Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між [PERSON] та [PERSON] були укладені два договори позики, за якими вона отримала 72 500 грн. та 72 500 грн., із поверненням коштів до 31 липня 2013 року. 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами позики. За умовами укладеного договору до [PERSON] перейшло право вимоги з [PERSON] про повернення грошових коштів. Про зміну кредитора у зобов'язанні [PERSON] було додатково повідомлено листом. У визначений договором строк відповідач кошти не повернув і на його вимоги відповідач кошти не повернув. Оскільки відповідач кошти в строк не повернув, тому має повернути борг з врахуванням індексу інфляції по 64 338,77 грн. та три відсотки річних в розмірі 6 182,82 грн. по кожному договору позики. Таким чином загальна заборгованість відповідача за договорами позики становить 143 021,59 грн. та 143 021,59 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики від 01 вересня 2012 року в розмірі 28 000 грн. та за другим договором позики від 01 вересня 2012 року в розмірі 28 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивач збільшив розмір позовних вимог. Свої вимоги мотивував тим, що строк виконання зобов'язання минув, тому він має право вимагати повернення всіх сум заборгованості за період з 01 серпня 2013 року по 03 червня 2016 року. А саме: основна сума заборгованості - 72500 грн., індекс інфляції - 64 338,77 грн. та три відсотки річних 6 182,82 грн., що в цілому становить по першому договору позики 143 021,59 грн. та по другому договору позики 143 021,59 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики від 01 вересня 2012 року в розмірі 143 021,59 грн. та за другим договором позики від 01 вересня 2012 року в розмірі 143 021,59 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника відповідача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При розгляді справи судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. З тексту розписки встановлено, що відповідач брав грошові кошти в розмірі 72 500 грн. на термін 10 місяців з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2013 року та зобов'язувався повернути кошти в строк до 31 липня 2013 року. 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. З тексту розписки встановлено, що відповідач брав грошові кошти в розмірі 72 500 грн. на термін 10 місяців з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2013 року та зобов'язувався повернути кошти в строк до 31 липня 2013 року. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження передачі коштів позивачем подано розписки про отримання відповідачем коштів в розмірі 72 500 грн. та 72 500 грн. Встановлено, що 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги №01/06-2016. У п.1 договору вказано, що первісний кредитор [PERSON] передає, а новий кредитор [PERSON] приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за борговим зобов'язанням між первісним кредитором та [PERSON] у сумі 72 500 грн.. Відповідно до умов договору новий кредитор одержав право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором шляхом сплати новому кредитору грошових коштів. Про зміну кредитора у зобов'язанні [PERSON] було повідомлено шляхом направлення відповідного листа. Згідно вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.ст. 517, 518 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Оскільки [PERSON] та [PERSON] уклали договір у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач заперечень щодо нового не кредитора не пред'явив, тому суд вважає, що позивач [PERSON] надав суду належні докази переходу прав вимоги до боржника [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що факт передачі коштів підтверджений належними та допустимими доказами, права позивача порушені неповерненням коштів, тому вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по першому договору позики в розмірі 72 500 грн. та по другому договору позики в розмірі 72 500 грн. підлягають задоволенню. За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Перевіривши подані суду докази, відповідач заперечень суду не надав, суд вважає, що по першому договору позики за період з 01 серпня 2013 року по 03 червня 2016 року до стягнення підлягає індекс інфляції в розмірі 64 338,77 грн., та три відсотки річних в розмірі 6 182,82 грн. Перевіривши подані суду докази, відповідач заперечень суду не надав, суд вважає, що по другому договору позики за період з 01 серпня 2013 року по 03 червня 2016 року до стягнення підлягає індекс інфляції в розмірі 64 338,77 грн., та три відсотки річних в розмірі 6 182,82 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 860,43 грн. (560 грн. + 2300,43 грн.), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved