Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У травні 2015 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 13 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява відповідача разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною Карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. У зв'язку з цим станом на 12 травня 2015 року загальна сума заборгованості становить 34 173,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 963,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 006,25 грн., заборгованість за пенею та комісіє 100, а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 603,49 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 173,26 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 341,73 грн. Представник позивача у судове засідання підтримала позовні вимоги та пояснила, що 13.05.2011 року відповідач отримала кредит та з 30 вересня 2014 року припинила його виплачувати. В останнє 14 травня 2015 року відповідач сплатила 600,00 гривень, які не увійшли у розрахунок суми заборгованості, у зв'язку із чим просила зменшити суму позовних вимог на 600,00 грн. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та пояснили, що дійсно в 2011 році відповідач підписувала бланк, за яким отримала грошові кошти в заявленому в позові розмірі. Також нею були підписані тарифи. Оскільки розмір шрифту заяви був такий, що прочитати його умови було відповідачу неможливо, тому заяву вона підписувала не читаючи. Із іншими умовами та правилами вона також не знайомилась. Також зазначала, що вона не укладала кредитного договору, а нею було підписано договір про надання послуг. Представник позивача, який підписував договір не мав достатніх повноважень на підписання такого договору, у зв'язку із чим цей договір є недійсним. Договір не містить всіх суттєвих умов, які передбачені законом. При цьому відповідачем та її представником було визнано, що кредитні зобов'язання нею виконувалися. Відповідачу було відомо про суми та строки щомісячних платежів за кредитними зобов'язаннями. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за статтею 1055 ЦК України має укладатися у письмовій формі. Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про видачу кредитної картки із кредитним лімітом, був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надавався кредитний ліміт на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також 22 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна Голд за договором з [PERSON] Відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування, про що свідчить власноруч підписана нею вказана довідка та особисті пояснення відповідача в судовому засіданні. У зв'язку із цим суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно не ознайомлення з правилами та умовами кредитування і не впливає на обов'язок належного виконання взятих на себе обов'язків відповідачем. В червні 2011 року шляхом зняття коштів з кредитної картки відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 720,00 грн., що свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій по укладанню кредитної угоди та прийняття умов позивача на видачу кредитних коштів. Підписанням заяви-анкети відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов кредитування погашення заборгованості повинно відбуватися щомісячно до 25 числа місяця, який є наступним за звітним. В період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. З наведеного вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання договору приєднання, умови якого були зафіксовані у підписаній відповідачем анкеті - заяві та довідки про умови кредитування, правилах надання банківських послуг. Доводи відповідача щодо укладення між сторонами не договору кредиту, а договору про надання банківських послуг не впливає на суть правовідносин між сторонами та обсяг обов'язків, передбачених укладеним договором та не звільняє відповідача від їх належного виконання. Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 статті 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Отже вказані положення закону допускають одночасне існування в договорі, як договірних положень про послуги так і кредитних положень, що наразі і було обумовлене сторонами. У зв'язку із чим відповідач не звільняється від обов'язків виконувати зобов'язання кредитних положень договору. Стосовно доводів представника відповідача про недійсність договору у зв'язку із відсутністю достатніх повноважень представника ПАТ КБ «ПриватБанк» під час його підписання, суд приходить до наступних висновків. В судовому засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердила існування необхідного та достатнього обсягу повноважень [PERSON], яка приймала та підписувала заяву -анкету від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» та надала електронний витяг з її довіреності. Будь-яких заперечень з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо перевищення її повноважень в судовому засіданні не надходило. Частинами 2, 3 статті 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За статтею 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Згідно з частиною 1 статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. З аналізу вказаних положень закону вбачається, що навіть за умови відсутності достатніх повноважень представника юридичної особи на вчинення від її імені правочинів, подальше схвалення цього правочину ПАТ КБ «ПриватБанк», або вчинення ПАТ КБ «ПриватБанк» дій, які свідчать про прийняття його до виконання, робить такий правочин чинним та обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні підтвердив існування повноважень [PERSON] на укладення угоди з [PERSON] та не оскаржував недійсність правочину з підстав відсутності її повноважень, тому правочин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], та за яким останньою було отримано кредитні кошти, є дійсним та достатніх підстав для визнання його недійсним у суду не має. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 травня 2011 року станом на 12 травня 2015 року загальна сума заборгованості становить 34 173,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 963,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 006,25 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 603,49 грн. Крім того суд враховує, що відповідачем 14 травня 2015 року була проведена оплата в сумі 600,00 грн. Тому сума заборгованості на вказану суму підлягає зменшенню. Відповідно до підпункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено, що ним було надано через банківську картку кредитні кошти відповідачу. Проте відповідач всупереч наведеним умовам кредитування, які є невід'ємною частиною договору, та положенням закону покладених обов'язків не виконав та кошти не сплатив. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обов'язків в повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Основною підставою для припинення зобов'язання є його виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). З урахуванням наведених положень та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що протягом тривалого часу відповідачем порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 173,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 963,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 006,25 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 603,49 грн., які підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. Крім того суд враховує, що відповідачем 14 травня 2015 року була проведена оплата в сумі 600,00 грн., що не заперечується обома сторонами. Тому загальна сума заборгованості на вказану суму підлягає зменшенню та становить 33573,26 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 335,71 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial