Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07.11.2003 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 05.12.2014 р. було розірвано. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] При цьому позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач прийняла рішення щодо переїзду до свого нового чоловіка у м. Севастополі, і також повідомила про те, що збирається жити з дітьми у двокімнатній квартирі свого нового чоловіка, яку йому подарувала бабуся, оскільки іншого комфортнішого житла немає. Позивач декілька раз пропонував відповідачу залишитися у м. Києві, щоб дітям було спокійно, щоб вони мали змогу продовжувати навчання та не змінювали навколишнє оточення, позбавити їх додаткового стресу, який в них і так був у зв'язку зі звісткою про розлучення батьків, проте відповідачка відповідала категоричною відмовою. Через півроку знаходження у АР Крим, влітку 2015 р. старша донька [PERSON] сказала, що хоче повернути жити до позивача, їй не подобається школа та оточення. При цьому позивач зазначає, що він став наполягати на тому, щоб відповідачка віддала йому доньку, але отримав у відповідь те, що більше ніколи не побачить дітей. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] із ним за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена через оголошення у ЗМІ. Представник 3-ї особи в судовому засіданні позов підтримав та надав висновок щодо доцільності залишення дитини із батьком. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. З 07.11.2003 р. позивач [PERSON] перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 05.12.2014 р. було розірвано.(а.с. 31). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO]. народилась [PERSON] (а.с. 33), згідно якого батьками дитини є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] У відповідності до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість ' відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їх спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги і батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним тами напоями або наркотичними засобами. Як з'ясовано судом, після розірвання шлюбу відповідач прийняла рішення щодо переїзду до свого нового чоловіка у м. Севастополь разом із дітьми. Через півроку знаходження у АР Крим, влітку 2015 р. старша донька [PERSON] [INFO] повідомила позивача, щодо бажання повернутись жити до нього, так як її наказують і мати і її новий чоловік - «дядя [PERSON]» за не виконання домашніх обов'язків та навчання. Дані пояснення [PERSON] [INFO] особисто підтвердила у судовому засідання під час опитування в якості малолітнього свідка. У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Тому оцінюючи зібранні по справі докази та пояснення малолітньої [PERSON] [INFO] суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення місця мешкання дитини із її батьком - позивачем по справі [PERSON], у [ADDRESS], тобто окремо від матері є захистом прав дитини у даному випадку та підтверджує вимоги Декларації прав дитини, а тому підлягає частковому задоволенню в частині встановлення місця мешкання без вказування повної адреси. На підставі викладеного та

Outcome: partial