Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, доповнивши який у вересні 2016 року просила виселити [PERSON], [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) з житлового будинку за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Старі Санжари, вул. Старосанжарська, буд. 73-а, належного їй на праві власності без надання їм іншого жилого приміщення та зобовязати їх не чинити позивачці перешкоди в користуванні житловим будинком. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в Полтавській області, Новосанжарського району, село Старі Санжари, вул. Старосанжарська, буд. 73-а, на підставі Договору купівлі продажу, нотаріально посвідченого 19.02.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 197. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка також належить позивачці на праві власності. У вказаному житловому будинку проживає без реєстрації батько позивачки відповідач [PERSON], який тимчасово вселився у будинок на час проведення ремонтних робіт для догляду за будинком та без згоди позивачки вселив туди свою дружину та її дитину. Після завершення ремонтних робіт [PERSON] виселятися з будинку відмовився. Позивачка не має змоги вселитися зі своєю сімєю у будинок та проживати в ньому, оскільки відповідачі чинять їй постійні перешкоди у вселенні в будинок. В добровільному порядку відповідачі відмовляються виселятися з будинку, тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2016 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів: [PERSON], [PERSON] та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації (т.1 а.с.60). В судове засідання 30.03.2017 року сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, не зявилися. Позивач і її представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач та її представник в минулих судових засіданнях позов підтримували, просили його задовольнити та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з її житлового будинку та зобовязати їх не чинити перешкод в користуванні житловим будинком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, пояснив суду, що після закінчення навчального року з сімєю виселиться самостійно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає, що не має підстав для виселення неповнолітнього [PERSON] В решті вимог покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». За змістом ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в Полтавській області, Новосанжарського району, село Старі Санжари, вул. Старосанжарська, буд. 73-а, на підставі Договору купівлі продажу від 19.02.2015 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 197 (а.с.3) та земельної ділянки площею 0,2490 га, кадастровий номер 5323485001:01:001:0657, що знаходиться в Полтавській області, Новосанжарського району, село Старі Санжари, на підставі Договору купівлі продажу від 19.02.2015 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 199 (т.1 а.с.4-5). Як слідує з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] 23.07.2016 року зареєстрували шлюб в Октябрському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 557 (т.1 а.с.58). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване в [INFO]. Вказаний будинок належить відповідачу на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.01.2016 року № 51533465 (т.1 а.с.10-11). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2016 року № 75645995, відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності будинок за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Ломоносова, буд. 31 (т.1 а.с.139). Як вбачається з довідки виконкому Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 403 від 21.06.2016 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають без реєстрації за адресою: вул. Старосанжарська, 73-а, с. Старі Санжари (т.1 а.с.56). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Жоден із відповідачів не є членом сім'ї позивачки, оскільки спільно з позивачкою не проживали в спірному будинку та не проживають на даний час, вселилися в будинок без її згоди, а отже з порушенням норм законодавства. Крім того, як вбачається з наданих на вимогу суду копій матеріалів кримінальних проваджень, чоловік позивачки [PERSON] звертався до Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області у звязку з незаконним зберіганням [PERSON] у домоволодінні в с. Старі Санжари, вул. Старосанжарська, 73а, бойових припасів. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таким чином, суд проходить до висновку про задоволення позову. Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 197479. Судові витрати з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в розмірі задоволених позовних вимог до неї в сумі 275,60 грн. на користь позивачки [PERSON]

Outcome: approved