Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просиd розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 04 вересня 1999 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Аліменти на дітей позивач виплачує на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року. Спільне з відповідачем життя не склалось у зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння, сторони мають протилежні погляди на сімейні обов'язки, що ставало причинами суперечок між ними. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2011 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам їх дітей. Зазначив, що спір про поділ майна та про місце проживання спільних з відповідачем дітей між сторонами на теперішній час відсутній. У зв'язку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16 липня 2018 року на підставі заяви відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю два місяці, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 17 вересня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2018 року. Наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2018 року. Наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 514, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 04 вересня 1999 року (а.с. 7). Від спільного життя сторони мають трьох дітей: повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 14 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 733 (а.с. 8); неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 27 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1237 (а.с. 9); неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 08 лютого 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 175 (а.с. 10). У вищевказаних свідоцтвах про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Причиною розпаду сім'ї стала протилежність поглядів на сімейні обов'язки та відсутність між сторонами взаєморозуміння, що ставало причинами суперечок між сторонами та робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2018 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved