Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Вказувала, що їх спільний з відповідачем повнолітній син [PERSON] навчається у Приазовському державному технічному університеті за денною формою навчання. У зв'язку з тим, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а відповідач займається підприємницькою діяльністю і має значні статки, просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, а також додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 3500 грн. до закінчення навчання або до досягнення ним 23-річного віку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що відповідач наразі працевлаштований, має постійний дохід, можливості сплачувати аліменти в такій значній сумі не має змоги, сплачує аліменти за іншим виконавчим листом, окрім того відповідач оплатив 4200 грн. за 1 курс навчання сина. Встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 4). [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» (а.с.8), термін навчання складає 3 роки 10 місяців (а.с.7). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Дохід позивачки [PERSON], з якою проживає повнолітній син (а.с.10), за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року складає 13284, 50 грн. (а.с.9). Згідно з довідкою ТОВ «Полар» № 39 від 01.06.2017 року дохід відповідача [PERSON] за період з грудня 2016 року по травень 2017 року складає 17984, 00 грн., при цьому із заробітної плати відраховуються аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця (а.с.27). За даними інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України дохід відповідача складається лише із заробітної плати, що виплачується ТОВ «Полар» та складає з 01.01.2017 по 31.03.2017 року 9695, 73 грн. (а.с. 61). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи матеріальне становище позивачки, яка є працездатною, неповнолітніх дітей не має, здатна надавати матеріальну допомогу синові, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, його дохід, наявність відрахувань з його заробітної плати за іншим виконавчим листом, суд вважає, що відповідач взмозі надавати синові матеріальну допомогу у зв'язку із продовженням навчання в розмірі 1/8 частки доходу щомісяця. При цьому суд виходить із засад справедливості, добросовісності, розумності та зважає на те, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою і, бажаючи продовжувати навчання після досягнення 18 років за денною формою навчання, мусить докладати певних зусиль для забезпечення своєї життєдіяльності та навчання. Суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на сплату половини вартості навчання з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, що передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 640, 00 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial