overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В судове позивач не зявилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не вказав. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В ч.2 ст.247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~ \~ \~ \~ \~04.09.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши їх, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у Октябрському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №181514, виданого 15.05.2018 року, зроблений актовий запис № 151. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], котрі на момент розгляду справи є неповнолітніми. Тривалий час подружні відносини не підтримують сторони, спільне господарство не ведуть, оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. \~ \~ \~ \~Спір про розподіл майна відсутній. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У травні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 25.12.1998 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Подальше перебування в шлюбі та його збереження неможливо. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 25.12.1998 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання 13.08.2018 року позивач та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності та винести рішення про розірвання шлюбу. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.12.1998 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спори щодо розподілу спільного майна подружжя, визначення місця проживання дитини та її утримання на даний час відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка при укладенні шлюбу прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

У травні 2018 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилалася на те, що у звернувся до Магдалинівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою оформлення додаткової оплати до пенсії, але 20 квітня 2018 року за № 60 отримав із Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідь, де йому відмовлено, оскільки в Грамоті за успіхи, досягнуті у виконанні соціалістичних зобов'язань по збільшенню виробництва та продажу зерна державі у 1984 році Президії Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1985 року допущено помилку при написанні прізвища заявника - «[PERSON]», хоча згідно з паспортом - «[PERSON]». Вказані протиріччя позбавляють заявника можливості оформити та отримувати додаткову доплату до пенсії. Тому заявник змушений звертатися до суду та прохає встановити факт належності йому Грамоти. Заявник в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У паспорті серії [NUMBER] від 15 квітня 1997 року, прізвище, ім'я та по-батькові заявника вказано як «[PERSON]», [INFO] (а. с. 3). У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 02.02.2000 року (а. с. 3 - зворот) прізвище, ім'я та по-батькові заявника вказано як «[PERSON]». Рішенням комісії Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 17 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 60 від 20 квітня 2018 року заявнику відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки при перевірці було виявлено, що у наданій Грамоті Президії Верховної Ради Української РСР невірно зазначено прізвище, а саме «[PERSON]», а згідно паспорту «[PERSON]». (а. с. 4). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що заявникові встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Грамоти - необхідно для можливості використання свого права на отримання пенсії. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У травні 2018 року заявник звернувся із заявою в суд, яку мотивує тим, що згідно рішення Михайлівської сільської Ради йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,348 га, розташовану по вулиці Хмельницькій, 22 у с. Михайлівка Ярмолинецького району та видано [PERSON] акт серії ХМ, який зареєстрований в книзі записів [PERSON] актів за № 53 від 08 вересня 2009 року. Однак у [PERSON] акті допущена помилка у його прізвищі, замість правильного «Пелипяк» зазначено «Пилипяк», що робить неможливим належним чином розпорядитися своєю власністю. Факт приналежності йому вказаного правовстановлюючого документу на прізвище [PERSON] підтверджується письмовими доказами. Просить задоволити заяву та встановити факт приналежності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги щодо встановлення факту приналежності йому Державного акту на земельну ділянку підтримав та просить їх задовольнити. Представник Михайлівської сільської ради Ярмолинецького району, просить справу слухати у відсутності представника заінтересованої особи, щодо розгляду справи покладається на думку суду. Заслухавши доводи заявника, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 1999 року Михайлівською сільською» радою Ярмолинецького району на підставі рішення Михайлівської сільської ради заявнику у приватну власність передана земельна ділянка площею 0,348 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,098 га для ведення підсобного господарства. На підставі означеного рішення видано [PERSON] акт серії ХМ, що посвідчує це право за № 53, який зареєстровано в Книзі записів [PERSON] актів на право приватної власності на землю. Однак у означеному правовстановлюючому документі допущена помилка прізвища заявника, замість правильного «Пелипяк» у виданому документі зазначено неправильно «Пилип»як», що унеможливлює заявнику належним чином розпорядитися обєктом нерухомого майна. Виправили помилку у правовстановлюючому документі органом, що його видав, здійснити неможливо. Факт приналежності означеного правовстановлюючого документу [PERSON] підтверджується сукупністю доказів: копією паспорта заявника, копією свідоцтва про його народження, довідками Михайлівської сільської, ради Ярмолинецького району від 12.03.2018 року, що дає підстави суду задоволити заяву. Тому слід встановити факт приналежності Державного акта на право приватної власності на землю заявнику. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У травні 2018 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 10.03.1995 року Бюро приватизації житла м.Берислава, згідно розпорядження Бериславської районної ради народних депутатів Херсонської області від 09.03.1995 року їй було видане свідоцтво про право власності на житло за адресою [ADDRESS]. У вказаному свідоцтві у по батькові власниці квартири зроблена помилка, замість правильного «[PERSON]» було записано «[PERSON]». В зв'язку з чим заявник просить суд встановити факт належності їй вищезазначеного правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 07.05.2018 року було відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з'явилася, заявою від 31.05.2018 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник Червономаяцької сільської ради в судове засідання не з'явився, заявою від 31.05.2018 року просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, у відповідності до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], з 07.07.1980 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки №1690 Червономаяцької сільської ради [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка під забороною (арештом) не перебуває (а.с.8). Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.03.1995 року Бюро приватизації житла м.Берислава вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.5). Зважаючи на те, що органу, що видав свідоцтво про право власності на житло від 10.03.1995 року на даний час вже не існує, що унеможливлює внесення будь-яких виправлень допущених помилок у по батькові [PERSON] позасудовим шляхом, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки це дасть можливість заявнику в повному обсязі реалізувати своє право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

У травні 2018 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 29.12.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, вони мають протилежні погляди на життя, несумісність характерів. Заявники досягли письмової угоди щодо визначення місця проживання, участі батьків у вихованні та про сплату аліментів на утримання спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 29.12.2007 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Заявники в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення заявників, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 21.05.2018 року між заявниками було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участі батьків у її вихованні та про сплату аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, дитина проживає разом із заявницею [PERSON] Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що заявниця [PERSON] бажає залишити собі прізвище «Журавська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У травні 2018 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання однією сімєю із спадкодавцем [PERSON], який помер 18.12.2010 року, більше 5 років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що є спадкоємицею за законом після померлого вітчима [PERSON] Однак у зв`зку з відсутністю документів, які підтверджують родинні зав`зки з померлим, при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З 1978 року постійно проживала разом з померлим, мали взаємні права та обов`язки, інших родичів та спадкоємців, окрім неї у [PERSON] немає. Через відсутність у неї документів, які підтверджують родинні зав`зки з померлим, їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з чим позбавлена права на спадкування майна, яке залишилось після його смерті. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули. В письмовій заяві до суду заявниця просила слухати справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2010 року помер [PERSON] відчим заявниці, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно (а.с. 11) . У звязку з відсутністю у заявниці документів, які підтверджують її родинні зв`язки з померлим [PERSON], 02.05.2018 року постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (а.с. 5). З довідки Майстрівської сільської ради від 23.02.2018 року судом встановлено, що на момент смерті [PERSON], який помер 18.12.2010 року разом з ним були зареєстровані, проживали та вели спільне особисте господарство на протязі 10 років падчерки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (проживала без реєстрації) (а.с. 6). На момент смерті [PERSON], разом з ним за місцем його реєстрації в с. Майстрів, по вул. Ватутіна, 32, Новоград-Волинського району, проживала та була зареєстрована, [PERSON], [INFO], та співмешканка [PERSON], мати заявниці, яка померла 13.03.2001 року (а.с. 9, 10). Таким чином, в судовому засіданні достовірно зясовано, що заявниця та померлий [PERSON] дійсно постійно проживали однією сімєю на час відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту не повязане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, а саме можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті вітчима, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У травні 2018 року комунальне підприємство Кам'янської міської ради «Тепломережі» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилаються на те, що відповідачка проживає у квартирі [ADDRESS] Квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. Відповідачка щомісячно не сплачує за послуги теплопостачання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з листопада 2007 року по грудень 2017 року у розмірі 22517,14 грн., яку відповідачка не сплатила, незважаючи на вимоги підприємства. У зв'язку з чим підприємство вимушено звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості і витрат у вигляді судового збору . Представник позивача за довіреністю Плетінець С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] з 18.05.2018 року по 14.09.2018 року в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе згідно зі ст. 280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача Плетінець С.О., дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. Відповідачка, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, щомісячно не сплачує за послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з листопада 2007 року по грудень 2017 року в розмірі 22517,14 грн., яку відповідачка не погасила, незважаючи на вимоги підприємства. З заявами про захист прав споживача до суду в період з листопада 2007 року по грудень 2017 року не зверталася. Відзив на позовну заяву не направила, тому суд вважає за необхідне стягнути з неї на рахунок підприємства заборгованість з теплопостачання за період з листопада 2007 року по грудень 2017 року у розмірі 22517,14 грн. Задовольнивши позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь підприємства судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна [PERSON] ( 02068, [ADDRESS]) до [PERSON] (02068, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі, надав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач надав заяву про визнання позову. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved