Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Донецької міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з 2012 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.10.2015 року шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. У травні 2014 року відповідач виїхав до Лівану та приїжджав лише один раз у 2015 році та повідомив, що він згодний на розірвання шлюбу та відмовився від дітей. З того часу відповідач жодного разу не провідував дітей, не приділяв їм ніякої уваги, ні яким чином не піклується про стан їх здоров'я, фізичний розвиток, не спілкується з ними, взагалі не приймає участі у їх вихованні, матеріально не забезпечує, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Для захисту прав та інтересів дітей позивач просить позбавити батьківських прав відповідача Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином - через повідомлення на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області в розділі «Виклик учасників процесу до суду, які знаходяться в зоні АТО». Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Донецької міської ради в судове засідання не з'явився, заперечень не надав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона підтримує дружні стосунки з позивачем, разом працюють з 2010 року. З відповідачем знайома з 2011 року, знає його як чоловіка позивача. Також пояснила, що [PERSON] останній раз бачила у 2014 році, коли він уїжджав, то сказав [PERSON], що дітей він їй дарує. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач виїхав до Лівану. Зазначила, що відповідач не телефонує, не приїжджає, не цікавиться дітьми, матеріально їх не утримує. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, про свого батька не згадують. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду від 30.10.2015 року було розірвано. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи позивач проживає у м. Донецьку разом з неповнолітніми дітьми, повністю займається вихованням синів та матеріально утримує їх. Позивач працює, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання. Відповідач з травня 2014 року проживає окремо, а діти проживають разом з позивачем. Як стверджує позивач і це підтверджується зібраними доказами по справі, відповідач синами не цікавиться, з ними не спілкується, не виявляє зацікавленості поведінкою синів, не несе витрат на їх утримання, долею їх не переймається, участі у вихованні не приймає. Вказані обставини підтверджуються довідкою адміністрації Ленінського району м. Донецька, з якої вбачається, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з травня 2014 року, довідкою дошкільної освітньої установи ясла-сад № 398 м. Донецька, відповідно до якої [PERSON] у житті [PERSON] у дошкільному закладі участі не приймав та листом Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9 м. Донецька», з якого вбачається, що до дільничного лікаря або до дитячих амбулаторій [PERSON] з дітьми ніколи не звертався. Таким чином, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально синів не утримує, з ними не спілкується, їх життям, здоров'ям не цікавиться. Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв'язку з проведенням на теперішній час на території м. Донецька антитерористичної операції та неможливістю у зв'язку з цим отримати висновок Органу опіки та піклування Донецької міської ради щодо доцільності або недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує насамперед інтереси дітей, виходячи з наданих суду доказів та пояснень свідків. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя та взагалі не спілкується з дітьми. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення [PERSON] від обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав по відношенню до синів є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дітей. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд, відповідно до обставин справи та в інтересах дітей, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, які залишилась без батьківського піклування, відповідача, який є працездатною особою, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може складати ? частину з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved