Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

У травні 2021 року позивачка звернулася із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17 квітня 2018 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №109. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з вересня 2020 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №109, зареєстровано 17 квітня 2018 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.04.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №308. Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №282 від 6 травня 2021 року. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. За змістом частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на судовий збір у сумі у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved