи, викладені в письмових запереченнях. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 04.08.2007 року між сторонами укладено шлюб (а.с. 7). Від цього шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що останні з вересня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, грошове забезпечення відповідач на дитину не надає. Позивач самостійно несе витрати, пов'язані з утриманням дитини, її оздоровленням, проте її доходів не достатньо для забезпечення потреб сина та його розвитку. Доказів зворотного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду, зокрема, з боку відповідача, не надано. До подачі позову до суду відповідач у справі погоджувався також з вимогою позивача щодо його обов'язку утримувати дитину та на виплату щомісяця 800,00 грн. з цього приводу (а.с. 4). Вказаного відповідач не заперечив в судовому засіданні. Проте, на даний час, як зазначив останній, він не має наміру сплачувати таку суму, оскільки став безробітним, допомога по безробіттю складає лише 800,00 грн., з яких 250,00 грн. він має сплачувати за проживання у гуртожитку. Однак, суд критично ставиться до вказаного твердження відповідача, через що не приймає його до уваги, виходячи з наступного. Зазначаючи про різке погіршення свого матеріального стану, відповідач посилається на те, що через складну ситуацію в країні втратив роботу та став безробітним. В обґрунтування своєї позиції з даного приводу надав довідку Голосіївського районного центру зайнятості від 14.07.2014 року про те, що перебуває на обліку як шукаючий роботу з 09.07.2013 року. Однак, в судовому засіданні не надав доказів в розрізі положень ст. ст. 57-60 ЦПК України про те, що й досі є безробітним, так само як не довів належними доказами факт отримання допомоги по безробіттю в розмірі 800,00 грн. та проведення витрат на житло в розмірі 250,00 грн. Крім того, як вбачається з наданої відповідачем копії трудової книжки, останній припинив свою трудову діяльність ще 30.09.2013 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпПУ, а тому його посилання на різке погіршення матеріального становища суд розцінює як спробу уникнути від виконання покладених на нього законом обов'язків по утриманню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. ст. 181, 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованими, оскільки в розпорядження суду не надано доказів щодо постійності доходу відповідача та його розміру. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено у 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в розмірі 1 032,00 грн. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], суд враховує обставини справи, положення вказаного Закону та СК України, матеріальне становище дитини, індивідуальні особливості її стану здоров'я та розвитку, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні, боргових зобов'язань, його задовільний стан здоров'я, та приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття дитиною, оскільки батько проживає окремо від сина і на нього законом покладено обов'язок утримувати її. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітнього [PERSON], оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. При цьому, на думку суду, аліменти в розмірі 1 500,00 грн., на стягненні яких наполягала позивач, свого обґрунтування в ході розгляду справи не знайшли. До того ж суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд приходить до висновку про необхідність за стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 185, 191 СК України,

Outcome: partial