Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-15016-190612 від 19 червня 2012 року, яка станом на 10 квітня 2015 року складає 3514,42 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 19.06.2012 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-15016-190612, згідно п.1.1 якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 3016.75 грн. на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 48% річних, яка може змінюватися відповідно до умов договору. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 3016.75 грн., що підтверджується меморіальним ордером №25993734 від 20.06.2012 року. Відповідач [PERSON] отримавши кредит, свої зобовязання за договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 10.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 3514.42грн., яка на даний час нею не погашена, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила суду, що кредит брала на покупку побутової техніки. Перші два місяця кредит сплачувала, а потім захворіла і всі гроші уходили на лікування. Розуміє, що повинна виплатити кредит банку і в найкоротший термін зобовязується повністю заборгованість погасити. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 19.06.2012 року між сторонами укладено кредитний договір №001-15016-190612 на отримання грошових коштів на придбання позичальником майна, зазначеного у рахунку фактурі №136640 від 19.06.2012р. та розділі 11 цього договору на загальну суму 3016.75 грн. /а.с.6-7/. Позивачем свої зобовязання, визначені у п.1.1. договору, виконані та відповідачеві надано кредит в сумі 3016.75 грн., що підтверджується меморіальним ордером №25993734 від 20.06.2012 року /а.с.4/. Згідно пункту 3.1. договору відповідач зобовязався щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені цим договором. Однак, в обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати визначених договором платежів не виконує, у звязку з чим в неї виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 10.04.2015 року складає 3514,42 гривень, із яких: заборгованість за сумою кредиту 3514,33 гривень; заборгованість за відсотками - 0,09 гривень; заборгованість за комісіями 0,00 гривень /а.с.5/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. - 2 - Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого у судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору №001-15016-190612 від 19.06.2012 року, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, у звязку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved