Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ТОВ «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 квітня 2017 року між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» був укладений Попередній договір договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до п. 1.1. Попереднього договору сторони зобов`язувались в строки, встановлені п. 1.4.1 цього Попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири у будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. 10 квітня 2017 року між сторонами було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань, на виконання якого нею було перераховано на рахунок відповідача 106457 гривень 55 копійок. Згідно з п. 1.4.1 Попереднього договору сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом ІІІ кварталу 2019 року. 19 січня 2018 року за її ініціативою попередній договір та договір про забезпечення виконання зобов`язань були розірвані та відповідач взяв на себе зобов`язання повернути сплачені кошти, проте вимоги про повернення коштів ТОВ «КІЙЖИТЛО» ігноруються. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на її користь кошти в сумі 106457 гривень 55 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 квітня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» були укладені: - Попередній договір договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири у будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість (а.с. 7-10); - договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д3/105-317/Н (а.с. 11-15). Відповідно до п. 1.4. Попереднього договору плановий строк введення будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2019 року. Пунктом 1.2. Попереднього договору визначено, що вид та порядок забезпечення виконання зобов`язання сторони визначають в окремому договорі про забезпечення виконання зобов`язань. Відповідно до п. 2.1. договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/30-301/Н від 03 березня 2017 року розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 1.1. розділу 1 договору становить: 273493 гривні 85 копійок, в тому числі ПДВ 20 % - 45582 гривні 31 копійка. [PERSON] було перераховано на рахунок відповідача 106457 гривень 55 копійок, що підтверджується наданими суду квитанціями (а.с. 16-24). Відповідно до п. 1.4.1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом ІІІ кварталу 2019 року, але в будь-якому разі не раніше отримання відповідачем правовстановлюючих документів на об`єкт та надання органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору та з урахуванням вимог 5.2. розділу 5 Попереднього договору. Відповідно до п. 5.2 Попереднього договору сторони погодили, що основний договір може бути укладений виключно у разі оплати позивачем повної суми грошових коштів, що передбачена п. 2.2, 2.3 розділу 2 договору Попереднього договору. З позову вбачається, що [PERSON] стала ініціатором розірвання Попереднього договору та договору про забезпечення виконання зобов`язань. Пунктом 7.10 Попереднього договору визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою сторін, про що сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення. 19 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» були укладені: - договір про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу квартири (а.с. 25); - договір про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д3/105-317/Н (а.с. 26-27). Відповідно до п. 2.3. договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань остаточна сума, що повинна бути повернута ТОВ «КІЙЖИТЛО» [PERSON] становить 106457 гривень 55 копійок. Відповідно до п. 2.4. договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань повернення грошових коштів здійснюється після укладення ТОВ «КІЙЖИТЛО» щодо об`єкту, характеристики якого вказані в підпункті 1.4.2. п. 1.4. розділу 1 Попереднього договору, нового Попереднього договору та нового договору про забезпечення виконання зобов`язань з третьою особою, та повної оплати такою третьою особою суми коштів, що передбачена новим договором про забезпечення виконання зобов`язань, але не пізніше 1 (одного) року з дати укладення цього договору про розірвання. Вбачається, що станом на день звернення до суду з позовом (03 червня 2019 року) визначений пунктом 2.4. цього договору річний строк вже сплив. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на її користь сплачені кошти в сумі 106457 гривень 55 копійок. Відповідно до п. 2.3. договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань остаточна сума, що повинна бути повернута ТОВ «КІЙЖИТЛО» [PERSON] становить 106457 гривень 55 копійок. За таких обставин, з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на користь позивача підлягає стягненню сплачені останньою за договором кошти в сумі 106457 гривень 55 копійок. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1064 гривні 58 копійок.

Outcome: approved