Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами за спільні кошти під час перебування у шлюбі в 1998 році придбано вищевказані житловий будинок та надворні будівлі, в якому наразі проживає позивач та двоє дітей сторін. Після придбання будинку відповідач був зареєстрований як власник будинку, та наразі не визнає права [PERSON] на частку у будинку, проте оскільки майно набуте під час шлюбу сторін на праві спільної сумісної власності, позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частку вищевказаного будинку та надворних будівель. Крім цього, позивач просить суд стягнути судові витрати по справі в сумі сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн., що було уточнено в судовому засіданні, та 1 000 грн. витрат на правову допомогу, пов'язану з подачею позову до суду та послугами представника (адвоката) при судовому розгляді. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надмірно сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. просила повернути позивачу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині визнання права власності позивача на ? частку будинку та надворних будівель, в частині стягнення з нього судових витрат заперечував, посилаючись на відсутність грошей та той факт, що не він наймав представника (адвоката) позивачу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданного П'ятихатським райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 03 липня 1993 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], є неповнолітньою дитиною сторін по справі. Довідкою виконавчого комітету П'ятихатської міської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №1121 від 23.04.2014 року посвідчено, що позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з повнолітньою донькою, сином та чоловіком. Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «П'ятихатске БТІ» ДОР» від 18.09.1998 року (квартал №133) та договору купівлі-продажу жилого будинку від 15.09.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом П'ятихатського нотаріального округу [PERSON], будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 491 кв.м., який складається з жилого будинку жилою площею 25,2 кв.м, з надворними будівлями: літня кухня з шлакоблоку та сарай із шлакоблоку, зареєстрований на праві власності за [PERSON]. Згідно звіту про незалежну оцінку ТОВ «Бізнес-Екперт» від 23.04.2014 року ринкова вартість вищевказаного будинку та надворних будівель складає 23 197,25 грн. Відповідно до листа Дніпропетровського обласного комунального підприємства «П'ятихатське бюро технічної інвентаризації» №63 від 15.07.2014 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 15.09.1998 року (реєстр №1541). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.07.2014 року відомості у щодо вищевказаного будинку у вказаних реєстрах відсутні. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки житловий будинок та надвірні будівлі придбані (зареєстровані в БТІ) сторонами за час шлюбу, то вищевказані будинок та будівлі можуть бути визнані об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.328 ЦК України презумпція правомірності набуття права власності означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна право спільної власності співвласників на нього припиняється. З урахуванням вищевикладеного, оскільки житловий будинок та надвірні будівлі набуті сторонами під час шлюбу, зареєстровані в установленому законом порядку на ім'я відповідача, який право власності позивача на ? частку в судовому розгляд визнав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку з чим задовольняє подану позовну заяву в повному обсязі, визнавши право власності на ? частку житлового будинку та надворних будівель за позивачем [PERSON] Згідно положень ст.79 ЦПК України до судових витрат окрім іншого належать витрати на оплату судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оплата позивачем судового збору в належному розмірі 243,60 грн. підтверджена оригіналом відповідної квитанції банківської установи, витрати на правову допомогу - примірником договору про надання юридичних послуг від 27.05.2014 року, довідкою адвоката [PERSON] №1412 від 27.05.2014 року про сплату позивачем представнику на підставі вказаного договору 1 000 грн. З урахуванням викладеного, оскільки подання до суду позову [PERSON] викликано невизнанням в досудовому порядку відповідачем права позивача на майно сторін, судовий збір сплачений позивачем в установленому розмірі, витрати на правову допомогу позивача підтверджені наданими до суду матеріалами, безпосередньою участю представника в судових засіданнях з розгляду справи та відповідають вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в частині сплати судового збору в сумі 243,60 грн. та в сумі 1 000 грн. витрат позивача на правову допомогу. При цьому згідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає поверненню позивачу. В судовому засіданні за згодою осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.218 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: approved