Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У травні 2015 року позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON]) - звернувся через свого представника в суд до відповідачів - [PERSON], [PERSON] з вищезазначеним позовом про стягнення солідарно боргу кредитором спадкодавця в сумі 7.803,45 грн., посилаючись на те, що 07.08.2007 року між позивачем та [PERSON] (далі позичальник) було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) та отримав кредит у вигляді встановленого кредитною ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором № б/н від 07.08.2007 року становить 7.803,45 грн., яка складається з наступного: 7.618,81 грн. - заборгованість за кредитом; 184,64 грн. - заборгованість за відсотками. 01.06.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.06.2014 року. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 23.09.2014 року було направлена претензія кредитора до Бердичівської державної нотаріальної контори. 12.11.2014 року Позивачем було отримано відповідь Бердичівської державної нотаріальної контори за вих. № 912/02-14 від 06.11.2014 року, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є його діти, які є відповідачами. На підставі вище викладеного та посилаючись на норми статей 608, 1218, 1219 та 1282 ЦК України просять стягнути солідарно заборгованість та вирішити питання судового збору. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час, місце судового засідання були повідомлені належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, причини їх неявки суду не відомі, заперечення на позов до суду не надавали. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.08.2007 року між позивачем та [PERSON] (далі позичальник) було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) та отримав кредит у вигляді встановленого кредитною ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-15). Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу у розмірі, встановленому договором. Доказів про визнання даного кредитного договору недійсним, чи про його розірвання відповідачем суду не надано, а отже вказаний кредитний договір є дійсним і підлягає виконанню. Відповідач своїх зобов'язань з повернення наданих йому банком кредитних коштів, передбачених договором, належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього станом на 07.08.2007 року становить 7.803,45 грн., яка складається з наступного: 7.618,81 грн. - заборгованість за кредитом; 184,64 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.5-7). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 549, 634, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, укладеним між сторонами Договором. Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01.06.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.06.2014 року (а.с.16). На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 23.09.2014 року було направлена претензія кредитора до Бердичівської державної нотаріальної контори (а.с.19) та листи-претензії до відповідачів від 24.11.2014 року (а.с.21-22). 12.11.2014 року Позивачем було отримано відповідь Бердичівської державної нотаріальної контори за вих. № 912/02-14 від 06.11.2014 року, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є відповідачами (а.с.20). Також, відповідно до запиту позивача приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] було надано відповідь від 30.06.2015 року про те, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі (а.с.67). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статям 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняті) спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статі 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позову.

Outcome: approved