Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 18.05.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №MR14GK11060022. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 14030,62 доларів США на термін дії до 17.05.2027 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит. Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав. Станом на 04.04.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 10035,99 доларів США, яка складається з наступного: 8242,88 доларів США- заборгованість за кредитом, 1219,56 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 86,52 доларів США заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 9,58 доларів США- штраф - фіксована частина, 477,45 доларів США - штраф - процентна складова. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №MR14GK11060022 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконав, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів як солідарних боржників заборгованість за кредитним договором у сумі 10035,99 доларів США, що за курсом 26,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.04.2016 року складає 261939,25 грн. за кредитним договором MR14GK11060022, а також стягнути судові витрати у розмірі 3929,09 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією визнала. У задоволенні позовних вимог в частині накладення на неї штрафних санкцій просила відмовити посилаючись на Закон України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, згідно з яким на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № MR14GK11060022 від 18.05.2007 року банк зобовязався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом : видачі готівки через касу на строк з 18.05.2007 року по 17.05.2022 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 12000,00 доларів США на наступні цілі: придбання житлової нерухомості , а також у розмірі 2030,64 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно п.7.3. кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань за даним договором виступає іпотека: житловий будинок літ. А-1 з усіма надвірними побудовами та спорудами в цілому за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Петровського, буд. 11, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки т.ін., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором. Згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредита позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійних відсотків на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Для забезпечення виконання кредитного договору № MR14GK11060022 від 18.05.2007 року між [PERSON] (далі - поручитель), та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-кредитор) укладено договір поруки. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2 договору поруки зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.20). Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.20). У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 04.04.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 10035,99 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 8242,88 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 1219,56 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 86,52 доларів США, та ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Посилаючись на порушення зобовязань позичальником, банк нарахував штрафні санкції, які просив стягнути з відповідачів солідарно. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція , та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку, м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція . З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] (Петровського), будинок 11. З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, заборгованості за процентами та комісією підлягають задоволенню. В той же час, оскільки відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та проживають в місті, де проводиться антитерористична операція, то не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафів. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2). Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3). При цьому жодною правовою нормою не встановлена межа до якої можливе зменшення частки судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави та не передбачено, що у таких випадках ця частка не може бути меншою мінімальної ставки судового збору за відповідною вимогою, а отже, за змістом закону, частка судового збору, від сплати якої звільнено позивача приймається на рахунок держави і не може бути покладена на відповідача, який, по суті, одержав часткову перемогу в цивільно-правовій суперечці, у звязку з чим набув право на пропорційне зменшення розміру судового збору, що підлягає сплаті за ухвалення відповідного рішення. Станом на день винесення рішення, на 13.07.2016 року Національний банк України встановив наступний курс гривні до іноземних валют, зокрема 100 доларів США становить 2484,1663 грн., тобто 9548,96 доларів США еквівалент складає 237196,16 гривень. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 3415,93 грн. (95,15% від задоволених позовних вимог).

Outcome: partial