Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Відповідач) в якому просила визнати договір про надання кредиту, укладений між Банком та [PERSON] Під час судового розгляду у квітні 2019 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір про надання кредиту, укладений 29.11.2010 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона у 2010 році отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну карту для особистого користування, на якій передбачений був кредитний ліміт в сумі 5000,00 гривень. Вона користувалася вказаною карткою та мала декілька прострочених платежів. Водночас позивач вважає кредитний договір недійсним оскільки під час отримання кредитної картки, нею була лише підписана Заява на отримання кредиту, але сам кредитний договір вона не підписувала. Вважає, що підписання заяви не можна розцінювати як частину договору, оскільки вона є пропозицією однієї сторони укласти договір та містить в собі лише умови майбутнього договору, а тому наступним кроком до укладення кредитного договору мав би бути факт укладення у письмовій формі такого договору з додержанням істотних умов та підписання цього договору його сторонами. Крім того, вважає, що умови надання банківських послуг також не можуть визнаватись частиною укладеного кредитного договору, оскільки зазначений документ не був підписаний позивачем. Ухвалою суду від 08 червня 2018 року позовну заяву було прийнято та відкрито провадження в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 04 липня 2018 року витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір з усіма додатками укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», заяву - анкету підписану [PERSON] та розрахунок пред`явленої заборгованості. 16 липня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не тільки підписала Анкету-заяву, але й активно користувалася кредитною карткою, на підтвердження чого додали до відзиву копію анкети-заяви та виписку по рахунку позивача. 02 листопада 2018 року на виконання ухвали суд про витребування доказів, представник відповідача надав заяву до якої долучив випуску по рахункам позивача з Приват24, перелік карт, які були отримані позивачем для користування кредитом. Представник позивача в надав у судове засідання заяву в яій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов просив розглянути справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Статтями 43,211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] подала до ПАТ КБ «Приватбанк» Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк 29 листопада 2010 року для отримання кредитної картки, що підтверджується копією Анкети-заяви від 29.11.2010 та не оспорюється позивачем (а.с.33-34). Також [PERSON] , [INFO] подала до ПАТ КБ «Приватбанк заяву від 20.11.2007 за № SAMDNS0000017286635 про отримання кредитної картки зі сумою кредитного ліміту 800,00 грн., базовою процентною ставкою 36 із розрахунку 360 днів, зі строком дії кредитного ліміту який відповідає строку дії картки. Згідно відміток банку, [PERSON] отримала кредитну картку [NUMBER] (а.с. 72). Згідно виписок банку з рахунку за № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] вбачається, що кредитними картками, виданими за угодою № SAMDNS0000017286635 від 20.11.2007, відбувалось активне користування. (а.с. 50-70) Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положенням частини першої статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Із вищевикладеного вбачається, що за заявою від 29 листопада 2010 року позичальнику повинна бути надана від банку відповідна кредитна картка, а банк в свою чергу повинен надати клієнту можливість користуватися кредитними коштами на цій картці. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із наданих суду доказів, [PERSON] 29 листопада 2010 року підписала Анкету - заяву у ПАТ КБ «Приватбанк» про приєднання до Умов та Правил банківських послуг ПриватБанк. Водночас будь-яких інших доказів на підтвердження отримання ПАТ КБ «Приватбанк» банківських послуг за цією заявою суду не надано. Таким чином позивачем не доведено, що на підставі підписаної нею 29 листопада 2010 року Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг ПриватБанк між сторонами виникли взаємні права й обов`язки притаманні кредитному договору, а тому не можна вважати, що такий кредитний договір між ними відбувся. Водночас, в силу положень ст. 215 ЦК України, кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся) не може бути визнаний судом недійсним. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Згідно до положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги пов`язані із захистом прав споживачів, а тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed