Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], указуючи, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований він, позивач у справі, та його син [PERSON], відповідач, який не проживає за місцем реєстрації з 2011 року. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає йому, позивачеві, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3180, позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою № 6010 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 02 травня 2018 року. Зазначене також підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 23 травня 2018 року. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2011 року, що підтверджується актом від 03 травня 2018 року, складеним за участі свідків: [PERSON] [PERSON] та позивача [PERSON], посвідченим старшим майстром КП «ЖХ Самарського району». Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що [PERSON] вселився до спірної квартири як член сімї власника цієї квартири, ураховуючи, що право користування житлом має речово-правовий характер, а відповідач не проживає за спірною адресою більш ніж один рік, що являється обставиною, що має істотне значення, суд вважає, що наявні законні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 43 будинку № 131 по вулиці Донецьке шосе в місті Дніпрі, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved