Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У травні 2018 року ТОВ «ТРЦ ЛАВИНА» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати згідно з Договором оренди №А10004 від 29.11.2016 року у розмірі 728 139,88 грн., штрафні санкції, передбачені п.20.6. Договору оренди № А10004 від 29.11.2016 року у розмірі 364 069,94 грн., інфляційні нарахування в розмірі 23 987,91 грн., судові витрати у розмірі 16 742,98 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 29.11.2016 року між ТОВ «ТРЦ ЛАВИНА» та ФОП [PERSON] було укладено Договір оренди № А10004 приміщення № А10004 , площею 62,65 м2, на першому поверсі торгово-розважального центру «Лавина», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою розміщення магазину з роздрібної торгівлі жіночим одягом та взуттям. Використання позивачем приміщення за цільовим призначенням розпочалося 01.12.2016 року - з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення в орендне користування. Позивач вчасно виставляє рахунки на оплату, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань, передбачених Договором оренди. Відповідач не належним чином виконує свою частину договірних зобов`язань, зокрема, щодо оплати орендної плати. Станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 728 139,88 грн. Належне виконання Договору оренди підтверджується підписаними сторонами актами послуг. Заборгованість відповідача також підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період 2017 року та актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2018 року по 15.01.2018 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача шляхом неодноразових зустрічей, телефонних розмов, електронних листів з метою врегулювання спірних питань. Також листами № 318-29/08 від 29.08.2017 року та №548-22/11 від 1111.2017 року позивач звертався до відповідача з переконливим проханням терміново погасити свою заборгованість. Але відповіді відповідач так і не надала та заборгованість не погасила. У судове засідання представник позивача, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, письмовий відзив на позов не подала. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом установлено, що 29.11.2016 року між ТОВ «ТРЦ ЛАВИНА» та ФОП [PERSON] було укладено Договір оренди № А10004 приміщення № А10004 , площею 62,65 м2, на першому поверсі торгово-розважального центру «Лавина», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою розміщення магазину з роздрібної торгівлі жіночим одягом та взуттям. Використання позивачем приміщення за цільовим призначенням розпочалося 01.12.2016 року - з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення в орендне користування. Відповідно до пункту 10.1. статті 10 Договору оренди з дати відкриття приміщення орендар зобов`язаний сплачувати на користь орендодавця орендну плату та інші платежі, які передбачені Договором оренди. Порядок нарахування та сплати орендної плати передбачений статтями 10, 11, 12, 13 Договору оренди. Крім того, відповідно до 17.1. статті 17 Договору оренди орендар компенсує орендодавцеві вартість комунальних послуг, що споживаються в приміщенні, без додаткових нарахувань на користь орендодавця, а також: витрати, які несе орендодавець на комунальні послуги, які споживаються в зв`язку з експлуатацією ТРЦ та площ загального користування, а також земельної ділянки, та які розподіляються між всіма орендарями ТРЦ пропорційно площі приміщення до загальної площі ТРЦ. Порядок нарахування та сплати комунальних послуг передбачений статтею 17 Договору оренди. Відповідно до пункту 13.1. статті 13 Договору оренди орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю основну орендну плату, експлуатаційну орендну плату, маркетингову орендну плату щомісячно різними платежами до 15 числа відповідного місяця, який передує оплачуваному. Пункт 13.3. статті 13 Договору оренди передбачає, що орендна плата має сплачуватися на рахунок орендодавця не залежно від направлення орендодавцем відповідного рахунка. Орендодавець направляє рахунки на здійснення відповідних платежів орендарем лише для зручності. З наданих матеріалів убачається, що позивач вчасно виставляє рахунки на оплату, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань, передбачених Договором оренди. Відповідач у свою чергу не належним чином виконує свою частину договірних зобов`язань, зокрема, щодо оплати орендної плати. Відповідно до розрахунку наданого позивачем станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 728 139,88 грн. Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено догвором або законом. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Починаючи з 16.06.2017 року відповідач має заборгованість щодо сплати орендних платежів, а тому позивач має право нарахувати штрафні санкції, передбачені п. 20.6. Договору оренди: в тому випадку, якщо Орендар прострочить сплату Орендодавцеві будь-яких платежів, Орендар сплачує на користь Орендодавця наступні штрафні санкції: - у випадку прострочення більш, ніж на 3 (три) календарних дні - договірні штрафні санкції у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми прострочення; - у випадку прострочення більш, ніж на 5 (п`ять) календарних днів - договірні штрафні санкції у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) від суми прострочення; - у випадку прострочення більш, ніж на 10 (десять) календарних днів - договірні штрафні санкції у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від суми прострочення. Нараховані позивачем штрафні санкції, передбачені п.20.6. Договору оренди № А10004 від 29.11.2016 року складають 364 069,94 грн., Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до наданих розрахунків інфляційне збільшення боргу за прострочений період складає 23 987,91 грн. Отже, враховуючи надані позивачем розрахунки заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1 116 197,73 грн., яка складається з заборгованості по сплаті орендної плати згідно з Договором оренди №А10004 від 29.11.2016 року у розмірі 728 139,88 грн., штрафних санкцій, передбачених п.20.6. Договору оренди № А10004 від 29.11.2016 року у розмірі 364 069,94 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 23 987,91 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалась своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по договору оренди підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 16742,98 грн.

Outcome: approved