overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 12 лютого 1994 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають з 2010 року, спільне господарство не ведуть. Зазначила, що спільне з відповідачем життя не склалось через різні погляди на життя та різні характери. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.\~\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Шкотово-17 Приморського краю між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ВС № 374881, виданим 12 лютого 1994 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з 2010 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає більше року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Сторони в судове засідання не зявились, від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований колишній чоловік доньки позивача [PERSON]. Відповідно до довідки Деснянської районної у м. Чернігові ради від 11.05.2017, виданої на підставі акту від 11.05.2017 року б/н, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає за даною адресою з 01.06.2014 року. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини першої\~статті 61 Цивільного процесуального кодексу України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи визнання відповідачем позову, вказана обставина не підлягає доказуванню і вважається доведеною. За таких обставин, позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 22 грудня 2007 року Бабаївською сільською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №82. Від цього шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені біля 4 років тому, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесенення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 грудня 2007 року Бабаївською сільською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №82. Від цього шлюбу дітей не мають (а.с.3). У судовому засіданні також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини біля 4 років тому, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 23 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №458. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у 2016 році, з цього часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесенення заочного рішення не заперечувала. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №458. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). У судовому засіданні також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2016 році, з цього часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 118, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння між сторонами, протилежні погляди сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач бажає створити нову сім'ю. Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не можливі, та суперечить інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 118, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин впродовж останніх років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем - [PERSON] 08 квітня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 138 зареєстровано шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та на вирішення сімейних проблем, стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились та існують тільки формально, мешкають окремо. Фактично відповідач останні два роки мешкає із новою сім'єю, де в нього 15 квітня 2017 року народилася донька. Спору про вибір місця проживання сина немає, тому що дитина проживає та в майбутньому буде проживати з позивачем. Крім того, відповідач буде продовжувати спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні та виконуватиме свої законні права та обов'язки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 квітня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 138, свідоцтво про одруження [NUMBER] Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин на протязі останніх двох років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 21.05.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 24.03.2006 року, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.03.2006 року. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 24.09.2005 року, від шлюбу мають двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року. Шлюбні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У травні 2017року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 21.07.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 152. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved