Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У червні 2019 [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, вимоги якої уточнив в підготовчому засіданні, про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) матері до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006. Під час шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час протягом останніх трьох років подружжя проживає окремо, між ними було встановлено спільний порядок виховання дитини та її проживання з кожним із батьків по черзі. Однак останнім часом, у зв`язку з тим, що позивач проживає з іншою жінкою, відповідач створює постійні конфлікти між сторонами та бажає встановити визначені години побачень для дитини з позивачем виключно у вихідні дні, що не влаштовує позивача, оскільки він бажає приймати активну участь у вихованні дитини, у зв`язку з чим і подано даний позов до суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. 25.10.2019 відповідач [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 5 400 грн щомісячно, починаючи з 22.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що на даний час дитина проживає разом із нею в квартирі [ADDRESS] , а відповідач, разом з іншою жінкою та їхньою спільною дитиною, в квартирі [ADDRESS] , яка є їх спільною сумісною власністю. Спілкуванню дитини з батьком позивач не перешкоджає, навіть сприяє, задля чого нею було орендовано квартиру в будинку поряд із місцем реєстрації доньки. Дитина періодично проживає з батьком, відпочиває з ним. Аліменти на утримання дитини відповідач ніколи не сплачував, лише періодично оплачував відпочинок дитини, купував одяг, спорядження для розваг та інше, що на його думку потрібно для дитини. З приводу витрат на дитину у них постійно виникали суперечки, оскільки позивач керувалася перш за все необхідними потребами дитини в раціональному харчуванні, купівлі сезонного та шкільного одягу, предметів для розвитку дитини, оплати додаткових занять, гуртків, а лише потім розваг. Відповідач навпаки, надавав перевагу купівлі дорогих засобів для розваг, а тому позивач вважає, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання дитини, може організувати двотижневий виїзд на відпочинок посеред учбового часу, не узгодивши це питання а ні з позивачем, а ні зі шкільними педагогами. Він не контролює виконання дитиною домашнього завдання, що негативно впливає на навчання дитини. Саме тому позивач і вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з нею. 28.10.2019 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказала про те, що проживання дитини почергово у обох батьків є несумісним із її вихованням, дотриманням режиму навчання та відпочинку, що негативно впливає на учбовий процес дитини. Відповідач вважає, що дитина повинна мати лише одне місце проживання з одним із батьків, а саме з матір`ю, при цьому батько не обмежується у праві на спілкування та виховання дитини. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 15.11.2019 [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечував щодо того, що ним не сплачувалися аліменти, оскільки оздоровленням дитини двічі на рік займався саме він. Також сплачував вартість додаткових занять дочки, купував для неї лижі, самокати, роликові ковзани, велосипеди, оскільки добре на цьому розуміється. З матір`ю у них існувала домовленість про те, що необхідний одяг буде купувати саме вона, оскільки їй краще знати, які речі необхідні дитині. Вважає, що встановлення постійного проживання дитини з батьком створить нормальні умови для психологічного розвитку дитини, оскільки вона буде бачити нормальну модель сім`ї, так як у нього склалася нова сім`я. Відповідач на даний час надати це ж саме не може. Зазначив, що у дитини за місцем його проживання є окрема кімната, де є все необхідне для проживання та її повноцінного розвитку, придбаний весь необхідний одяг. Мати має роботу, яка пов`язана з постійними відрядженнями, а тому визначення місця проживання дитини разом з нею негативно вплине на психологічний стан дитини, оскільки більшість часу дитина перебуває у батька. Також 15.11.2019 [PERSON] подав до суду відповідь на відзив по первісному позову, зміст якої ідентичній відзиву на зустрічну позовну заяву та заяву про зміну предмету позову, в якій виклав наступні позовні вимоги: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою його проживання: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її заробітку до досягнення дитиною повноліття. 13.01.2020 до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, заперечення на заяву про зміну предмету позову та заперечення на відповідь на відзив по первісному позову. 15.01.2020 [PERSON] подав до суду додаткові пояснення на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 23.01.2020 прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову, встановлено сторонам строк для подання відзиву на вказану заяву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив. 04.02.2020 представником [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву з урахуванням зміни предмету позову, повністю підтримавши раніше висловлену відповідачем позицію. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2020 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Щодо розміру аліментів з батька на утримання дитини, просила врахувати ту обставину, що з позивача на користь другої дружини стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини доходів позивача на утримання матері дитини [PERSON] та на утримання дитини [PERSON] 2019 року народження в розмірі 1/4 частини доходів позивача. Представник відповідача за первісним позовом просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву. Позови про стягнення з позивача аліментів на утримання дружини та дитини від другого шлюбу вважає такими, що подані з метою створення підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дочки. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні посилалась на те, що проживання дитини разом з батьком буде відповідати інтересам дитини, яка буде забезпечена належними умовами проживання, виховання, розвитку та не буде позбавлена піклування матері. Зазначає, що він працевлаштований, має постійний дохід, є власником нерухомого майна, а саме однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , де створені всі умови для гармонічного розвитку дитини. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на підставу позовних вимог посилалась на те, що на даний час між батьком та матір`ю існують непорозуміння щодо місця проживання їх спільної дитини [PERSON] . Вважає, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде відповідати істинним інтересам дитини, забезпечить належну увагу і турботу до неї з боку матері, а також забезпечить розвиток дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості. Мешкаючи разом з матір`ю спочатку за адресою орендованої квартири по [ADDRESS] , а згодом у власному приватному будинку у Київській області, дитина залишається проживати у комфортних умовах та звичному для себе середовищі. Представник Служби у справах дітей у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, опитавши дитину, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. За час перебування у зареєстрованому з 03.11.2006 шлюбі, який рішенням суду від 26.06.2019 розірвано, у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). Позивач та відповідач по справі, а також дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20). Позивач за первісним позовом - батько дитини - фактично проживає за адресою своєї реєстрації - у двокімнатній квартирі [ADDRESS] разом з дружиною та малолітнім сином [PERSON] . З акту обстеження умов проживання від 17.06.2020, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації Чечко М.А. (а.с.171), вбачається, що квартира має усі комунальні зручності, дотримано санітарно-гігієнічний стан квартири. Житло чисте, охайне, обладнане побутовою технікою та меблями. У цій квартирі у дитини є окрема кімната, власне ліжко, письмовий стіл для творчості та навчання, шафа для речей, іграшки, книги. В квартирі створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку. Відповідач за первісним позовом - мати дитини - на час подання первісного позову та зустрічного позову проживала в орендованій квартирі [ADDRESS] разом з дитиною, а згодом разом з цивільним чоловіком [PERSON] . З акту обстеження умов проживання від 12.06.2020, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації Чечко М.А. (а.с.170), вбачається, що квартира має всі комунальні зручності, санітарно-гігієнічні норми дотримані. Житло чисте, охайне, облаштоване меблями, побутовою технікою. У дитини є ліжко, письмовий стіл, місце для навчання та розваг, шафа для речей. Наявна достатня кількість книжок та іграшок, техніка для ігор та навчання. В квартирі створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку. В подальшому [PERSON] - мати дитини - почала проживати у приватному будинку у Київській області, Бориспільському районі разом з чоловіком [PERSON] , з яким 23.09.2020 зареєструвала шлюб (а.с.160), та донькою [PERSON] . Як вказано у Висновку № 105 від 18.09.2020 психологічного обстеження дитини [PERSON] , проведеного на підставі запиту Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, найближчими та найважливішими людьми для [PERSON] є мама, батько та братик [PERSON] . В дитини присутня емоційна прив`язаність як до матері, так і до батька. Неодноразово, під час діагностики, [PERSON] говорила про страх перед батьком, іноді навіть побоювання застосування фізичної сили відносно неї. Але дитина переконана, що дорослий має право кричати, наказувати дитину, якщо вона на це заслужила. Дівчинка прагне до почуття сімейної спільності, мріє про те, щоб батьки помирилися. У присутності як матері, так і батька, [PERSON] вела себе невимушено, вільно, розкуто, посміхалась, іноді обурювалась кепкуванню батька відносно неї, але потім усміхалась. Відповідно до Висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-8794/02 від 12.11.2020, з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, визнано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Також висновком підтверджується, що на теперішній час матір з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.168) В судовому засіданні відповідач за первісним позовом пояснила, що будинок належить її чоловіку [PERSON] , побудований на земельній ділянці, що належить йому на підставі договору купівлі - продажу (а.с.162). Як вбачається з Довідки про доходи від 24.10.2019, виданої [PERSON] з місця роботи - ТОВ «Фармасьютікал Рісерч Ассоушиейтс Україна», [PERSON] працює на посаді фахівця з підготовки клінічних досліджень з 02.04.2019 та за період з квітня 2019 по вересень 2019 отримала середню заробітну плату в розмірі 39 303,87 грн. Відповідно до Довідки від 20.05.2021, виданої [PERSON] ТОВ «Будпрофі груп», позивач за первісним позовом працевлаштований на посаді майстра будівельних та монтажних робіт в ТОВ «Будпрофі груп» з 12.05.2021 з посадовим окладом 7 500 грн (а.с.207). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона являється сестрою [PERSON] та повідомила суду, що дитина проживала по тижню з батьком та матір`ю. Мати добре піклується про доньку, дбає про її всебічний розвиток. Батько дитину любить, але забезпеченням всім необхідним займається саме мати. Батько дитини емоційний, часто кричить навіть при дитині. Мати не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Таким чином, батько і мати мають рівнозначні права при визначенні місця проживання дитини, пріоритет мають лише інтереси самої дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. За правилами, передбаченими статями 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У відповідності до частини третьої статті 29 Цивільного кодексу, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. З матеріалів справи вбачається, що в обох батьків облаштовано кімнати для [PERSON] , створені місця для її навчання, підготовки шкільних завдань, дозвілля, творчості та відпочинку (а. с. 170, 171). Таким чином, судом зроблено висновок, що помешкання як матері так і батька придані для комфортного проживання, гармонійного розвитку, навчання та відпочинку дитини. Сторони офіційно працевлаштовані та мають можливість забезпечувати матеріальні потреби своєї дитини (а. с. 109, 207). Однак, як вбачається з матеріалів справи, а також з пояснень представника позивача за первісним позовом, позивач працевлаштований з травня 2021, а тривалий час до цього не мав офіційного місця роботи. Суд бере це до уваги та враховує, що тривала відсутність працевлаштування батька негативно впливає на загальне життя дитини, а також на її матеріальне забезпечення зокрема. Судом встановлено, що батьки ставлять у пріоритет інтереси дитини перед своїми. 27.01.2021 в судовому засіданні [PERSON] повідомила суду, що часто бачиться з батьком, любить свого молодшого братика, має добрі стосунки з дружиною батька, іноді ночує у тата і періодично проводить вихідні у нього, і мама їй у цьому не перешкоджає. В квартирі тата почуває себе комфортно разом з дружиною тата та їх спільним сином - її молодшим братиком [PERSON] . З татом багато відпочиває та розважається, він грається з нею і їй з ним весело. Іноді він свариться, але вона розуміє, що значить щось зробила неправильно. [PERSON] повідомила, що переважну більшість часу проживає разом з мамою, наразі вже у приватному будинку, де також проживає чоловік мами. Їй подобається проживати з будинку, в неї є власна кімната, іграшки, книжки. З чоловіком мами в неї добрі стосунки. [PERSON] проводить однакову кількість часу як з мамою, так і з татом і з обома батьками їй добре і комфортно. Суд зазначає, що вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам останнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про дочку, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходить з інтересів самої дитини, враховує при цьому інтереси, поведінку та психологічний стан дитини, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін з матір`ю. Так, судом встановлено, що [PERSON] довгий проміжок часу проживала як у матері, так і у батька, що сторонами не заперечувалось, однак вже тривалий час дитина переважно проживає з матір`ю і при наявності таких змін почуває себе комфортно та необмежено. Таким чином, проживаючи разом з матір`ю, [PERSON] залишається проживати у своєму звичному середовищі, яке їй до вподоби. Суд, виходячи з цього, бере до уваги відповідальне ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема факт гармонійного проживання малолітньої дитини останнім часом разом з нею в повноцінних, належних умовах, де створено як можливість дитини здійснювати свою повноцінну життєдіяльність, так і повноцінно відпочивати, навчатись, займатись творчістю та розвиватись. Також суд враховує вік дитини та її однакову прихильність як до матері, так і до батька, що вказує на належне виховання матір`ю своїх обов`язків, не обмеження нею спілкування дитини разом з батьком. За таких умов, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів. До того, відомостей, що мати чинить перешкоди у побаченні доньки з батьком, у його спілкуванні з дитиною та її вихованні, відсутні. Дитина проживає з мамою в атмосфері любові, турботи, захисту. Суд також зважає на той факт, що у [PERSON] наявний страх застосування фізичної сили зі сторони батька, що є неприпустимим та суд не може не звернути уваги на цей факт, як і на те, що зі слів дитини, були наявні застосування фізичного та психологічного насильства зі сторони батька відносно матері у її присутності. Підстав вважати, що дитина вводить суд в оману, судом не виявлено. Аналіз викладених вище норм права та встановлені у справі обставини, враховуючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , суд доходить висновку, що проживання дитини у матері відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному розвитку в звичному для неї середовищі, при цьому, враховується вік дитини та її стать, створення матір`ю для цього належних умов. До того ж, переїзд до батька може порушити звичний ритм її життя, що може негативно вплинути на психологічний стан дитини. За таких обставин, задоволення зустрічного позову виключає задоволення вимог по первісному, щодо визначення місця проживання дитини з батьком, та відповідно відсутні правові підстави для стягнення аліментів на користь батька. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до довідки ТОВ «Будпрофі груп» [PERSON] з 12.05.2021 працює на посаді майстра будівельних та монтажних робіт з посадовим окладом 7 500 грн. Крім того, [PERSON] є засновником ТОВ «Київкрафтбуд» та директором ТОВ «Київпроектінвест». Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданого Дарницьким РВ ДВС у м. Києві від 08.04.2021 на виконанні знаходиться виконавчий лист №753/17305/20 від 19.01.2021 виданий Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліментів у розмірі 1/6 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.10.2020 до досягнення сином трирічного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданого Дарницьким РВ ДВС у м. Києві від 08.04.2021 на виконанні знаходиться виконавчий лист №753/17889/20 від 24.03.2021 виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.10.2020 до досягнення сином повноліття. Судом встановлено, що позови [PERSON] про стягнення аліментів були подані в жовтні 2020 року, під час розгляду цієї справи, при цьому з пояснень позивача [PERSON] та опитаної дитини [PERSON] суду відомо, що родина батька проживає разом. До того ж, посилання [PERSON] на сплату аліментів на утримання іншої дитини не може бути підставою для невиконання обов`язку щодо утримання дитини. Незважаючи на те, що подача [PERSON] позову про стягнення аліментів дійсно могла бути ініційована з метою створення додаткових підстав для зменшення розміру аліментів на дитину, вказана обставина не є визначальною для вирішення цього спору, оскільки в будь-якому випадку закон покладає на батьків обов`язок утримувати неповнолітню дитину. При цьому позивачем за зустрічним позовом, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 5 400,00 грн. є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої доньки, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. У відповідності до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, а саме на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини, та 768,40 грн. на користь держави за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: partial