Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У суд звернулася Кредитна спілка «Полісся-кредит» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №101 від 08 вересня 2020 року в сумі 28032,70 грн. та судових витрат у сумі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між Кредитною спілкою «Полісся-кредит» та [PERSON] кредитного договору від 08 вересня 2020 року №101 (далі - кредитний договір), відповідачка отримала кредит в сумі 15060 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,118% за кожний день користування залишком вказаного вище кредиту. Строк дії кредитного договору 24 місяці. Однак позичальник [PERSON] не виконує умов договору щодо обов`язку позичальника вносити строкові платежі, які станом на день подачі позовної заяви не сплачені за 93 дні. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по вказаному кредитному договору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. У судове засідання відповідачка [PERSON] , якій у встановленому порядку надсилались виклики та додатково повідомлялося, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, про виклики до суду, двічі не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подавала. Зважаючи на те, що до суду повернулися поштові листи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає, що відповідачка [PERSON] повідомлена належним чином про день, час та місце проведення судового засідання. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Підставами для такого висновку суду є наступне. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року між Кредитною спілкою «Полісся-кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №101, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит нероздільного типу в сумі 15060 грн на строк 24 місяці і зобов`язався щомісячно сплачувати проценти, нараховані за користування кредитом, за ставкою 0,118% за кожен день користування залишком кредиту. Суд вбачає, що за умовами кредитного договору (п.5.6) кредитна спілка, у разі порушення позичальником строків сплати строкових платежів більше ніж на 45 днів, вправі вимагати стягнення всіх боргів з позичальника, що включають в себе суму залишку тіла кредиту та відсотки, нараховані з першого дня їх несплати по кінець дії даного договору з врахуванням пролонгації. Відповідно до поданої суду облікової карточки члена Кредитної спілки «Полісся-кредит» на ім`я [PERSON] слідує, що позичальником не сплачуються щомісячно строкові платежі у виді відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №101 від 08 вересня 2020 року встановлено, що загальна сума заборгованості становить 28032,70 грн., з яких: 15060 грн - залишок тіла кредиту, 12972,70 грн - нараховані проценти за період з 08 вересня 2020 року по 08 вересня 2022 року. Частиною 1 ст.599 ЦПК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Після цього норми законодавства та договору за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Дата звернення з таким позовом встановлює, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги Кредитної спілки «Полісся-кредит» до [PERSON] про стягнення боргу, підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15060 грн та відсотків за період з 08 вересня 2020 року до 08 грудня 2020 року, що становить 92 дні та дорівнює сумі 1634,91 грн. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1251,95 грн, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 59,56%.

Outcome: partial