Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] звернулась з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки житлового будинку, три земельні ділянки та майновий пай, що належали на праві приватної власності батьку дитини, [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що неповнолітня [PERSON] прийняла спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки через наявність співвласників та на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [PERSON] відмовляється від належної їй частки спадкового майна на користь неповнолітньої дочки [PERSON]. Під час розгляду справи позивачка та її законний представник підтримали позов та просили його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON], якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки. Заслухавши пояснення позивачки та її законного представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 січня 2000 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області за реєстровим № 216, [PERSON], належали 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS], а [PERSON] - 1/3 частка зазначеного будинку (а.с.22). Згідно витягу з книги погосподарського обліку Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON] належать 2/3 частки житлового будинку з господарським будівлями [ADDRESS] ( (а.с.52-53). Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS], та помер [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Зорянської сільської ради та копією свідоцтва про смерть (а.с. 7, 38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на таке майно: земельну ділянку, яка належала йому на підставі державного акту серії І-ОД № 065551 (а.с. 23-25); дві земельні ділянки, які належали йому на підставі державних актів серії ЯА № 273442, серії ЯА № 089490, виданих на ім'я співвласника - [PERSON] (а.с.26-29); майновий пай у пайовому фонді майна СВК «Дружба» с.Зоря Саратського району, який належить йому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай (майнового сертифікату) серії ОД-ХХ11 № 2774 (а.с.33), а також на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9-16). Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦПК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги, тобто дружина та діти спадкодавця. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується паспортом, свідоцтвом про укладання шлюбу та свідоцтвом про народження дитини ( а.с.3, 5-6). На час відкриття спадщини дочці спадкодавця [PERSON], [INFO], виповнилось 14 років, тобто вона була неповнолітньою. Відповідно ч.4 ст.1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частиною 3 ст.1273 ЦК України. Таким чином, неповнолітня [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] Інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON] в установленому порядку відмовилась від належної їй частки спадщини на користь неповнолітньої [PERSON] і на спадщину не претендує, що підтверджується її поясненнями в суді та заявою, засвідченою секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.8). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки в зазначених державних актах вказані співвласники земельних ділянок (а.с.41). Також нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а.с.40). Свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно нотаріусом не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.65). Оскільки неповнолітня [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], то суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за нею право власності на належні спадкодавцеві земельні ділянки, майновий пай та 2/3 частки житлового будинку .

Outcome: approved