Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в м. Києві (далі - відповідач) про відшкодування моральної шкоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 липня 2012 року слідчим СВ Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України відносно [PERSON]. Розслідується справа про те, як [PERSON] на підставі фальшивої довіреності, начебто від свого батька взяв у позивача в борг гроші в сумі 850000 гривень та 1520000 нривень під гарантію земельної ділянки площею 2,37 га в с. Мостище Макарівського району Київської області, яка належить на праві приватної власності його батьку - [PERSON]. Чотири рази провадження слідчими закривалося, але постанови про закриття кримінального провадження скасовувалися судом. 01 грудня 2014 року Апеляційний суд Київської області розглянувши апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 вересня 2014 року вирішив визнати договір позики від 30 травня 2008 року недійсним та стягнув з [PERSON] на користь позивача 850000 гривень. 29 січня 2015 року Макарівський районний суд Київської області визнав договір позики від 20 жовтня 2008 року недійсним та стягнув з [PERSON] на користь позивача 1520000 гривень. Щоб якось спонукати слідчого виконувати свої службові обов`язки, позивач звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва з заявою на предмет порушити кримінальне провадження за ст. 367 та ст. 382 КК України, де зазначив, що слідчий [PERSON] не виконує чисельні ухвали суду, що набрали законної сили та саботує проведення розслідування. 27 квітня 2015 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва своєю ухвалою зобов`язав прокурора Деснянського районного суду м. Києва внести до ЄРДР відомості з заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення і розпочати досудове розслідування відносно [PERSON]. В травні 2015 року слідчий [PERSON] передав матеріали досудового розслідування слідчому [PERSON], який протягом року не зробив жодної слідчої дії. 06 квітня 2016 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва зобов`язав Київську місцеву прокуратуру № 3 внести відомості до ЄРДР відносно слідчого [PERSON] за ст. 367 КК України. Протиправними діями відповідача позивачу спричинено значної моральної шкоди, тому позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1000000 гривень в якості компенсації за нанесену моральну шкод. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Заперечення долучено до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що впровадженні Відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві знаходиться кримінальне провадження №12013110030009398 від 27.06.2013 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2015 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга позивача на бездіяльність прокуратури Деснянського району м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 367, 382 КК України, вчинені слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2015 року було зобов`язано прокурора Деснянського району м. Києва внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування згідно заяви [PERSON] від 01 квітня 2015 року. 29 січня 2016 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва було закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві про стягнення моральної шкоди. Як зазначено представником відпоідача у поданих запереченнях, що на даний час проводиться реформа органів внутрішніх справ України, в результаті якої відбувається повна ліквідація органу державної виконавчої влади - міліції. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичну особу Головне управління Національної поліції у м. Києві, Положення про яке затверджене наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 27. На сьогодні Кабінетом Міністрів України не визначено правонаступника органу державної виконавчої влади - міліції. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, з яких Головне управління Національної поліції у м. Києві та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Отже, враховуючи викладені у запереченні пояснення представника відповідача, судом встановлено, що Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві не є правонаступником Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві, а Головне управління Національної поліції в м. Києві є новоствореною юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проте, позивачем не надано доказів того, що саме Головним управлінням Національної поліції в м. Києві та Деснянським управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві порушено його права та завдано йому моральну шкоду. Крім того, відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана йому саме Головним управлінням Національної поліції в м. Києві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed