Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5324280500:00:006:0047, яку він отримав у спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , померлої [INFO] . Під час оформлення спадщини [PERSON] дізнався, що успадкована земельна ділянка перебуває в оренді з 2014 року, хоча до цього про цей факт йому не було відомо. Договір оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324280500:00:006:0047 був укладений 16.02.2015 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Як зазначає у позовній заяві [PERSON] , відповідач свої обов`язки не виконує належним чином за вказаним договором, а саме жодного разу не сплачував орендну плату за користування землею. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою виконання ним своїх обов`язків по договору, однак відповідач уникав зустрічі з [PERSON] , відмовлявся від обговорення порядку виконання договору та до моменту звернення до суду жодного не разу не сплатив орендну плату. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернувся до суду за даною позовною заявою та просить розірвати договір оренди землі від 16.02.2015, скасувати його державну реєстрацію, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку позивачу, стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по виплаті орендної плати за 2017-2019 року у сумі 23700,66 грн, пеню, передбачену договором за неналежне виконання умов договору, у сумі 5783 грн та судові витрати. Ухвалою судді від 28.08.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 30.09.2020. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 24 вересня 2020 року, [PERSON] зазначає, що з 2017 року та до дня одержання копії ухвали, позовної заяви з додатками до неї, він не отримував від позивача жодних повідомлень щодо нового власника земельної ділянки, якою він користується за договором оренди, укладеним між ним та [PERSON] . Після отримання вказаних документів, тобто з моменту, як відповідач дізнався про нового власника, [PERSON] здійснив грошовий переказ [PERSON] у сумі 31600,86 грн - орендну плату за користування земельною ділянкою у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках, у зв`язку з чим просив у цій частині закрити провадження у справі. Також, у відзиві відповідач зазначає, що лист позивача від 12.02.2020 він не отримував і не міг отримати 18.02.2020, як це зазначено в рекомендованому повідомленні, оскільки з 18.02.2020 по 20.02.2020 він перебував у м. Стамбул. Крім того, невідомо вміст зазначеного листа, оскільки відсутній опис вкладення до нього. Відповідач зазначає, що за період з 2017 року і до дня пред`явлення позову несплата ним орендної плати пов`язана з невиконанням позивачем обов`язку, передбаченого ст. 148-1 Земельного кодексу України. Також, [PERSON] зазначає, що відсутні підстави для стягнення з нього пені у сумі 5783,00 грн, оскільки несплата орендної плати пов`язана з неналежним виконанням свої обов`язків позивачем, як спадкоємцем орендодавця за договором оренди землі. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] просить закрити провадження у справі в частині стягнення з нього заборгованості по сплаті орендної плати та відмовити в повному обсязі в іншій частині позовних вимог (а.с.37-40). У письмових поясненнях представник третьої особи зазначив, що територіальні органи, утворені Міністерством юстиції України, припинили надання послуг у сфері державної реєстрації на території, в тому числі, Решетилівського району Полтавської області з 01.05.2016. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 84-105). Ухвалою суду від 30.09.2020 відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі в частині стягнення з нього на користь [PERSON] заборгованості по виплаті орендної плати. Також, цією ж ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 03.12.2020. Судове засідання, призначене на 03.12.2020, за клопотанням відповідача відкладене на 18.01.2021. 18 січня 2021 року судове засідання відкладене на 04.03.2021 у зв`язку з припиненням подачі електроенергії в приміщення суду. Відповідач у судове засідання 04.03.2021 не з`явився, повідомлений належним чином, 01.03.2021 подав до суду заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з перебуванням 04.03.2021 за межами України (а.с. 128, 131). У судове засідання не з`явився представник третьої особи, повідомлені належним чином (а.с. 130). Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти, а також договори та інші правочини. Судом встановлено, що 16.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5324280500:00:006:0047, загальною площею 4,4586 га, що розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.03.2015 (а.с. 8-13, 19). Відповідно до пункту 8 вказаного договору оренди землі, договір укладено на 10 років. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Після її смерті спадщину у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером 5324280500:00:006:0047 прийняв [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 11.09.2017 державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1855 (а.с. 14). Відповідно до пункту 40 договору оренди землі від 16.02.2015, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як стверджує позивач, 12 лютого 2020 року він направив на адресу [PERSON] лист про відшкодування завданих збитків, внаслідок одностороннього невиконання відповідачем умов договору оренди землі, який [PERSON] , згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримав 18.02.2020 (а.с. 16). В той же час, суд погоджується з твердженнями відповідача, вказаними у відзиві про те, що вміст вказаного листа невідомий, оскільки відсутній опис вкладення. До того ж вказане рекомендоване повідомлення не містить відмітки про те, чи отримав відправлення «особисто» [PERSON] , чи «за довіреністю» його отримала інша особа, оскільки зазначено лише прізвище « [PERSON] ». Щодо посилання відповідача на те, що він з 18.02.2020 по 20.02.2020 перебував у м. Стамбул, то суд зазначає, що додана до відзиву копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон містить відмітку, що [PERSON] перебував по 20.02.2020 в місті Стамбул Турецької Республіки, однак встановити точну дату, з якої він перебував в м. Стамбул, з огляду на нечіткість штампу, встановити неможливо (а.с. 42). Приписами статей 626, 629, 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору. До зазначено висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 у справі № 545/262/18. Водночас, позивачем, який, відповідно до позовної заяви, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 11 вересня 2017 року, жодних доказів про те, що він вчиняв дії, передбачені частиною 3 статті 148-1 ЗК України, з 2017 по 2020 рік суду не надано. Посилання позивача у позовній заяві на рішення Верховного Суду, зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17, в якій зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки), в даній справі суд вважає недоцільним, оскільки у зазначеній постанові предметом розгляду був договір оренди, укладений між сторонами по справі. В той час як у даній справі учасником спору є спадкоємець померлого власника орендованої земельної ділянки, який, як було встановлено, не повідомив належним чином орендаря про набуття права власності на неї, як це передбачено статтею 148-1 ЗК України. Тобто, факт систематичної несплати орендної плати відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] не було встановлено. Щодо постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №623/3443/16-ц, на яку посилається позивач, суд зазначає, що у цьому випадку Верховний Суд дійсно встановив факт систематичної несплати відповідачем орендної плати у справі з подібними правовідносинами. Зокрема Верховний Суд зазначив: «Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди… Доводи касаційної скарги про те, що позивач не звертався до ТОВ «СК Восток» з вимогами щодо сплати орендної плати та не надав реквізитів, на які повинна перераховуватись орендна плата за користування земельною ділянкою, є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора». Однак у постанові від 09.12.2020 у справі № 709/1089/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що відповідно до ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних із нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Внесення належних із боржника кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса на підставі ст. 537 ЦК України є правом, а не обов`язком боржника. Несплата орендної плати у разі відсутності даних про орендодавця і не внесення грошових коштів у депозит не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати і бути підставою для розірвання такого правочину. З урахуванням вищезазначеного, судом не встановлено обставин, які були б підставою для розірвання спірного договору оренди землі, у зв`язку з чим вимоги позовної заяви щодо розірвання вказаного договору оренди землі, скасування його державної реєстрації та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку є такими, що задоволенню не підлягають. Також, судом встановлено, що, згідно п. 9 договору оренди землі від 16.02.2015, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діятиме на момент розрахунку. Пунктом 10 вказаного договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до п. 11 договору оренди землі, орендна плата вноситься у такі строки у грошовій формі до 30 числа останнього у звітному році місяця. (а.с. 8-13) З відзиву на позовну заяву відповідача та з доданої до нього квитанції АТ «Укрпошта» від 21.09.2020 вбачається, що на ім`я [PERSON] в с. Демидівка здійснено поштовий переказ в сумі 31601,00 грн. Однак, надані [PERSON] документи не підтверджують того, що дані кошти перераховані саме позивачу [PERSON] . Крім того, відповідач 21.12.2020 здійснив грошовий переказ на ім`я [PERSON] у сумі 31601 грн (орендна плата за пай за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки), однак, як зазначено в довідці АТ «Укрпошта» [PERSON] відмовився від його отримання (а.с. 119, 120). Суд критично ставиться до даного доказу, оскільки адреса [PERSON] у вищевказаній довідці зазначена: [ADDRESS] , а місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . На запитання суду позивач у судовому засіданні 04.03.2021 повідомив, що ніяких коштів від [PERSON] він не отримував. Даного факту відповідачем не спростовано. Суд вважає, що відповідач з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження (09.09.2020) і до судового засідання 04 березня 2021 року мав можливість виплатити позивачу [PERSON] заборгованість по сплаті орендної плати. Причини, на які позивач посилався у відзиві та в клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи, як на підставу несплати вказаної заборгованості, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. З огляду на зазначене, позовна вимога про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості у сумі 23700,66 грн підлягає до задоволення. Судом встановлено, що, відповідно до п. 14 спірного договору оренди землі, у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с. 8-13). З урахуванням вищезазначеного, та того, що позивач просив стягнути пеню за період з 01.01.2020 до 07.05.2020 (день подачі позову), тобто за 122 дні, відповідач з 09.09.2020, достеменно знаючи про нового власника орендованої земельної ділянки, заборгованість станом на час розгляду справи не сплатив, зважаючи на загальні засади цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви і в частині стягнення пені у сумі 5783 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості по сплаті орендної плати та пені, тобто однієї позовної вимоги, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь держави у розмірі 848,40 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial