Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 05.04.2021 року в розмірі 1400 доларів США та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 05.04.2021 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1400 доларів США, що відповідно до курсу НБУ України станом 25.05.2021 року становить 38 397 грн. 94 коп. на умовах повернення всієї суми до 20.05.2021 року. Відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, тому позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за вказаним договором. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03.09.2021 року до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на те, що твердження позивача, що він передав грошові кошти в сумі 1400 доларів США не відповідає дійсності, оскільки він написав договір у формі письмової розписки, однак до та під час написання розписки позивач йому коштів не передав, він мав їх передати пізніше, вважає що договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, тому відсутні підстави для стягнення боргу. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача Іванюк І.В. подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 1400 доларів США, які зобов`язався повернути до 20 травня, що підтверджується відповідною розпискою. Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] у встановлений строк свого зобов`язання щодо повернення позики в повному розмірі, а саме коштів в сумі 1400 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, закон вимагає укладення письмової форми для правочину, який мав місце між сторонами. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до норм ст. 1047, 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Виходячи з того, що розписка від 05 квітня 2021 року підтверджує факт отримання [PERSON] коштів у борг від [PERSON] , а також містить відомості про їх суму - 1400 доларів США, строк повернення - до 20 травня та засвідчена власноручним підписом відповідача, суд приходить до переконання про її відповідність вимогам закону. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що у строки зазначені в розписці [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання повернути кошти. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 1400 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З розписки, яка підтверджує факт укладання між позивачем і відповідачем договору позики, не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу у розмірі 1400 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного . Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правил пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2021 року між [PERSON] , який в подальшому іменується як клієнт та адвокатом Іванюком І.В. було укладено договір про надання правової допомоги №14/04/2021. Відповідно до умов даного договору, сторони узгодили, що під правовою допомогою розуміють - представництво та захист інтересів клієнта у судах. Згідно додаткового договору до договору №14/04/2021 від 14.04.2021 року за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 2000 грн. Як вбачається з розрахунку №1 суми судових витрат пов`язаних з наданням послуг за договором про надання правової допомоги від 14.04.2021 року №14.04.2021 року та Додаткового договору №1 до нього від 14.04.2021 рок, становить: консультація, вивчення документів - вартість 500 грн., підготовка позовної заяви та інших необхідних процесуальних документів та їх подання - вартість 1000 грн., представництво інтересів в суді - вартість 500 грн., судовий збір - 908 грн., всього разом 2908 грн. з них сплачених готівкою 2000 грн. Відповідно до прибуткового касового ордера №14/04/2021 від 14.04.2021 року прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №14/04/2021 від 14.04.2021 року суму в розмірі 2000 грн. 00 коп. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №14/0/2021 від 14.04.2021 року прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №14/04/2021 суму в розмірі 2000 грн. 00 коп. Судом перевірені вищевказані документи, оцінено в сукупності складність справи, час витрачений адвокатом, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, досліджені матеріали справи та встановлено, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними. Розмір і склад витрат, докази їх сплати доведено позивачем належними доказами, тому з урахуванням встановленого ст.12 ЦПК України принципу змагальності сторін, мають бути компенсовані позивачу та враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved