Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором в сумі 8770,00 грн. посилаючись на те, що 24 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», та фізичною особою - резидентом України [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-18551-241011, за умовами якого банком були відкриті картковий рахунок № 26258905244111 в національній валюті України - гривні та відновлювальна відклична кредитна лінія на загальну суму 100 000,00 грн. з лімітом кредитної лінії на рахунку на день укладення договору в сумі 10000,00 грн. для використання останніх відповідачем, а відповідач зобов'язався щомісяця в строки, у визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, за Овердрафтом та проценти і пеню. В порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2015 виникла заборгованість перед позивачем. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, у позові просив розгляд справи проводити за його відсутності. А також зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення /ас. 1/. Відповідач повторно не зявився в судове засідання, повідомлений належним чином /ас. 25, 28/, причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За матеріалами справи судовим розглядом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк», котре є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», та фізичною особою - резидентом України [PERSON] укладений кредитний договір № 003-18551-241011 / копія ас. 3-4/. Відповідно до пункту 1.2. вказаного договору, банк відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26258905244111 в національній валюті України - гривні, випускає та надає йому платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000,00 грн., який розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Кредитні кошти та власні кошти Клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбуваються Клієнтом у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання Клієнтом своїх зобов'язань перед Банком за цим Договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України (п. 1.6. договору). Відповідно до п. 3.6. кредитного договору Клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого визначаються у тарифах. Обов'язковим складовим ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. У разі порушення Клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, Клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та в порядку, які визначені правилами та тарифами (п. 3.7. договору). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач скористався Кредитною лінією, але не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого станом на 24 квітня 2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 870,50 грн., яка складається із: 1650 грн. - тіло кредиту; 4120,00 грн. - прострочене тіло кредиту; 3000 грн. - заборгованість за відсотками. Останній платіж здійснив 03 06 березня 2014 /ас. 2/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 525 -527, 530, 610-611, 617, 625, 627, 629, 638, 640, 1049, 1054 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. \~ У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Таким чином, відповідач був ознайомлений з умовами договору і відповідальністю, яка наступає у випадку неналежного виконання зобовязань, погоджувався з цими умовами та порядком нарахування відсотків, пені, штрафів у випадку невиконання умов договору та порушив грошове зобовязання. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконав вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved