Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 7.06.95 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2011 року. У 2001 році син позивачки подарував [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] кожному, а у 2004 році сторонами придбано автомобіль марки ЗАТ Таврія Славута, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні будинком та веденні [PERSON] господарства, просила поділити в натурі вказане домоволодіння між сторонами відповідно до їх часток у праві власності, та встановити порядок користування земельною ділянкою. Крім того, просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частку автомобіля за кожним. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ Таврія Славута, державний реєстраційний знак [NUMBER]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ Таврія Славута, державний реєстраційний знак [NUMBER]. Визнано за [PERSON] право власності та виділено в натурі частину домоволодіння відповідно до варіанту розподілу №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року, на загальну суму 119 999,50 грн., а саме: - у житловому будинку літ. А-1, загальною площею за внутрішнім обміром 31,1 кв. м, приміщення: кладова 1-1, площею 2,6 кв. м, житлова кімната 1-2, площею 9,0 кв. м, житлова кімната 1-3, площею 9,3 кв. м, кладова 1-4, площею 1,7 кв. м, коридор 1-5, площею 4,1 кв. м, вбудована шафа 1-6, площею 0,80 кв. м, житлова кімната 1-7, площею 4,6 кв. м; - у житловій прибудові літ. А№-1, загальною площею за внутрішнім обміром 17,7 кв. м, приміщення: коридор 1-10, площею 1,80 кв. м, шафа 1-11, площею 0,8 кв. м; - по іншим будівлям та спорудам: баня літ. Ж, навіс, літ. ж, вбиральня літ. Л, сарай літ. М, гараж літ. И; - 1/2 частина навісу літ. а3, огорожі №2, частина огорожі №3. Визнано за [PERSON] право власності та виділено в натурі частину домоволодіння відповідно до варіанту розподілу №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року, на загальну суму 193 674,50 грн., а саме: - у житловій прибудові літ. А№-1, загальною площею за внутрішнім обміром 36,0 кв. м, приміщення: коридор 2-1, площею 2,1 кв. м, передпокій 2-3, площею 7,4 кв. м, кухня 2-5, площею 8,9 кв. м, житлова кімната 2-6, площею 17,6 кв. м; - у житловій прибудові літ. А2-1, загальною площею за внутрішнім обміром 15,2 кв. м, приміщення: житлова кімната 2-7, площею 8,9 кв. м, житлова кімната 2-8, площею 6,3 кв. м; - у прибудові літ. а2, загальною площею за внутрішнім обміром 9,10 кв. м: коридор 2-9, площею 5,00 кв. м, санвузол 2-10, площею 4,10 кв. м; - по іншим будівлям та спорудам: гараж літ. В, погріб з мийкою літ. Д, навіс літ. д1, навіс літ. д2, гараж, літ. К, колодязь питний №4; - 1/2 частина навісу літ. а3, огорожі №2; ворота огорожі №1; ворота №5, огорожі №3. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю часток у сумі 36 837,50 грн. Виділено [PERSON] в користування земельну ділянку, площею 667,00 кв. м, по варіанту розподілу земельної ділянки №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року, на плані зафарбовано у червоний колір. Виділено [PERSON] в користування земельну ділянку, площею 667,00 кв. м, по варіанту розподілу земельної ділянки №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року, на плані зафарбовано у синій колір. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2013 року виправлено описки у зазначенні прізвища відповідача - вважати вірним [PERSON]. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року виправлено описку у зазначенні площі будівлі літ. А-1 за внутрішнім обміром - вважати вірним 32,1 кв. м. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року виділено у житловій прибудові літ. А-1, по [ADDRESS], загальною площею за внутрішнім обміром 17,7 кв. м, на загальну суму 44 857,00 грн., приміщення, а саме: кухня 1-8, площею 10,20 кв. м, вбиральня 1-9, площею 4,9 кв. м, коридор 1-10, площею 1,8 кв. м, шафа 1-11, площею 0,8 кв. м., відповідно до варіанту розподілу домоволодіння №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи, судової автотоварознавчої експертизи на загальну суму 757,30 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року виправлено описку у додатковому рішенні Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року - вважати вірними заявника [PERSON] В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішенням, яким провести поділ домоволодіння за варіантом №1 та встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом №1/2, відповідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №77 від 1.10.13 року та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ Таврія Славута, державний номерний знак [NUMBER], стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 2 816,50 грн. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання підлягає задоволенню частково. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Місцевим судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 7.06.95 року по 6.04.11 року. У шлюбі сторонами набуто у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], у якому, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 грудня 2009 року, колишньому подружжю належить по 1/2 частині домоволодіння кожному. Земельна ділянка по [ADDRESS], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №405240 - цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд та державного акту серії ЯМ №398534 - цільове призначення для ведення садівництва, знаходитись у приватній власності [PERSON] Крім того, у 2004 році сторонами набуто спільне майно - автомобіль марки ЗАЗ Таврія Славута, державний номерний знак [NUMBER], спору щодо його належності [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності немає. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Установивши, що автомобіль марки ЗАЗ Таврія Славута, державний номерний знак [NUMBER], придбався сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частини вказаного автомобіля за кожним з членів колишнього подружжя. 5.03.11 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про порядок користування вищевказаним жилим будинком та надвірними будівлями між власниками спільної часткової власності. Проте, укладення цього договору не вирішило спір між позивачкою та відповідачем щодо порядку користування належним їм на праві спільної часткової власності домоволодінням, та [PERSON] звернулась до судового вирішення питання щодо розподілу домоволодіння між співвласниками, відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності. Під час розгляду даної справи місцевим судом за клопотанням [PERSON] призначалась судова будівельно-технічна експертиза, та у зв'язку з визнанням судом висновку експерта неповним, за клопотанням [PERSON] судом призначалось проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Розподіляючи спірне домоволодіння відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 1.10.13 року, місцевий суд виходив із того, що варіант експертизи №2, за яким частка [PERSON] збільшується до 63/100, та, відповідно, частка [PERSON] зменшується до 37/100, найбільше відповідає інтересам сторін та не порушує інтереси відповідача, який отримує компенсацію різниці вартості часток у сумі 36 837,00 грн. Між тим, апеляційний суд не погоджується з обраним судом варіантом розподілу домоволодіння, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачене право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень статті 367 ЦК України співвласники мають право поділити майно, що є у спільній частковій власності. У п. п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Виходячи з положень ст. ст. 364, 367 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п. п. 6, 7 вищевказаної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Із висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 1.10.13 року вбачається, що розподіл домоволодіння можливий лише з відступом від належних сторонам часток, експертом запропоновано 3 варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які не потребують переобладнання житлових приміщень, та 6 варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою. Разом з тим, обраний місцевим судом варіант поділу домоволодіння в найменшій мірі відповідає частками співвласників домоволодіння та передбачає виплату на користь відповідача компенсації у розмірі 1/4 належної йому частки, яка підлягає зменшенню за таким варіантом розподілу, без попереднього внесення позивачкою грошових коштів на депозитний рахунок суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України. Між тим, при поділі домоволодіння в натурі, пріоритетним є право власника і збільшення частки, яка виділена співвласнику, істотно порушує право власності іншого власника. При цьому, збільшення частки [PERSON] у зв'язку з проживання з нею неповнолітнього сина, взагалі не ґрунтується на законі, ураховуючи, що сторони володіють домоволодінням на праві спільної часткової власності. Разом з тим, з запропонованих експертом трьох варіантів розподілу домоволодіння, апеляційний суд приходить до висновку, що варіант №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 1.10.13 року, відповідно до якого частки співвласників будуть мати вигляд 49/100 та 51/100, з виплатою 4 607,50 грн. різниці вартості часток при такому розподілі будівель, найбільш наближений до розміру часток сторін у приватній власності, не потребує проведення переобладнання приміщень та передбачає найменшу компенсацію різниці часток, що підлягає сплаті на користь позивачки. У свою чергу, враховуючи даний варіант розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, доцільним є встановлення порядку користування земельної ділянки за варіантом №1/1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 1.10.13 року. Також місцевим судом невірно вирішено питання розподілу судових витрат. Оскільки позовні вимоги [PERSON] фактично знайшли своє повне задоволення, у силу положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Між тим, місцевим судом стягнуто на її користь лише 50% від сплаченого за проведення судової будівельно-технічної експертизи та безпідставно стягнуто 50% понесених [PERSON] витрат на оцінку вартості спірного автомобіля, що не може бути віднесено до судових витрат, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того, що оцінка транспортного засобу проведена експертом, який має кваліфікацію судового експерта. Ураховуючи документально підтверджені [PERSON] витрати, пов'язані з розглядом даної справи у суді (а.с. 176), з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1 000,00 грн. витрат, пов'язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, місцевим судом не взято до уваги, що при зверненні до суду, позивачка сплатила лише 107,30 грн. судового збору, що не відповідає ціні пред'явленого нею позову, та у такому випадку, на користь держави підлягає стягненню з [PERSON] суму недоплаченого [PERSON] судового збору. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду у частині розподілу домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою та вирішення питання судових витрат - скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення по суті заявлених вимог. У зв'язку з цим, додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 27 лютого 2014 року, що ухвалювалось місцевим судом з питання розподілу домоволодіння та вирішення питання судових витрат, також підлягає скасуванню.

Outcome: partial