Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання таким, що втратив чинність державний акт на право користування землею серії Б № 032259, виданого «Одеській фабриці мягкої мебелі» площею 3,6 га для введення колективного садівництва, розташовану на території масиву «Отрадово-2» Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Раздільнянської районої ради народних депутатів. В подальшому позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги,\~та в остаточній редакції\~ просив суд, визнати таким, що втратив чинність державний акт на право користування землею серії Б №032259, виданого «Одеській фабриці мягкої мебельі» площею 3,6 га для введення колективного садівництва, розташовану на території масиву «Отрадово-2» Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Раздільнянської районної ради народних депутатів\~ та припинити право користуванння. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що\~ на підставі рішень виконавчого комітету Роздільнянської районної ради народних депутатів\~«Одеській фабриці мягкої мебелі» був виданий державний акт на право користування землею (серія Б № 032259). 07.02.2007 року\~ Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області видала свідоцтво про реєстрацію об'єднання громадян СТ «Мебельщик\~ за номером 002226 серія А01,\~ реєстрацію юридичної особи СТ «Мебельщик», яке стало правонаступником. Він\~ є членом садівничого товариства «Мебельщик» садового масиву «Отрадово-2», Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, де користується земельними ділянками №№ 166,167 загальною площею 0.0617 га. На теперішній\~ час він хоче приватизувати зазначені земельні ділянки у власність, але позбавлений такої можливості. Він,\~ 21.03.2017 року\~ звернувся до Головного управління Держземагенства в Одеській області з заявою про затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок №№ 166,167, загальною площею 0.0617 га, які розташовані на території масиву «Отрадово 2»\~ Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області у власність та листом від 28.03.2017 року\~ № Б 5136/0-2417/6-17 відмовлено\~у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, посилаючись на те, що відповідно до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Наявність зазначеного державного акту перешкоджає їй реалізовувати своє право на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва. Враховуючи, що в позасудовому порядку спірне питання вирішити не можливо, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 02.08.2017 року, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі\~ посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та\~ просив суд їх задовольнити. Відповідач Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області,\~ у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи, повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив провести судове засідання у відсутності їх представника. (а.с.37). Відповідач - Роздільнянська районна рада Одеської області, у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи, повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій не має заперечень проти даного позову та залишає розгляд справи по суті на розсуд суду, просив провести судове засідання у відсутності їх представника. (а.с.38). Відповідач - Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи, повідомлявся належним чином, суд визнає її неявку неповажною та проводить розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи\~садівничого товариства «Мебельщик»\~надав заяву про визнанння позову та просив розглянути позовні вимоги за їх відсутності (а.с.41). Представник третьої особи\~Головного управління Держгеокадастру в Одеській області [PERSON], яка діяла на підставі дорученння\~ в судовому засіданні\~ позовні вимоги [PERSON]\~ визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Суду пояснила, що\~ земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач перебуває в складі земельного масиву площею 3,6 га у користування «Одеської фабрики мягкої мебелі» яку на підставі державного акта на право користування землею серії Б № 032259, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 52 у 1986 році. Наявність вищезазначеного державного акту, який перешкоджає органу державної влади - Головному управлінню реалізовувати свої повноваження, визначені ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. Адже відповідно до вимог частини 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. На теперішній час вищезазначений державний акт на право користування землею серія Б № 032259, є чинним. Наявність чинного державного акту на право користування землею серії Б № 032259\~ та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 52 у 1986 році позбавляє Головне управління забезпечити відповідну охорону земель та права передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту фізичним та юридичним особам у власність чи у користування, що в свою чергу, призводить до соціальної напруги й позбавляє можливості фізичних осіб реалізовувати своє право на отримання земельних ділянок у власність або у користування у передбаченому законом порядку, а місцеві бюджети не отримують належну плату за землю. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи - головного управління Держземагентства в Одеській області [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом установлено, що рішеннями виконкому Роздільнянської районної ради народних депутатів Одеській фабриці мягкої мебелі\~ було виділено та передано у безстрокове і безоплатне користування земельну ділянку площею 3,6 га для розміщення колективних садів, що підтверджується копією державного акта на право користування землею серії Б №032259,\~ зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №52 від 1986 року. (а.с.27-29). Отже, передача землі Одескій фабриці мягкої мебелі для ведення колективного садівництва відбулася відповідно до ст.ст.51,\~134 Земельного кодексу УРСР 1970 року, діючого на час виниклих відносин, який передбачав тільки державну форму власності на землю. 07.02.2007 року було видано свідоцтво про реєстрацію обєднання громадян «Мебельщик», «Отрадово-2»\~ у вигляді товариства, розташованого на землях садівничого масиву «Отрадово-2» Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. ( а.с.42). Відповідно до архівної довідки\~від 21.08.2017 року\~«Одеська фабрика мягкої мебелі» та згідно угоди від 08.12.2006 року припинила своє існуванння. (а.с.39-46). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у СТ «Мебельщик»\~ мас. «Отрадово -2 »\~ приватизовано більшість ділянок із тих, які входять до його складу. Таким чином, на час проведення припиненння юридичної особи, якої була передана земельна ділянка в постійне користування для ведення колективного садівництва, вже діяв новий\~Земельний кодекс\~УРСР, який набув чинність, окрім глави 5, з 15.03.1991 року. Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу 1991 року - власність на землю в Україні мала наступні форми: державну, колективну, приватну. Садівничі товариства, згідно ст.5 Кодексу, відносилися до субєктів, що мали право колективної власності на землю. У звязку зі змінами, що відбулися в земельному законодавстві після прийняття нового\~Земельного кодексу, відбулися зміни в порядку набуття права власності або користування на землю. Відповідно до ст.ст.17,19 Кодексу передача земельних ділянок в колективну і особисту власність або передача земельних ділянок в користування відносилася до компетенції сільських, селищних Рад народних депутатів на території котрих розташовані земельні ділянки та за нормами ст.ст.6,57 Кодексу земельні ділянки для ведення садівництва в межах визначених законом норм за заявами садоводів передавалися їм у особисту власність. Згідно ст.ст.22,23 Кодексу, набуття права власності і права користування земельною ділянкою, виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчувало це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, що видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як було визначено у п.5\~постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», зі змінами і доповненнями згідно\~Закону України №3180-ХІІ від 05.05.1993р., громадяни, підприємства, установи, організації, які мають в користуванні земельні ділянки, що надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними в установленому порядку прав власності на землю або землекористування. Таким чином, державний акт на право користування землею серії Б №032259, виданий у 1986 році Одеській фабриці мягкої мебелі для ведення колективного садівництва, мав строк дії до оформлення установою своїх прав на земельну ділянку, що перебувала у користуванні, відповідно до норм чинного законодавства. Як установлено при розгляді справи юридична особа, якій видано державний акт, була ліквідована,\~ а\~ право на користування земельною ділянкою не переоформила. 1 січня 2002 року набрав чинність новий\~Земельний кодекс України, яким у ч.3 ст.78 визначені приватна, комунальна та державна форми власності на землю, тобто колективна власність на землю в Україні припинена з 01.01.2002 року. Згідно п.6 Розділу\~Х\~Перехідних положень цього Кодексу\~громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, з 01.01.2005 року державний акт на право користування землею серії Б №032259, виданий виконавчим комітетом Роздільнянської районної Ради народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №52 від 1986 року, припинив свою дію, оскільки не відповідає чинному законодавству. Статтею 22 ЗК України\~визначено, що землі для ведення садівництва виділяються із земель сільськогосподарського призначення. Передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або користування для всіх потреб, відповідно до ч.4\~ст.122 ЗК України, віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам. Відповідно до\~ст.35 ЗК України\~громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняти захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку. Приватизація земельної ділянки громадянином\~членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Позивач [PERSON] є членом садівничого товариства «Мебельщик» садового масиву «Отрадово-2», Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області з 1993 року, де користується земельними ділянками №№ 166,167, загальною площею 0.0617 га, що підтверджується членською книжкою садовода №.31 (а.с.31). При зверненні до\~ Головного управління Держземагенства в Одеській області, позивачу було відмовлено\~ від 28.03.2017 року\~ у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, посилаючись на те, що відповідно до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Враховуючи те, що позивач є членом садового товариства «Мебельщик» і земельна ділянка була виділена їй цією структурою в порядку, встановленому статутом, а також те, що земельна ділянка знаходиться у його фактичному користуванні, а також враховуючи наявність права у [PERSON] на приватизацію вищезазначеної земельної ділянки. Отже, враховуючи, що\~ позивачем своє право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває в нього у користуванні для ведення садівництва, з часу набуття такого права за нормами діючого на тої час земельного законодавства реалізовано не було, а на теперішній час в позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо, у звязку зі значними змінами, що відбулися в земельному законодавстві, позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав.\~\~ \~ \~ На підставі ст.ст.51,134 ЗК УРСР 1970р., ст.ст.3,5,17,19,22,23 ЗК УРСР 1991р., постанови ВР УРСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», ст.ст.19,22,35,78,116,118,122, розділу\~Х Перехідних положень ЗК України, ст.ст.\~15,16 ЦК України\~і

Outcome: approved