Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотарiального округу Хара Н.С. №5941 від 18 лютого 2020\~року про стягнення 8743 грн.\~\~58 коп. боргу, таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтований тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який всупереч вимог закону нотаріально не посвідчувався, стягнення 1425 грн. 85 коп неустойки необґрунтоване, позивач не був проінформований про вчинення виконавчого напису, відсутній первинний документ про отримання позивачем кредитних коштів у розмірі 6604 грн. 79 коп, виконавчий напис винесений поза межами строку позовної давності, у матеріалах справи відсутній кредитний договір та Умови і Правила банку, які позивачем не підписувалися, також відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Переверзєв О.О. згідно позовної заяви позов підтримує, просить вирішити питання судових витрат. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час і місце судового засідання сповіщений, про що свідчить повідомлення від 27 липня 2020 року про вручення судової повістки рекомендованим листом. Представник відповідача не з`явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву чи заперечення. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явились без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5941, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ», як правонступника прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал», заборгованість за кредитним договором №26255018619618 від 14 березня 2012 року у розмірі 8743 грн. 58 коп за період з 18 грудня 2018 року по 18 грудня 2019 року, яка складається із 6604 грн. 79 коп простроченої заборгованості, 712 грн. 94 коп простроченої заборгованості за процентами, 1425 грн. 85 коп неустойки. На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа, 28 лютого 2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження №6142184. Відповідачем АТ «ПУМБ» не надано суду відповідних відомостей з посиланням на відповідні докази щодо укладення кредитного договору між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] від 14 березня 2012 року. Відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису-це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~ захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачем оспорюється розмір заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2012 року та умови його укладення, виконавчий напис здійснений поза межами строку позовної давності, що у встановленому порядку не спростовано, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису,-відсутня, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. Докази, що спростовують висновки суду, відсутні, при цьому принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи, даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 840 грн. 80 коп судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Згідно зі\~ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснюється адвокатом Переверзєвим О.О., згідно акту прийняття-передачі наданих послуг… від 22 травня 2020 року адвокатом надані послуги щодо консультування (500 грн.), складення та направлення запитів (800 грн.), складення позову, виготовлення додатків (1500 грн.), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22 травня 2020 року на суму 2800 грн.. Суд вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн..

Outcome: approved