Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона до 13 лютого 2014 року працювала в Комунальному закладі «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради на посаді головного бухгалтера. 29.01.2014 року позивач звернулась з заявою на звільнення за власним бажанням, двотижневий строк попередження про звільнення закінчився 12.02.2014 року, проте звільнено її було 13.02.2014 року. На момент звільнення 13.02.2014 року відповідач не провів з нею повного розрахунку, та повний розрахунок був проведений лише 26.02.2014 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3139,53грн. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення по дату фактичного розрахунку з 13.02.2014 року по 26.02.2014 року в розмірі 3139,53грн. та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача Кузнєцов Д.О. надав заперечення на позовну заяву. В своїх поясненнях зазначив, що позивачка була звільнена з 13.02.2014 року у зв'язку із тим, що відповідно лікарняного листка [PERSON] може стати до роботи 13.02.2014 року, тобто її звільнили у перший день, коли вона повинна була стати до роботи. КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради є неприбутковим закладом, який частково фінансується з бюджету. Бюджет виділяє кошти на заробітну плату штатним працівникам закладу в розмірі 100 відсотків, а отже розрахунки з штатними працівниками проводяться тільки за рахунок виділених бюджетних коштів. Колективним договором та уставом закладу розрахункові виплати штатним працівникам за рахунок коштів від основної діяльності не передбачено. Керівництво закладу згідно з вимогами законодавства щодо казначейського обслуговування зареєструвало фінансові зобов'язання для розрахунку з позивачкою своєчасно 11.02.2014 року. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданою згідно вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що з ксерокопії трудової книжки на ім'я [PERSON] випливає, що вона 29.08.2012 року була прийнята до КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради на посаду провідного економіста, з 01.04.2013 року переведена на посаду головного бухгалтера та з 13.02.2014 року звільнилась з роботи за власним бажанням до ст.38 КЗпП України, про що було видано наказ №08-о/с від 13.02.2014 року. КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради є неприбутковим закладом, який частково фінансується з бюджету. Бюджет виділяє кошти на заробітну плату штатним працівникам закладу в розмірі 100 відсотків, а отже розрахунки з штатними працівниками проводяться тільки за рахунок виділених бюджетних коштів, що підтверджується Статутом, затвердженим Головою Запорізької обласної ради та зареєстрованим 17.10.2005 року номер запису 11031050001008598, штатним розписом, затвердженим 31.01.2014 року, розпорядженням Запорізької обласної державної адміністрації від 12.04.2014 року, виробничо-фінансовим планом на 2014 рік. Як вбачається з опису ф.107 на ім'я позивачки, 14.02.2014 року був направлений лист від 13.02.2014 року про необхідність отримання трудової книжки та копія наказу про звільнення, які позивач отримала власноруч 18.02.2014 року та опису ф.107 на ім'я позивачки 18.02.2014 року був направлений лист від 18.02.2014 року №01/20 та її трудова книжка АН №060919, які відповідно поштового повідомлення позивач отримала 24.02.2014 року. З виписки по рахунку від 26.02.2014 року випливає, що на картрахунок позивачки 26.02.2014 року було зараховано 3195,95 грн., як остаточний розрахунок при звільненні на підставі заявки від 11.02.2014 року, що також підтверджується книгою реєстрації платіжних доручень, в якій за №24 за 2014 рік від 13.02.2014 року зареєстровано платіжне доручення на перерахування картрахунку позивача грошових коштів у розмірі 3195,95 грн., яке того ж дня було зареєстровано в Управлінні Державної казначейської служби у Ленінському районі м.Запоріжжя та оплачено 26.02.2014 року. З листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області №04-Р-0138-1 від 24.03.2014 року вбачається, що затримка виплат, належних позивачу при звільненні коштів, була допущена не з вини посадових осіб установи, кошти нараховані за лікарняним (за рахунок фонду соціального страхування) перераховані позивачу з додержанням строків, передбачених законодавством, що також підтверджується листом №2458/05-25 від 20.10.2014 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд, на підставі викладеного, вважає не обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із нею при її звільненні, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звільнена з роботи 13 лютого 2014 року, що не оспорюється сторонами та їх представниками, а також підтверджено наказом №08-о/с про звільнення від 13.02.2014 року. На час звільнення позивача відповідачем до Управління Державної казначейської служби у Ленінському районі м.Запоріжжя було передано та зареєстровано платіжне доручення №24 за 2014 рік від 13.02.2014 року на перерахування до картрахунку позивача грошових коштів у розмірі 3195,95 грн., яка була оплачена 26.02.2014 року. Також, судом встановлено, що належні заявниці при звільненні кошти були перераховані на банківську картку з порушенням строків, передбачених законодавством, - 26.02.2014 року, проте платіжні доручення були надані до органів казначейства для проведення оплати з додержанням строків передбачених законодавством. Таким чином, затримка виплат належних при звільненні коштів була допущена не з вини посадових осіб КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради. Згідно до наданих суду протоколу №08-04-0017/0238 про адміністративне правопорушення від 24.03.2014 року та постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2014 року не встановлена вина генерального директора КЗ «Запорізька обласна філармонія» Запорізької обласної ради щодо затримки виплат позивачу належних при звільненні коштів. Таким чином, суд встановив, що відсутня вина відповідача у затримці виплат позивачу належних при звільненні коштів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (надалі - Пленум), установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Враховуючи наступні обставини, а саме при звільненні позивача не з вини відповідача порушені строки розрахунку при звільненні, суд вважає, за необхідне відмовити у задоволенні позову повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed