Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 08.06.2011 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , 2012 р.н. Проте, останнім часом відносини подружжя погіршились, вони почали віддалятись один від одного. На сьогоднішній день, вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та проживають окремо один від одного, мають різні бюджети, різні джерела надходжень і самостійно визначають статті власних витрат, кожен із них живе своїм життям, а шлюб існує лише формально. За переконанням позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, наміру зберігати шлюб він не має. Вказані обставини продовжується вже протягом тримавалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засіданні сторони не прибули, хоча про день час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, на розподілі судових витрат не наполягав. Відповідач також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що на сьогоднішній день, вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та проживають окремо один від одного, мають різні бюджети, різні джерела надходжень і самостійно визначають статті власних витрат, кожен із них живе своїм життям, а шлюб існує лише формально, а тому його збереження буде суперечити їхнім інтересам. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved