Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У червні 2018 року позивач, звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягувати з\~останнього на\~її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 600 грн. на кожну дитину є недостатньою для утримання та забезпечення усіх потреб обох дітей. Крім того, на даний час відповідач є фізично здоровим, працездатним, іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних батьків чи осіб пенсійного віку на своєму утриманні немає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем його проживання, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що 17.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано, проте від нього вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10, 11, 12). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України), а у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199 СК України). Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дочку, сина визначені ст.ст. 181, 200 СК України, за змістом яких, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до рішення суду № 285/218/16-ц від 14.03.2016 року, на підставі якого 08.02.2018 року видано виконавчий лист, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. (а.с. 17 - 18). Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з часу видачі Виконавчого листа матеріальний стан сторін змінився: відповідач інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на своєму утриманні немає, у встановленому законом порядку не подав будь-які заперечення та не висловив власної думки, щодо розміру встановлених позивачем аліментів. Зазначені обставини є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи наявність\~потреби позивачки\~у фінансовій\~допомозі з\~боку відповідача,\~який є\~людиною працездатного\~віку,\~а також\~те,\~що в\~судове засідання\~він не\~прибув та\~не надав\~жодних заперечень\~проти позову;\~з урахуванням\~визначеного Законом\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2018\~рік» розміру\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку\~(з\~01.01.2018\~року становить\~1\~860\~грн.\~ для\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років, дітей віком до 6 років 1492 грн. ), розмір мінімальної заробітної плати (з 01.01.2018 року становить 3\~723 грн.), суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку на утримання дітей, щомісячно, що відповідатиме як інтересам обох дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, надасть змогу забезпечити першочергові життєві їх потреби. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне їх утримання. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved