Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2018 року о 15 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT TRAFIK», державний номерний знак [NUMBER] рухався вул. Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TIGUAN», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 13.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності. Діями [PERSON] йому було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 197485 грн. 23 к. Страховою компанією виплачено страхове відшкодування на суму 99178 грн. 61 к., розмір невідшкодованої суми збитку склав 98306 грн. 62 к. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 98306 грн. 62 к., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2500 грн., судовий збір у розмірі 2912 грн. 79 к., а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн., яка виразилася у тому, що позивач протягом тривалого часу змушений був самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати, витрата сімейного бюджету на ремонт автомобіля спричинила виникнення пригніченого стану та нервозності, він не зміг з сім`єю поїхати на відпочинок, вимушений користуватися разом з членами родини громадським транспортом. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] , Моторне(транспортне) страхове бюро України. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність та про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за місцем останнього відомого проживання, не подав відзив на позовну заяву. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, письмових пояснень по справі не надав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України надало письмове пояснення по справі, у якому зазначило про те, що на дату пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а також про відшкодування позивачу шкоди у розмірі 99 178 грн. 61 к. У поданій до суду заяві представник прохав розгляд справи проводити у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 06 грудня 2018 року о 15 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT TRAFIK», державний номерний знак [NUMBER] рухався вул. Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TIGUAN», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 13.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Таким чином, встановлена вина відповідача у скоєні ДТП, що сталася 06 грудня 2018 року. В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Факт заподіяння шкоди майну позивача (автомобілю), винна поведінка відповідача (порушення Правил дорожнього руху), яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди підтверджуються вказаною вище постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року. У зв`язку з доведеністю факту заподіяння позивачеві майнової шкоди через пошкодження автомобіля з вини відповідача є підстави для покладення на останнього обов`язку із відшкодування шкоди. Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди (ст. ст. 1166, 1188 ЦК України) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як встановлено судом, в порушення вказаних положень закону цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «RENAULT TRAFIK», державний номерний знак [NUMBER] на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди 06 грудня 2018 року застрахована не була. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно пояснень МТСБУ за результатами розгляду справи щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 грудня 2018 року, позивачу відшкодована шкода МТСБУ у розмірі 99 178 грн. 61 к. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. У відповідності до висновку за звітом № 004 від 25 січня 2019 року ФОП « [PERSON] » про вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TIGUAN», державний номерний знак [NUMBER] вартість відновлювального ремонту складає 112267 грн. 96 к. з врахуванням ступеню фізичного зносу автомобілю. Вартість матеріального збитку розрахована з урахуванням ринкової вартості відновлювального ремонту, який необхідний для усунення механічних пошкоджень у розмірі 197485 грн. 23 к., а також вартості автомобіля, яка складає 396973 грн. 76 к. та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, який становить 0,5204. Тобто, вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 112267 грн. 96 к. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачу проведено виплату МТСБУ в сумі 99 178 грн. 61 к., що є меншим за визначений спеціалістом розмір майнової шкоди, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 13089 грн. 35 к. (112267 грн. 96 к. - 99 178 грн. 61 к.) у відшкодування майнової шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Вирішуючи питання щодо розміру стягнення в частині морального відшкодування, суд бере до уваги обсяг моральних страждань позивача, їх характер та тривалість та приходить до висновку про задоволення цієї вимоги у розмірі 3000 грн. На переконання суду саме такий розмір морального відшкодування є обґрунтованим. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розміру задоволених вимог про відшкодування матеріальної шкоди - 13.31%, з вимог про відшкодування моральної шкоди - 30%. Щодо стягнення витрат понесених на залучення експерта у розмірі 2500 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи міститься акт № 004 виконаних послуг, складений на підставі договору № 004 від 11 січня 2019 року про надання послуг, а також квитанція від 25 січня 2019 року про сплату коштів [PERSON] за проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн.

Outcome: partial