Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, просила стягнути з [PERSON] 100 957,73 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, щовона є власником квартири [ADDRESS] . 18.02.2015 року після опівночі відбулося залиття з квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище, де проживає [PERSON] , про що складено акт комісії ЖЕК від 20.02.2015 року, в якому зазначено, що залиття квартири сталося з квартири [ADDRESS] через зрив крану холодного водопостачання. Згідно звіту № 34/15 (визначення розміру матеріальних збитків) від 18.03.2015 р. розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири [ADDRESS] , дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт та складає 95 723,73 грн.,вартість робіт з оцінки складає 1 400,00 грн.,ремонт шафи-купе становить 3 798,00 грн., направлення телеграми відповідачу про огляд квартири 35,99 грн. У зв`язку із залиттям квартири їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними і фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в її житті, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. Ухвалою суду від 19.08.2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 28.09.2015 року. Ухвалою від 02.06.2016 року до участі у справі залучено співвідповідачів. Ухвалою суду від 23.11.2016 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (а.с.7 том І). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (а.с.67-68 том І). Відповідно до акту від 20.02.2015 р., складеного комісією КП УЖГ «Печерськжитло» в складі провідного інженера виробничо-технічного відділу [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , затвердженого начальником ВТВ КП УЖГ «Печерськжитло» [PERSON] (далі - «Акт від 20.02.2015р.»), працівниками житлово-експлуатаційної дільниці було обстежено квартиру [ADDRESS] на предмет залиття. При візуальному огляді квартири виявлено пошкодження:в кімнаті площею 25 кв.м - залиття стелі 10 кв.м, залиття стін (миючі шпалери) - 18 кв.м, залиття підлоги (паркет вдуття) - 15 кв.м; в кімнаті площею 14 кв.м. - залиття стелі 14 кв.м., залиття стін - 10 кв.м, залиття шкафів-купе (2 шт.); у коридорі площею 9 кв.м - залиття стелі - 9кв.м, залиття стін - 25 кв.м, залиття підлоги (паркет вдуття 0 - 9 кв.м; ванна - залиття стін - 4,5 кв.м; санвузол - залиття стелі (шпалери) 2,0 кв.м, залиття стін (пластикова підвіска) - 8,5 кв.м, кухня - залиття стін з відпаданням шару штукатурки, шпалери) - 15 кв.м, залиття дверної коробки з відшаруванням фарби - 1,0 кв.м.Перевіркою встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося з вище розташованої квартири [ADDRESS] внаслідок зриву крану холодного водопостачання (а.с. 163 том ІІ). Відповідно до звіту № 34/15 (визначення розміру матеріальних збитків) від 18.03.2015 року, складеного ФОП [PERSON] (сертифікат № 15262/13 суб`єкта оціночної діяльності від 14.10.2013 року), розмір матеріального збитку, який завдано [PERSON] в результаті залиття квартири [ADDRESS] , за цінами станом на березень місяць поточного року складає 95 723,73 грн. (а.с. 199-232 том І). За змістом означеного звіту в результаті натурального обстеження квартири [ADDRESS] , що проводилося 26.02.2015 р., за результатами дослідження встановлено: - Кухня 8,3 кв.м: стельова плитка ПВХ (вкрита водоемульсійною фарбою) частково відпала, на її поверхні на стиках спостерігаються розводи жовтого кольору, штукатурка стелі та стін (під шпалерами) відшарувалась у повному об`ємі, шпалери стін (вкриті водоемульсійною фарбою) частково відстали, на їх поверхні наявні розводи жовтого кольору, на штукатурці спостерігаються ознаки грибка, лінолеум частково відокремився від основи, втратив свою цілісність (розриви біля плінтусу), наявне відшарування штукатурки відкосів, близько 2 м.п., деформований пофарбований дверний блок, відчувається різкий запах грибка та плісняви, ковролін демонтований (на його поверхні численні розводи); - Коридор 9,9 кв.м: деформований штучний дубовий паркет близько 9 кв.м з частковим відшаруванням окремих планок, в окремих місцях (біля дверних отворів) відшарувалися шпалери) (лінкрусту та під фарбування) стін, втратив свою цілісність (розриви), шпалери стелі (вкриті водоемульсійною фарбою) частково відшарувались, на їх поверхні спостерігаються численні розводи жовтого кольору, штукатурка стін на стелі відшарувалась в повному обсязі, на її поверхні в місці відходження шпалер спостерігається грибок чорного кольору, деформовані всі панелі шафи, дерев`яний плінтус, деформовані дверці вбудованої шафи (пофарбована), в приміщенні відчувається різкий запах грибка та плісняви; - Кімната 13,9 кв.м: деформований штучний дубовий паркет близько 1 кв.м з частковим відшаруванням окремих планок в дальньому правому куті, шпалери частково відшарувались по стиках полотнищ, відшарувалось близько 5,3 кв.м штукатурки стін та 1,8 кв.м штукатурки стелі, на поверхні водоемульсійного покриття стелі наявні плями жовтого кольору, під шпалерами спостерігаються окремі островки грибка темного кольору, наявне відшарування водоемульсійної фарби на поверхні гіпсового багету близько 2,3 м.п. з плямами жовтого кольору, на поверхні плашок штучного дубового паркету спостерігаються розводи; Примітка: З огляду на те, що необхідно провести роботи протигрибкової обробки підлоги, паркет підлягаю демонтажу в повному обсязі. - Кімната 23,8 кв.м: наявні розводи на шпалерах стін, на поверхні стелі (побілена), відшарувалось близько 3,1 кв.м штукатурки стін та 2,3 кв.м штукатурки стелі, на поверхні штучного паркету площею близько 5,6 кв.м наявні розводи (необхідне демонтування для протигрибкової обробки), частково деформований дерев`яний плінтус біля дверних отворів, розводи також спостерігаються на поверхні меблів, наявне відшарування фарби дверних коробів та дверей, деформація дверного блоку; - Ванна кімната 3,9 кв.м: відшарувалось близько 0,3 кв.м штукатурки стін та 0,3 кув.м штукатурки стелі, плями жовтого кольору на поверхні стелі та стін (побілені); - Вбиральня 1,6 кв.м: наявні розводи на шпалерах стін та стелі, деформація дверного блока; - Кімната 17,7 кв.м: деформація дверного блока, відшарування його фарбованого покриття Суд, оцінюючи вказані докази, бере до уваги, що статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р. за № 927/11207 (далі - «Правила»), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачі повинні надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття їх квартири з вини відповідачів, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення. Разом з цим, наданий Позивачем Акт від 20.02.2015 р. не містить відомостей про дату аварії, а також висновків про винну особу та обсяги робіт, необхідні для усунення наслідків залиття; у акті відсутні відомості про обстеження квартири відповідачів, хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання, встановленого в цій квартирі, комісія визнала причиною аварій зрив крану холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] . Не вказано в акті і про присутність під час його складання заінтересованих осіб з боку винної та потерпілої сторони, а також відсутні відомості про відмову мешканців чи власників квартири [ADDRESS] від підпису складеного акту. Зі змісту Акту слідує, що причина залиття квартири позивачів встановлена виключно зі слів мешканця квартири [ADDRESS] , втім в акті не зазначено анкетні дані цього мешканця, не вказано про його участь в обстеженні квартири позивача чи квартири відповідачів, відсутній і підпис цієї особи під актом комісійного обстеження. Докази того, що власники чи мешканці квартири [ADDRESS] були належним чином повідомлені про дату комісійного обстеження, але відмовилися прийняти в ньому участі або не надали доступу до своєї квартири чи відмовилися підписати складені комісією акти в матеріалах справи відсутні. Отже матеріалами справи підтверджено, що комісійне обстеження та складання відповідного акту проведено без участі власників чи мешканців квартири [ADDRESS] та без їх належного інформування про проведення комісійного обстеження, а також без обстеження квартири відповідачів. У зв`язку з цим суд критично оцінює акт від 20.02.2015 р., оскільки комісія провела огляд пошкоджень лише в приміщенні квартири позивачів та не оглянула квартиру відповідачів, зробивши при цьому висновки, що причиною залиття квартири позивачів було зрив крану холодного водопостачання у квартирі відповідачів, однак не вказано, зрив якого саме крану призвів до залиття квартири [ADDRESS] . Крім того в цьому акті відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду, обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття. Дослідивши вказані документи, враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 р. у справі № 2-1974/11, суд приходить до висновку, що акт від 20.02.2015 р. не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачами майнової шкоди. Інших доказів неправомірності дій відповідачів щодо залиття належної позивачам квартири матеріали справи не містять. Стосовно звіту № 34/15 (визначення розміру матеріальних збитків) від 18.03.2015 року, поданого позивачем для підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям її квартири, то при визначенні величини збитку, нанесеного нерухомому майну, що належить позивачу, оцінювачем [PERSON] , виявлені 26.05.2015 р. пошкодження, в результаті візуального огляду квартири позивача та відображені у звіті, не відповідають пошкодженням, зафіксованим у Акті, складеному працівниками УЖГ «Печерськжитло» 20.02.2015 р., зокрема, в акті, на відміну від звіту, відсутні відомості про пошкодження таких приміщень квартири позивачів, як кімната 17,7 кв.м. Доказів того, що пошкодження майна, відображене у звіті № 34/15 від 18.03.2015 р. та не зафіксоване в Акті від 20.02.2015 р., виникли по вині відповідачів,суду не надано. Також у звіті не встановлено коли та з яких матеріалів було проведено ремонт у Позивачки, а отже не можливо встановити перелік необхідних робіт, щоб встановити вартість відшкодування завданої залиттям квартири, також в даному звіті не вказаний розмір фізичного зносу матеріалів в квартирі.За таких обставин наданий позивачами звіт № 34/15 не може достовірно підтверджувати розміру матеріальної шкоди, завданої позивачам. Інших доказів, які б підтверджували вартість ремонтно-відновлювальних робіт, розмір фактично понесених позивачами витрат на усунення пошкоджень майна, суду не надано. Також в матеріалах справи відсутній доказ того, що Позивачка відремонтувала шафу та дійсно сплатила кошти, які вказані в дефектному акті. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідачів щодо залиття квартири позивачів, як не доведено як факту спричинення позивачам матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири по вині відповідачів, а також розміру цієї шкоди. За таких підстав суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з недоведеністю таких вимог. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то для обґрунтування таких вимог у позові зазначено, що позивачі зазнали негативних змін у житті: погіршився стан здоров`я, всі хвороби після стресу, пов`язаного із залиттям загострилися, тощо. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При цьому на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, нею не надано суду доказів. За таких обставин суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено спричинення їй моральної шкоди внаслідок даного залиття, а тому вимога про стягнення з відповідачів 20 000,00 грн. у відшкоудвання моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою та не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, від 10.02.2010 р. § 58). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги Позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed