Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, посилаючись на те, що 23.03.2017 року близько 12 год. 38 хв. [PERSON] на р. Кам»янка в районі с. Паляничинці Фастівського району Київської області, грубо порушив правила рибальства, проводив незаконний вилов риби з дерев'яного човна забороненим знаряддям лову власною сіткою з ліски, чим завдав збитки рибному господарству України на суму 1428 грн. 00 коп.. Позивач зазначає, що своїми діями [PERSON] порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 85 КупАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Вказана постанова відповідачем не оскаржувалася та набрала законної сили. Завдані збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодував, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, спричинену рибним запасам України в розмірі 1428 грн., а також судові витрати в сумі 1762 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 12 вересня 2018 року позивачем через канцелярію суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме позивач уточнив вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди, а саме просив суд стягнути з відповідача спричинену майнову шкоду не на корить Паляничинської сільської ради Фастівського району, а на корить держави. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено та підтверджено Протоколом № 001212 про адміністративне правопорушення, що 23 березня 2017 року близько 12 год. 38 хв. [PERSON] на р. Кам»янка в районі с. Паляничинці Фастівського району Київської області, грубо порушив правила рибальства, проводив незаконний вилов риби з дерев'яного човна забороненим знаряддям лову власною сіткою з ліски. При цьому виловив рибу цінних видів, а саме щука - 4 шт., загальною вагою 2 кг., карась сріблястий - 4 шт., загальною вагою 1 кг., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 1428 грн. 00 коп. Окрім того, даний факт встановлено в постанові Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2017 року, де [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Вказана постанова сторонами не оскаржувалася. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 року № 229, Київський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагенства, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київській область, територію та акваторію водних об'єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагенства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об'єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об'єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об'єктами права власності Українського народу. Об'єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 001212 Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 1428 грн.. Оскільки, сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв»язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Так, судом встановлено, що дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному зв'язку із заподіянням шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлявся Лист за № 7-19/1282-18 від 16.02.2018 року із вимогою в добровільному порядку сплатити заподіяну майнову шкоду, однак завдану майнову шкоду відповідачем не відшкодовано. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов'язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1428 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджено Платіжним дорученням № 180 від 11 травня 2018 року. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Outcome: approved