Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У травні 2014р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем у справі з березня 2010р. по 2013р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В грудні 2011р. вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини і стали проживати окремо. З травня 2013р. відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка зазначала, що донька проживає разом з нею. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Стверджувала, що відповідач працює хірургом у відділені щелепно-лицьової хірургії у Міській клінічній лікарні №11, отримує постійну заробітну плату. Крім того, він працює в Медичній компанії ІНТО-САНА, у 411 Військово - клінічному госпіталі, та має приватний стоматологічний кабінет, де також отримує дохід. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітної плати та усіх його доходів щомісячно до досягнення донькою повнолітнього віку, тобто до [INFO]., та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітної плати та усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] р. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник, діючий за довіреністю від 04.12.2013р. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, оскільки сторони не перебували та не перебувають в зареєстрованому шлюбі, а тому немає підстав для стягнення аліментів на позивачку. Що стосується сплати аліментів на дитину, то представник відповідача просив суд стягнути аліменти в твердий грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід (а.с.14). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є рідним батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Встановлено, що сторони з березня 2010р. по 2013р. перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Встановлено, що відповідач працює у Міській клінічній лікарні №11 на посаді лікаря-стоматолога-хірурга та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 2939,05 грн., що підтверджується довідкою від 06.06.2014р. (а.с.15). Крім того, згідно довідки ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУМД в Одеській області від 13.06.2014р. відповідач, як платник податків перебуває на обліку в ДПІ Київського району м. Одеси і згідно наданої звітності, його дохід від провадження господарської діяльності за 2013р. складає 272180,00 грн., за 5 місяців 2014р. - 98140,00 грн. (а.с.). З позовної заяви вбачається, що сторони припинили фактичні шлюбні стосунки і проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою. За час окремого проживання відповідач з травня 2013р. добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працює і може сплачувати аліменти. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка посилаючись на статті 180, 181 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стверджувала, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Дитина повністю знаходяться на її утриманні, тому наполягала на визначеному нею розмірі аліментів. Крім того, згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до вимог ст.182 СК України є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 1/4 частини заробітної плати та усіх його доходів щомісячно, починаючи з 21 травня 2014р. до досягнення донькою повнолітнього віку, тобто до [INFO] року. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, то дані вимоги також підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки на її утримання слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21 травня 2014 року до набуття дитиною трьох років, тобто до 02 липня 2014 року. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 229,40грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі п.2 ст.84, ст.ст.91,180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved