Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що 22.09.1990 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізької області. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає, не забезпечує нормальний рівень життя для доньки. Коштів на утримання малолітньої дитини недостатньо. Відповідач здоровий, працює, отримує заробітну плату, та взмозі надавати допомогу. Аліментів на користь інших осіб він не сплачує. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання доньки, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом, 22.09.1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис №229. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи є повнолітнім, та малолітню [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, а їх діти проживають разом з позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з їх віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням конституційного принципу верховенства права, зважаючи на те, що відповідач працює та має офіційний заробіток, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved