Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім'єю з її вітчимом - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], в період з 2005 року і по день смерті вітчима. Заява обґрунтовується тим, що фактично заявниця та [PERSON] стали членами однієї сім'ї, коли мати заявниці, уроджена [PERSON], почала проживати з [PERSON] однією сім'єю. Заявниці на той час було 8 років. В подальшому, 27.11.1971 року, мати заявниці уклала шлюб з [PERSON], у якому перебувала до своєї смерті, яка сталася [INFO]. Після смерті матері заявниця продовжила проживати разом з вітчимом, здійснювала догляд за ним, вела з ним спільне господарство та єдиний сімейний бюджет. Між ними давно склалися відносини як між донькою та батьком. За життя [PERSON] передав заявниці право власності на все своє майно, окрім земельної ділянки площею 1,00 га на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 26.04.2005 року. Однак після його смерті, яка сталася [INFO], заявниця не змогла в нотаріальному порядку оформити спадкові права на цю ділянку, оскільки вітчим її не усиновлював, а документального підтвердження факту проживання однією сім'єю вона нотаріусу надати не змогла. У зв'язку з наведеними обставинами заявниця змушена звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім'єю з [PERSON], оскільки іншого порядку підтвердження цього факту законом не передбачено. В судовому засіданні представник заявниці, адвокат [PERSON], вимоги свого довірителя підтримала, пославшись на факти та норми права, викладені в заяві. Представник Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, яка з ініціативи суду була залучена заінтересованою особою до участі у цій справі на підстави того, що відповідні факти відбувались на території, що належить до її юрисдикції як органу місцевого самоврядування, - в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі заінтересованої особи та про відсутність заперечень проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні у справі докази, та проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого. Як встановлено з матеріалів справи, заявниця [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Оленівським сільським ЗАГС [INFO]. 27.11.1971 року мати заявниці, [PERSON], уклала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Сама заявниця з 24.05.1986 року перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим Нетішинським міьквиконкомом Славутського району Хмельницької області. Мати заявниці разом з [PERSON] проживали у шлюбі за адресою [ADDRESS], з 18.01.1978 року, що підтверджується відповідними записами домовій книзі реєстрації громадян у цьому будинку. [INFO] мати заявниці, [PERSON], померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконкомом Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 01.12.2004 року. Ще за життя матері заявниці її вітчим [PERSON] подарував свій будинок за адресою [ADDRESS], заявниці, але продовжував проживати у ньому до своєї смерті, тобто до [INFO]. Відповідно до Довідки № 622 від 04.12.2017 року, виданої Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області, заявниця [PERSON] з листопада 2005 року проживала без реєстрації у своєму будинку за адресою [ADDRESS], разом з [PERSON], за яким здійснювала догляд. Крім того, відповідно до Довідки про отримання допомоги № 4045 від 04.12.2017 року, [PERSON] в період з 30.09.2006 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON], перебувала на обліку в УСЗН Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області як особа, що здійснювала догляд за інвалідом 3-ї групи, та отримувала передбачені законом компенсації. [INFO] [PERSON] помер від раку селезінкового валику товстого кишечника, що підтверджується від повідною медичною довідкою про причини смерті та Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 05.07.2017 року. Заявниця [PERSON], вважаючи себе спадкоємцем [PERSON] за законом четвертої черги, прийняла за ним спадщину шляхом подання 05.12.2017 року відповідної заяви приватному нотаріусу Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок Т.А., на підставі чого було заведено спадкову справу № 78 за 2017 рік Постановою вказаного нотаріуса від 25.05.2018 року заявниця отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] виключно через те, що заявниця була зареєстрована не за фактичним місцем проживання, та не надала нотаріусу документального підтвердження проживання з [PERSON] однією сім'єю протягом останніх п'яти років перед його смертю. Оцінюючи в сукупності надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Таким чином, при вирішення питання про встановлення факту проживання однією сім'єю ключовим критерієм є наявність спільного побуту, взаємних прав та обов'язків. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю підтверджується не лише вказаною вище довідкою заінтересованої особи, а й іншими обставинами, які вказують на те, що між цими особами склалися відносини, характерні для сімейних відносин між падчеркою та вітчимом, а саме: факт прижиттєвого дарування [PERSON] єдиного наявного у [PERSON] житла, його безперешкодного проживання в цьому житлі протягом 10-ти років після дарування, факт здійснення [PERSON] догляду на [PERSON], стан здоров'я якого вимагав постійної присутності поряд особи-доглядача, з чого й випливає факт ведення ними спільного господарства та побуту. Не спростовує цього навіть перебування [PERSON] у шлюбі, оскільки, як свідчать матеріали справи, [PERSON] фактично й був членом цієї сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 293, ст. ст. 315, 317 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому ст. 315 ЦПК України не містить вичерпного переліку юридичних фактів, що можуть бути встановлені рішенням суду в порядку окремого провадження. Суд виходить з того, що інших спадкоємців за законом чи за заповітом [PERSON] не залишив, через що ознак спору про право на його спадщину не встановлено. Іншого, крім судового, способу встановити факт проживання однією сім'єю у [PERSON] немає, а з отриманням відповідного судового рішення у неї не буде причин звертатись до суду за захистом своїх спадкових прав, оскільки вона зможе їх оформити в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Факти, викладені в заяві, ніким з учасників справи не заперечуються, підтверджуються наявними у справі документами, а тому заява є такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved