Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу будинку дійсною. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] набув за сумісні кошти у громадянки [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м. за ціною 4085 грн. [INFO] продавець [PERSON] померла. Будинок [ADDRESS], був придбаний за біржовим контрактом №ИР 553 в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Позивач зазначив, що оплатив продавцю обумовлену суму в день укладення угоди, а [PERSON]натомість передача позивачу документи та ключі від будинку. Після здійснення угоди позивач зареєстрував право власності в БТІ м. Маріуполя. Просив визнати дійсною угоду купівлі-продажу зазначеного будинку. Позивач та її представник до судового засідання не зявились, надали суду заяву з проханням розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності у звязку з виїздом за межі м. Маріуполя. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За договором купівлі-продажу № ИР553, укладеним на Азовській універсальній товарній біржі 19.07.2000 року та зареєстрованим 19.07.2000 року в Маріупольському БТІ за № 59, [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок [ADDRESS]. (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що відповідач продала, а [PERSON] купив будинок [ADDRESS], розрахувавшись готівкою в день укладення договору у момент передачі документів і таким чином повністю виконали свій обовязок за договором купівлі-продажу. Утім угода не була нотаріально оформлена, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на вказаний будинок. За таких обставин сторони позбавлені можливості нотаріального оформлення угоди, так як для цього продавець (відповідач у цій справі) мав би надати нотаріусу документ, який підтверджує його право власності на відчужуваний будинок, що унеможливлюється наявністю державної реєстрації права власності на цей будинок за іншою особою. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати угоду дійсною, оскільки інший спосіб упорядкування позивачем прав власності не передбачений законом. Вирішуючи вимоги позивача про визнання за ним права власності на вказаний будинок, суд виходить з наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу № ИР553, укладений на Азовській універсальній товарній біржі 19.07.2000 року між [PERSON] та [PERSON], 19.07.2000 року був реєстрований у Маріупольському БТІ. Рішення суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту) № ИР553 від 19.07.2000 року є підставою набуття права власності [PERSON] на вказаний будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved