overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 09 серпня 2017 року в Холодногірському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 394. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що з 09 серпня 2017 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, що сприяло погіршенню відносин між ними та призвело до втрати почуття поваги та любові. Шлюбно-сімейні відносини припинились з квітня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Сім'я з відповідачем розпалася остаточно та відновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою, з проханням розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглядати справи у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечувала, позов визнає. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 09 серпня 2017 р. сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який залишається з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні відносини з квітня 2018 року, мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення. Проти примирення позивач заперечує, вважаючи неможливим поновлення шлюбних відносин. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України суд залишає теперішнє прізвище відповідача - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 10 грудня 1994 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 595. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що з 10 грудня 1994 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, що сприяло погіршенню відносин між ними та призвело до втрати почуття поваги та любові. Шлюбно-сімейні відносини припинились з грудня 2017 року, спільне господарство вони не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Сім'я з відповідачем розпалася остаточно та відновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою, з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглядати справи у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечувала, позов визнає. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10 грудня 1994 р. сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2017 року, мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення. Проти примирення позивач заперечує, вважаючи неможливим поновлення шлюбних відносин. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України суд залишає теперішнє прізвище відповідача - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу зареєстрованого 12.03.2010 року Виконкомом Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області (актовий запис № 1) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив. Протокольною ухвалою суду від 10.12.2018 р. підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2010 року про що Виконкомом Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області зроблено актовий запис № 1 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 4). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України:кошти в розмірі понесених витрат 18392,30 грн., витрати на правову допомогу 2000 грн. та витрати на аварійного комісара 711,00 грн. Позов мотивований тим, що позивач відповідно до Закону здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , у позивача породжується право вимоги на відшкодування суми в порядку регресу. З боку позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день місця та час розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 05 вересня 2013 року о 08.45 год. рухаючись по вул. Туполєва в м. Києві керуючи транспортним засобом Тойота д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, погодні умови, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Мітсубісі д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП. Дані обставини підтверджуються постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2013 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Отже в предмет доказування за вказаними позовними вимогами також входять обставини, як то факт відшкодування шкоди завдану [PERSON] Разом із тим, будь яких доказів на підтвердження здійснення вказаних виплат та правомірного визначення їх розміру позивачем не надано. Клопотань із приводу їх витребування суду не заявлялось. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не доведена правомірність позовних вимог, а тому вони не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 1020. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають протягом двох років, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Іванова». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 22 вересня 2007 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 1020. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. \~ Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-21 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1997 року. В зазначеній квартирі окрім власника зареєстрована його колишня дружина [PERSON] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, однак залишається бути зареєстрованою за адресою квартира [ADDRESS]. Реєстрація [PERSON] у вказаній вище квартирі створює суттєві незручності в користуванні власністю [PERSON] та тягне додаткові витрати за утримання житла. У зв'язку із цим, позивач просив визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом виселення. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У червні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі при звільненні, а також середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову зазначає, що з 24.12.2015 року він був прийнятий на роботу у КП «Гульськ-Водоканал» Гульської сільської ради на посаду директора. 12.10.2017 року він був звільнений із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України. У період його роботи на підприємстві з червня 2017 року і до дня його звільнення комунальне підприємство не нараховувало та не виплачувало йому заробітну плату. Оскільки відповідач з дня його звільнення та наданий час не сплатив заборгованість по заробітній платі, чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП, просить суд стягнути з відповідача також середній заробіток за час затримки розрахунку та вихідну допомогу при звільненні. В добровільному порядку його вимоги не виконані, тому змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Пояснив, що на руки отримував зарплату близько 4800 грн. 12.10.2017 року написав заяву про звільнення, однак не може надати ні копію наказу про звільнення, ні копію трудової книжки. З письмовою вимогою до відповідача з цього приводу не звертався. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час і місце судового розгляду повідомлені вчасно та належним чином; про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали; клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У червні 2018 року Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсними рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багато-квартирного будинку «ФАВОРИТ» від 02 квітня 2018 року та скасувати реєстраційну дію №10691070011003883, яка була вчинена 24.04.2018 року державним реєстратором Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Матей Вікторією Юріївною (відповідачем-2) за наслідками реалізації рішень цих зборів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.03.2005 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено півроку тому, до чого призвели відсутність взаєморозуміння. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею предявленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «Іщенко». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 15 березня 2005 року, актовий запис № 151. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 23.07.1999 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено у 2015 році, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Життя із відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та існує формально, просив його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею пред'явленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Широкинської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 23 липня 1999 року, актовий запис № 05. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред'явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 24.01.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено з вересня 2017 року, до чого призвели відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, та не бажаючи примирення, просив його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею предявленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]М.» Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області від 24 січня 2009 року, актовий запис № 21. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved