Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 03.09.2018 року, підсудність цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було визначено Голосіївському районному суду м. Києва. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 07.12.2012 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 228/2012, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 96000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,5 % річних, строком до 06.12.2017 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 07.12.2012 року, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 228/2012, укладеному між кредитором та позичальником. При цьому, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договорі та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник. Позичальник взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 06.08.2018 року становить суму в розмірі 102859,71 грн. і складається із: 81008,43 грн. - заборгованість за кредитом; 21851,28 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 р. по 30.04.2015 р., а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 14.09.2018 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 06.11.2018 року, у справі було закрито підготовче провадження та справу було призначено до судового розгляду. В зв`язку із тимчасовим відстороненням судді [PERSON] , на підставі розпорядження 24.01.2019 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю [PERSON] Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 25.11.2019 року, справу було прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 24.09.2019 року, у справі було закрито підготовче провадження та справу було призначено до судового розгляду. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , на підставі розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2020 року № 404, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. Представник позивача після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали, та з будь-якими клопотаннями не звертались. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до умов. Кредитного договору позичальник зобов`язаний у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі у строки (терміни) та у сумі, які зазначені в графіку погашення кредиту. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 553 ЦК України передбачають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою частково або у повному обсязі. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Судом встановлено, що 07.12.2012 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 228/2012, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 96000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,5 % річних, строком до 06.12.2017 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 07.12.2012 року, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 228/2012, укладеному між кредитором та позичальником. При цьому, поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договорі та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник. Положеннями ст. 553 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Так, у відповідності до п. 1.1. Договору поруки, поручитель відповідно зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, згідно якого позичальник зобов`язаний в порядку та на умовах викладених в Кредитному договорі сплатити всі зобов`язання за Кредитним договором. Пунктом 2.1. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язання по Кредитному договору до позичальника та поручителя. Положеннями п. 2.2., 2.3. Договору поруки зазначено, що поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги кредитора, перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунок(ки), номер(а), якого(их) зазначається (ються) в письмовій вимозі кредитора. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Судом встановлено, що у відповідності до розрахунку позивача заборгованість позичальника перед банком станом на 06.08.2018 року становить суму в розмірі 102859,71 грн. і складається із: 81008,43 грн. - заборгованість за кредитом; 21851,28 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 р. по 30.04.2015 р., що підтверджується розрахунком. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачі не надали, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед банком належним чином. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню на користь держави сума судового збору, оскільки, при подачі позову позивачем не було подано суду докази сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved