Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа Верховна Рада України про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що судами України при розгляді справи щодо позивача було винесено неправосудні рішення. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 51 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. До судового представник позивача [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача та третьої особи до судового засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник третьої особи Верховної Ради України надав суду письмові заперечення, відповідно до яких підстав для задоволення позову немає. Тому, суд розглянув дану справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Разом з тим, ч. 6 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Отже завдана шкода підлягає відшкодуванню за умови, коли такі дії або бездіяльність чи рішення суду визнано незаконними. Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 серпня 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до Райкоопзаготпрому Світловодського РСТ про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовлено (а.с. 21-22). Додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 вересня 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до Райкоопзаготпрому Світловодського РСТ про визнання права власності на майно відмовлено (а.с. 23). Не погодившись із вказаними судовим рішеннями позивачем було подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 2 жовтня 2013 року залишена без руху, а ухвалою від 17 жовтня 2013 року визнана неподаною (а.с. 24-25). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] відхилено, а ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2013 року залишено без змін (а.с. 3). Таким чином, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1 серпня 2013 року, додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 вересня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2013 року набули законної сили. Тому, доводи позивача про ухвалення вказаних рішень судами як неправосудних є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивачів, вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Проте, позивачем не надано доказів у підтвердження моральної шкоди, завданої йому судовими рішеннями, які набули законної сили. Враховуючи те, що під час судового розгляду справи не підтвердився факт заподіяння позивачу будь-якої шкоди з вини судів та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діяннями судів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, оскільки компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed