overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 09.09.2011 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені, спір щодо спільного майна та утримання дитини відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Позивач та відповідач до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надали нотаріально засвідчені заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності та повідомили про свою згоду на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо спільного майна та утримання дитини відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «Жданова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 13.04.2007 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з 2012 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.04.2007 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з 2012 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 18.12.2009 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з вересня 2016 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти вимог позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з вересня 2016 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 12.12.1998 року, якій було розірвано рішенням суду 02.12.2016 року та мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Тому позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви та до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.12.1998 року, якій було розірвано рішенням суду 02.12.2016 року та мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку /доходу/ щомісячно від дня пред'явлення позову до суду, а саме : 19.05.2017 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У травні 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури і суду. В обґрунтування позову зазначили, що на початку 2011 року слідчим управлінням ПМ ДНА України за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу №69-114 відносно [PERSON], [PERSON] та інших осіб за фактом фіктивного підприємництва, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також за фактом пособництва службовим особам ТОВ «ТЦЦ «Цифрал» в умисному ухиленні від сплати податків, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.28, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України. Після передачі справи до суду, постановою Шевченківського районного суду м. Києва (суддя Лінник О.П.) від 10 листопада 2014 року,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У травні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що [INFO] року, померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 44,7 кв.м, житловою 24,7 кв.м, допоміжна 20,0 кв.м., веранди під літ. «а», тамбуру літ. «аі», Літня кухня під літ. Б, сарай під. літ. «В», гаражу під літ. Г, бані під літ. «Д», навісу під літ. «Е», споруди під № 1-6,І,.вона є спадкоємцеми за законом першої черги та своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй, зокрема, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину підстав, що на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи. З наведених підстав позивачі просили визнати за ними право власності на вказаний будинок, по 1/2 частині за кожним. Позивачі позов підтримали, справу просили розглянути за їх відсутності. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] року. Позивачі були доньками спадкодавця і відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. Із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця не має. Позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено з тих підстав, що на вказаний будинок були відсутні правовстановлюючі документи. За життя спадкодавець не встигла зареєструвати право власності на вказаний будинок. З наведених підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У травні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 27 лютого 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 79. [INFO] року від шлюбу народився син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки вони з відповідачем мають різні погляди на життя та різні характери, через що виникали непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім`ї. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Оскільки позовні вимоги позивачки, яку звільнено від сплати судового збору, задоволені, то у порядку передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У травні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вона з відповідачем [PERSON] з 30 серпня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1139. Від шлюбу дітей не мають. Вони з відповідачем з січня 2016 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне життя з відповідачем не склалося, у зв»язку з постійними сварками та повним непорозумінням один одного, а тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2013 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1139. Від даного шлюбу дітей не мають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки втратили один до одного почуття любові та поваги, не має взаєморозуміння, що призводило до постійних сварок. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У травні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вони з відповідачем 26 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1284. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов»язки. На підставі чого в сім»ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, можливості зберегти сім»ю немає. Подружні відносини між ними припинили з червня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, майнового спору між ними не має, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1284. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір»ю [PERSON] Спір про поділ майна подружжя сторонами не заявлявся. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулась у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] ,[INFO], оскільки він, маючи можливість, не забезпечує матеріально утримання дитини, яка проживає з нею. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що з відповідачем перебували у шлюбі з 2005 року по 2016 рік , від шлюбу у них народилось двоє дітей : [PERSON] ,[INFO] та [PERSON] ,[INFO], , після розірвання шлюбу старший син проживає з відповідачем . а молодший з позивачкою .Відповідач сплачує щотижня 250-300грн., тобто 1000-1300 грн. на місяць . Відповідач [PERSON] позову не визнав та пояснив , що син [PERSON] проживає з ним , а на утримання сина [PERSON] , що проживає з позивачкою він щотижня сплачує кошти позивачці , купує обом дітям одяг, взуття, їздить з дітьми на відпочинок . Просив відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, представника, оцінивши наявні докази, суд встановив наступне. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09.11.2016 року розірвано шлюб між сторонами. Згідно свідоцтва серії І-СГ № 103270 від 28.03.2007 р., сторони є батьками [PERSON] , який народився 18.03.2007 р., згідно свідоцтва серії І-СГ № 230406 від 20.01.2010 р., сторони є батьками [PERSON] , який народився 01.01.2010 р.. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як вбачається з пояснень сторін, останні проживають окремо, син [PERSON] проживає з відповідачем , а син [PERSON] проживає з позивачкою , відповідачка матеріально забезпечує сина юрія , а саме надає щотижня кошти, купує одяг , взуття , здійснює оплату відпочинку й дозвілля дитини, що не заперечує і позивач, тобто виконує батьківські обовязки, встановлені ст. 180 СК України і крім того, на його повному матеріальному забезпеченні перебуває син сторін - [PERSON] . В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведені положення правових норм та обставини справи встановлені судом , що свідчать про те , що відповідач виконує обовязки по утриманню дітей , тому відсутні підстави для стягнення аліментів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 16.08.2002 року Бердичівським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Житомирської області. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. З березня 2017 року відносини між ними значно погіршилися. Вважає збереження шлюбу та подільше спільне проживання неможливим. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. \~\~Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень статті 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювався. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16.08.2002 року Бердичівським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 405(а.с. 9). Мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України(далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що шлюбні відносини у сторін розладналися, позивачка наполягає на розлученні, а відповідач будь-яких заперечень щодо цього не висловив, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Витрати позивачки по сплаті судового збору, в розмірі 640 грн.(а.с. 2), відповідно до положень частини першої статті 88 ЦПК України слід стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved