Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2013року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №939. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що дитина знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати сина, остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 21 грудня 2021 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутністю та в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с.16). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.9,14). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2013року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №939 (а.с.3). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Сторони припинили сімейні стосунки і проживають окремо. За час окремого проживання відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зі пояснень позивачки, викладених у позовній заяві, відповідач працює та отримує щомісячно заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка, посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів на утримання сина з розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 21 грудня 2021 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 23 травня 2016 року. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 21 грудня 2021 року. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 551,20 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved