Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до Тарасівської\~ сільської\~ Києво-Святошинського\~ району\~ Київської області, третя особа: Києво-Святошинська районна\~ державна\~ нотаріальна контора\~ Київської області\~ про визнання\~ права\~ власності на 1/2\~ часток\~ земельних ділянок в порядку\~ спадкування. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 10 квітня 2015 року помер її рідний брат - [PERSON], [INFO], який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: село Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, вулиця Київська, будинок № 18. Місце відкриття спадщини встановлюється за будинковою книгою, виданою Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, де є відмітка про реєстрацію [PERSON] за вищезазначеною адресою з 21.02.2007 року день його смерті. Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 02 листопада 2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 2-2467, за умовами якого все своє майно він заповів позивачу - [PERSON], [INFO]. Спадкоємців які мають право на обовязкову частку у спадщині після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON] відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України немає. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебував. Факт родинних відносин між спадкодавцем (братом) та [PERSON], (сестрою), [INFO], підтверджується:свідоцтвом серії І-СТ № 337425 про народження гр. [PERSON], виданим Шеліхівською міською радою депутатів трудящих Іркутської області 03 жовтня 1972 року, свідоцтвом серії ІІІ-БК № 402751 про народження гр. [PERSON], виданим Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 20 грудня 1979 року, свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖС № 307103, виданим Виконавчим комітетом Мелітопольської міської Ради депутатів трудящих Запорізької області 06 серпня 1975 року. 22 квітня 2015 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 574 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 02 листопада 2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 2-2467, яка надійшла від її імені - гр. [PERSON] - була заведена спадкова справа № 221/2015 до майна померлого 10 квітня 2015 року [PERSON]. [PERSON], прийняла спадщину після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON], оскільки подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. На день смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з:11/40 часток житлового будинку №18 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вулиці Київській в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, належних померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2459 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 08.12.2011 року за номером 98 в книзі 1, відповідно до витягу № 32397707 про державну реєстрацію 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0836 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 (вісімнадцять), наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2463, 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2463. 12 квітня 2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на імя позивача видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2467, на 11/40 часток житлового будинку № 18 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вулиці Київській в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, що належали померлому 10 квітня 2015 року [PERSON] за реєстровим № 1-1064, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна сформованою 12 квітня 2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області з номером 57158438 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 899632832224). 12 квітня 2016 року в своїй заяві позивач [PERSON], просила видати Києво-Святошинську районну державну нотаріальну контору Київської області на її імя свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2467, на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0836 га та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належали померлому 10 квітня 2015 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 02.11.2011 року за р. № 2-2463 та Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 011934, виданого на імя [PERSON] 05 квітня 2003 року Тарасівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення 5 сесії 24 скликання Тарасівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 07.02.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1949. На вказану вище її заяву, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за зазначеним вище заповітом, оскільки правовстановлювальні документи на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0836 га та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не були зареєстровані [PERSON] у відповідних органах згідно норм діючого законодавства України, про що видала 12 квітня 2016 року відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 655/02-31. Дійсно, спадкодавець отримавши 02 листопада 2011 року свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-2463 на зазначені вище земельні ділянки, не встиг здійснити державну реєстрацію права на спадщину. Тому просила визнати за нею [PERSON], [INFO] право вланості на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0836 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 (вісімнадцять), наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON].Визнати за [PERSON], [INFO], (податковий номер [NUMBER]) 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день слухання справи повідоляися належним чином, надіслали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти задовлення позову не заперечували. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку у натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Додатково цивільне законодавство визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, 10 квітня 2015 року помер її рідний брат - [PERSON], [INFO], який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: село Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, вулиця Київська, будинок № 18. Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 02 листопада 2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 2-2467, за умовами якого все своє майно він заповів позивачу - [PERSON], [INFO]. Спадкоємців які мають право на обовязкову частку у спадщині після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON] відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України немає. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебував. Факт родинних відносин між спадкодавцем (братом) та [PERSON], (сестрою), [INFO], підтверджується:свідоцтвом серії І-СТ № 337425 про народження гр. [PERSON], виданим Шеліхівською міською радою депутатів трудящих Іркутської області 03 жовтня 1972 року, свідоцтвом серії ІІІ-БК № 402751 про народження гр. [PERSON], виданим Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 20 грудня 1979 року, свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖС № 307103, виданим Виконавчим комітетом Мелітопольської міської Ради депутатів трудящих Запорізької області 06 серпня 1975 року. 22 квітня 2015 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 574 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 02 листопада 2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 2-2467, яка надійшла від її імені - гр. [PERSON] - була заведена спадкова справа № 221/2015 до майна померлого 10 квітня 2015 року [PERSON]. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України). [PERSON], прийняла спадщину після померлого 10 квітня 2015 року [PERSON], оскільки подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. На день смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з:11/40 часток житлового будинку №18 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вулиці Київській в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, належних померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2459 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 08.12.2011 року за номером 98 в книзі 1, відповідно до витягу № 32397707 про державну реєстрацію 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0836 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 (вісімнадцять), наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2463, 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 (вісімнадцять), наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.11.2011 року Києво- Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2463. 12 квітня 2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на імя позивача видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2467, на 11/40 часток житлового будинку № 18 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вулиці Київській в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, що належали померлому 10 квітня 2015 року [PERSON] за реєстровим № 1- 1064, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна сформованою 12 квітня 2016 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області з номером 57158438 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 899632832224). 12 квітня 2016 року в своїй заяві позивач [PERSON], просила видати Києво-Святошинську районну державну нотаріальну контору Київської області на її імя свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.11.2011 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 2-2467, на 1\\2 частку земельної ділянки площею 0,0836 га та на 1\\2 частку земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належали померлому 10 квітня 2015 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 02.11.2011 року за р. № 2-2463 та Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 011934, виданого на імя [PERSON] 05 квітня 2003 року Тарасівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення 5 сесії 24 скликання Тарасівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 07.02.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1949. На вказану вище її заяву, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за зазначеним вище заповітом, оскільки правовстановлювальні документи на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0836 га та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0757 га, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Тарасівка, вулиця Київська, 18 наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не були зареєстровані [PERSON] у відповідних органах згідно норм діючого законодавства України, про що видала 12 квітня 2016 року відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 655/02-31. Дійсно, спадкодавець отримавши 02 листопада 2011 року свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-2463 на зазначені вище земельні ділянки, не встиг здійснити державну реєстрацію права на спадщину. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1\~ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 07.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України,\~\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, Кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За приписами\~ст. 3 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.\~\~\~\~\~\~ Статтями\~328,\~1216,\~1217,\~1218,\~1220,\~1222,\~1258,\~1268,\~1269,\~1296 ЦК України\~встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч. 3 ст.\~1222, ч. 1 ст.\~1220 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1216 цього ж Кодексу\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також,\~ст. 392 ЦК України, встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений\~статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013. Відповідно\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved