Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор» (далі - ОСББ «Чорномор»). Вимоги позову [PERSON] неодноразово уточнювала та, відповідно до поданої нею у січні 2021 року заяви про збільшення позовних вимог, просила суд: визнати незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ № 2 від 10 березня 2015 року про її звільнення, стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор» (код ЄДРПОУ: 32642220) на користь [PERSON] заборгованість за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 149\~248 (сто сорок дев`ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 70 копійок, в тому числі: не виплачена заробітна плата в період з 01.03.2015 року по 20.03.2015 року в розмірі 1266,67 гривень; середній заробіток за період затримки розрахунку, який на день подачі заяви про більшення позовних вимог (26.01.2021 року) становить 133\~333,33 гривень; грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки в сумі 14\~648 гривень 70 копійок. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення невиплаченої заробітної плати (т. 4 а.с. 9 ? 11). Позов обґрунтовано тим, що починаючи з 12 травня 2004 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи посаду бухгалтера. Наказом № 2 від 10 березня 2015 року вона була звільнена з роботи з 28 лютого 2015 року. У зв`язку із непроведенням відповідачем остаточного розрахунку при звільненні та невиплатою їй усіх належних до виплати сум, позивач звернулась із цим позовом до суду. 27.01.2016 року представник відповідача звернувся до суду запереченнями на позов (т. 1 а.с. 66 ? 69). Представник позивачки надала письмові пояснення по справі (т.1 а.с. 101 ? 119). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року, у задоволенні позовних вимог\~відмовлено (т. 1 а.с. 142 ?143, 184 ?186). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 31 січня 2017 року в судовому рішенні виправлена описка (т. 1 а.с. 195). Відмову у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку суди мотивували відстороненням її від виконання обов`язків бухгалтера ОСББ «Чорномор», законність якого позивачем не оскаржувалось, що вказує на безпідставність таких вимог. Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 238\~? 242). В зазначеній постанові зазначено, що при розгляді справи позовна вимога [PERSON] про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку судами попередніх інстанцій не розглядалась. Так само залишилась без реагування вимога позивача щодо визнання незаконним та таким, що підлягає скасуванню, наказу про її звільнення від 10 березня 2015 року. Разом із цим, вказуючи на пропуск позивачем строку для звернення до суду з позовом в частині стягнення середнього заробітку, місцевий суд зазначив про подання [PERSON] позову 22 червня 2016 року, що не узгоджується із наявним на позовній заяві штампом реєстрації місцевим судом вхідної кореспонденції. Крім цього, зазначивши про безпідставність вимог [PERSON] про стягнення невиплаченої їй заробітної плати у період з 01 березня по 20 березня 2015 року, судами не було оцінено наявні у матеріалах справи копії платіжних доручень на предмет їх достатності та допустимості для підтвердження тієї обставини, що вона, не будучи ознайомлена із відповідним наказом ОСББ щодо її відсторонення, продовжувала виконувати свої службові обов`язки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.12.2019 року вказана справа передана у провадження судді Абухіна Р.Д. (т. 2 а.с. 2). Ухвалою від 09 грудня 2019 року справа прийнята до провадження, призначений розгляд справи в спрощеному проваджені (т. 2 а.с. 3 ? 4). Ухвалою від\~16\~січня 2020\~року витребувано \~з головного управління ДПС в Одеській області Південного управління у м. Одесі, Приморська державна податкова інспекція (Приморський район м. Одеси) (ЄДРПОУ 43142370) належним чином засвідчені копії звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4 місячна) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор» (ЄДРПОУ 32642220) за звітний період з вересня 2005 року по березень 2015 року включно, у тому числі Таблиць 6 Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (т. 2 а.с. 25). 28 січня 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України надано наявні електроні копії звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з вересня 2013 року по березень 2015 року, оскільки функцію єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування покладено на орган ДПС з 01 жовтня 2013 року (звітний період вересень 2013 року) (т. 2 а.с. 31 ? 188). Ухвалою від 02 квітня 2020 року витребувано з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області належним чином завірені копії звіту про суми нарахованої заробітної плати (дохід, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків (єдиного внеску) на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України Форма № Д4 (місячна) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор» (код ЄДРПОУ 32642220) за звітний період з вересня 2005 року по серпень 2013 року включно, у тому числі, Таблиць 6 - Відомості про нарахування заробітної плати (дохід, грошового забезпечення) застрахованим особам (т. 2 а.с. 201 ? 202). \~ \~ \~ \~12 травня 2020 року із Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду надійшла інформація (т. 3 а.с. 1 ? 248). 27 січня 2021 року представник відповідача надав письмові пояснення на позов, в яких зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими (т. 4 а.с. 23 ? 29). Зазначає, що відповідно до рішень правління ОСББ «ЧОРНОМОР» позивачку було відсторонено від роботи 28.02.2016 року, а звільнена з роботи 10.03.2016 року. При цьому, до суду вона звернулась тільки 22 червня 2015 року, пропустивши встановлений ст. 233 КЗпП строк, клопотанням про поновлення процесуального строку із обґрунтуванням поважності причин пропуску до суду не надано. Розрахунок заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами. При звільнені позивачкою не було передана бухгалтерська документація щодо заробітної плати ОСББ, що не дає можливості встановити дійсні обставини та виключає вину відповідача. За таких обставин позивач не може претендувати на компенсацію за затримку виплати заробітної плати. Також, звертає вимоги на ту обставину, що вимоги про скасування наказу про звільнення позивач звернувся до суду після початку розгляду справи по суті. 14 квітня 2021 року представник позивачки надала письмові пояснення по справі (т. 4 .а.с. 36 ? 38). В судовому засіданні 12 липня 2021 року представник позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Пунктом 1 частини 3 \~статті 223 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справу в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. 12 травня 2004 року позивача прийнято на посаду бухгалтера\~ОСББ «Чорномор».\~28 лютого 2015 року позивача відсторонено від займаної посади у зв`язку з втратою довіри, що підтверджується копією протоколу правління № 5 від 28 лютого 2015 року, а наказом № 05-к від 03 березня 2015 року її було звільнено з займаної посади з 20 березня 2015 року в порядку ст. 38 КЗоТ України. Наказ підписаний головою правління ОСББ «Чорномор» Кулибаба В.П.. При цьому, у наказі № 2а від 10 березня 2015 року ОСББ «ЧОРНОМОР» зазначено, що «на підставі рішення загальних зборів та правління ОСББ «Чорномор» звільнено [PERSON] з займаної посади 28 лютого 2015 року. Наказ підписаний Головою ОСМД «Чорномор» Левицькою Г.Ф.». Правові та організаційні засади створення, функціонування об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Питання розірвання трудового договору регулюються Кодексом законів про працю України, зокрема, статтями 36, 37, 38, 39, 40, 41. Трудовий договір може бути розірвано як з ініціативи працівника так і з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Проте, правові підстави для звільнення з 28 лютого 2015 року бухгалтера ОСББ «Чорномор» Якубової О.Г. у наказі № 2а від 10 березня 2015 року не зазначені. При цьому, зазначений наказ підписаний [PERSON] , як головою правління ОСББ «Чорномор». Проте, згідно відомостей державного реєстратора лише 21.04.2015 року проведено зміну керівника ОСББ «Чорномор» (код ЄДРПОУ 32642220) на [PERSON] (інд. ном. [NUMBER] ). \~ \~ \~ \~Як вбачається із наданих суду документів, [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ОСББ «Чорномор». Датою закінчення трудових відносин є 20.03.2015 року в порядку ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується податковою звітністю. Суду не надані належні та допустимі докази, що наказ № 2а від 10 березня 2015 року ОСББ «ЧОРНОМОР» виданий, в порядку передбаченому чинним законодавством. З урахуванням\~викладеного,\~необхідно визнати незаконним та скасувати наказ Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор» № 2а від 10.03.2015 року про звільнення [PERSON] . Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо спливу строку звернення, встановленого ст. 233 КЗпП України, оскільки суду не надані відомості коли позивачка фактично отримала копію наказу № 2а від 10 березня 2015 року. Крім того, підставою звернення позивача до суду стало невиплата їй роботодавцем усіх сум, належних їй до виплати при звільненні. Так, відповідно до\~статті 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі\~статтею 234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини другої\~статті 233 КЗпП України\~у системному зв`язку із статтями\~1,\~12 Закону України «Про оплату праці»\~зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У\~рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 Конституційним Судом України\~роз`яснено, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Статтями\~116,\~117 КЗпП України\~встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша\~статті 94 КЗпП України). Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у\~статті 1 Закону України «Про оплату праці». Стаття 2 Закону України «Про оплату праці»\~у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Згідно з пунктом 2.2.12 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~наказом Державного комитету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, компенсація за невикористану відпустку входить до фонду додаткової заробітної плати. Відповідно до\~статті 74 КЗпП України\~громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша\~статті 83 КЗпП України). Аналогічна норма міститься у\~статті 24 Закону України «Про відпустки», згідно якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. З аналізу положень\~статті 24 Закону України «Про відпустки»\~та ст.ст.\~47,\~83 КЗпП України\~слідує, що грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку відноситься до сум, які належать до виплати працівникові при звільненні відповідно до вимог частини першої\~статті 116 КЗпП України. Суду не надані належні, допустимі та достатні докази, що відповідачем виплачена заробітна плата бухгалтеру ОСББ «Чорномор» в період з 01.03.2015 року по 20.03.2015 року в сумі 1266,67 гривень та грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 14\~648 гривень 70 копійок (згідно наданого розрахунку). Крім того, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 133\~333,33 гривень. При цьому, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення невиплаченої заробітної плати в період з 01.03.2015 року по 20.03.2015 року в сумі 1266,67 гривень.

Outcome: approved