Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У травні 2017 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 60 288,75 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.12.2010 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 5 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 60 288,75 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судове засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач 20.06.2017 та 13.09.2017 року обставини справи та позовні вимоги не визнала, у своїх письмових запереченнях пояснила, що цивільним законодавством зазначено строк позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, а саме протяги трьох років, а позовна давність щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) - потягом 1 року. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Вважає, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 30.09.2013 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився 30.09.2016 року. Тому, просила в позові відмовити, у зв'язку із закінченням позовної давності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях пояснив, що позивач не надав суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений в належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. В той же час, позивачем не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу,як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 60 288,75 грн., враховуючи, що згідно анкети - заяви, розмір кредитного ліміту визначено на рівні 3 000,00 грн., а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 5 700,00 грн., крім того, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача, рахунку, виписки по даному рахунку,який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Також сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 06.12.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 5 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, позивачем надано до суду копію анкети - заяви від 06.12.2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні данні, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети - заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «я згодна з тим, що ця заява, разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляди…. ». Тобто, сторонами при укладені договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням Анкети - заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Також, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судова - економічна експертиза по справі не призначалась. Оскільки відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, станом на 28.02.2017 р. у останнього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальній сумі - 60 288,75 (шістдесят тисяч двісті вісімдесят вісім гривень сімдесят п'ять копійок) грн., яка складається з: 5 730,20 грн. - заборгованість за кредитом; 48 211,47грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000,00 грн. - заборгованість за комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 847,08 грн. - штраф (процентна складова), що підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved