Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути суму 6000 доларів за невиконання умов договору. Позивач зазначав, що 12 червня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW, 1987 року випуску, кузов № [NUMBER], що перебуває на обліку в м. Києві, МРЕВ-4 ДАІ УМВС з 23 березня 2004 року. Згідно договору ціна автомобіля була встановлена 48000 гривень, еквівалентній 6000 доларам по курсу НБУ на день складання договору. Покупець повинен був здійснити оплату на рахунок продавця у банку протягом 24 місяців з моменту підписання договору. Однак від виконання своїх зобовязань відповідач ухиляється, у звязку з чим є правові підстави для розірвання договору та повернення автомобіля і відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також для виконання договору та стягнення грошових коштів за невиконання вимог договору на суму 40000 гривень. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин та за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, у звязку з чим за наявності умов для заочного розгляду справи, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач стверджував, що у 2011 році купив у [PERSON] автомобіль BMW, зареєстрований на імя [PERSON], який у звязку з цим переоформив свою довіреність на імя [PERSON] і додатково включив туди його. У 2012 році він вирішив продати цей автомобіль і розмістив оголошення, на яке відгукнувся [PERSON]. Він погодився купити автомобіль за 6000 доларів, що було еквівалентно 48000 грн. на день купівлі-продажу, з яких у день укладення договору сплатив 400 доларів, що було еквівалентно 3200 грн., а решту повинен був сплатити щомісячними частинами протягом двох років. Цю угоду вони оформили договором № 7 купівлі-продажу від 12 червня 2012 року та актом прийому-передачі автомобіля від 12 червня 2012 року. Він передав [PERSON] автомобіль і реєстраційний документ на автомобіль на імя [PERSON]. Однак у подальшому [PERSON] не сплатив йому грошей за автомобіль, які повинен був сплатити згідно договору, а потім став взагалі уникати спілкування з ним. Це змусило його звернутися до суду з цим позовом до [PERSON]. В обґрунтування позову позивач надав суду оригінал договору № 7 купівлі-продажу від 12 червня 2012 року з додатком 1 актом прийому-передачі від 12 червня 2012 року, копії яких долучено до справи, а також копію довіреності ВРЕ № 351878, посвідчену 15 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 295 (а.с.4-5, 6, 9). За змістом наданого договору продавець [PERSON] та покупець [PERSON] уклали договір на таких основних умовах. Продавець зобовязується передати у власність автомобіль, а покупець зобовязується прийняти та сплатити за нього на умовах цього Договору (п.п. 1.1.). Автомобіль (далі товар) марки BMW, 1987 р. випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER], що перебуває на обліку в м. Києві, МРЕВ-4 ДАІ УМВС з 23 березня 2004 року (п.п. 2.1.). Відчужуваний товар належить продавцеві на підставі генеральної довіреності ВРЕ № 351878 від 15 березня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (п.п. 2.2.). Продавець зобовязаний: -передати товар покупцю у повному обсязі протягом 3 днів з моменту сплати першого внеску у сумі 3200 грн. з моменту укладення договору; -забезпечити покупця після сплати повної суми товару документами для перереєстрації та переходу права власності на товар; -перехід права власності відбувається в момент сплати повної суми ціни товару, з моменту перереєстрації та зняття з обліку в МРЕВ-4 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві (п.п. 3.1.). За домовленістю сторін, враховуючи належний технічний стан автомобіля, сторони погодили, що ціна цього Договору становить 48000 грн. еквівалентній 6000 доларам по курсу Національного банку України на день фактичної передачі грошових коштів (п.п. 4.1.). Покупець повинен перерахувати грошові кошти у розмірі, визначеному в п. 4.1.. продавцю протягом двадцяти чотирьох місяців з моменту підписання цього договору (п.п. 4.2.). Попередня оплата в розмірі 3200 грн. від ціни договору має бути перерахована продавцю відразу після підписання цієї угоди. Остаточний термін оплати після спливу визначених п. 4.4. строків з моменту підписання цього Договору (п.п.4.3.). Покупець здійснює оплату на розрахунковий рахунок № 4438720003040489 у [PERSON] (п.п.4.4.). Згідно акту прийому-передачі від 12 червня 2012 року (Додаток № 1 до Договору купівлі-продажу № 7 від 12 червня 2012 року) [PERSON] (покупець) і [PERSON] (продавець) склали цей акт прийому-передачі автомобіля BMW, 1987 року випуску, кузов № [NUMBER], що перебуває на обліку в м. Києві, МРЕВ-4 ДАІ УМВС з 23 березня 2004 року, а покупець прийняв вищевказаний автомобіль. За змістом наданої копії довіреності ВРЕ № 351878, посвідченої 15 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 295, [PERSON] уповноважує [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен з яких може діяти самостійно, управляти і розпоряджатися (продати, обміняти) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ КІС№877444, виданого МРЕВ-4 в м. Києві 23 березня 2004 року, автомобілем марки BMW 730 I (шассі (кузов, рама, коляска) № WBAGA710603650238, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-4 в м. Києві 23 березня 2004 року. Згідно наданої виписки по рахунку приватного клієнта [PERSON] в АТ «Дельта Банк» з 15.09.2011 р. по 15.05.2015 р. оплати по договору від [PERSON] не надходило (а.с.16-18). Вирішуючи спір, суд виходить з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли між сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч. 1). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 цього Кодексу підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупець), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 658 цього Кодексу право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. За правилом ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 692 цього Кодексу покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях (ч. 1). Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 3 цього Декрету валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відповідно до положень п. г) ч. 4 ст. 5 цього Декрету індивідуальної ліцензії Національного банку України потребують операції з використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Як встановлено судом, сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля за ціною 48000 грн., еквівалентній 6000 доларів по курсу Національного банку на день фактичної передачі грошових коштів, які покупець повинен перерахувати продавцеві протягом двадцяти чотирьох місяців з моменту підписання договору (п.п. 4.1. і 4.2. Договору). Виходячи з цього до спірних відносин мають застосовуватися положення ч. 1, 2 і 3 ст. 533 ЦК України та ст. 2, 3 і 5 Декрету Кабінету Міністрів України, які передбачають розрахунки на території України у валюті України і забороняють використання іноземної валюти як засобу платежу без отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України. Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суму 6000 доларів за невиконання умов договору, що не ґрунтується на умовах укладеного договору та положеннях актів цивільного законодавства, що регулюють спірні відносини, щодо валюти грошових зобовязань. Відповідно до правил ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 цього Кодексу на сторони покладено обовязок доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з викладеного, законних підстав для задоволення позову про стягнення 6000 доларів немає. За правилами ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed