Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У червні 2014 року Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення суми банківського вкладу та компенсацію понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2013 року між Позивачем, [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», було укладено договір банківського вкладу «Японський «Перший» Здорова добавка» №678328/2013 від 14.11.2013 р. в національній валюті України. Згідно до умов якого відповідач відкрив депозитний рахунок [NUMBER], код банку 380537, а позивач вніс суму грошові кошти депозит в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. Договором передбачено, що банківський вклад (депозит) залучається на строк 6 (шість) місяців з 14.11.2013 р. по 14.05.2014 р. з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Датою повернення банківського вкладу (депозиту) відповідно до п. 1.7 Договору визначене 14.05.2014 року, процентна ставка за користування банківським вкладом (депозитом) складає 19,75 (дев'ятнадцять цілих сімдесят п'ять сотих) процентів річних та при поповненні вкладу збільшується на надбавку згідно умов вкладу збільшується на надбавку згідно умов вкладу. 14 травня 2014 року за користування банківським вкладом (депозитом) були нараховані проценти в сумі 2 382,20 грн., що підтверджується випискою з рахунку від 14.05.2014 року. 14 травня 2014 року згідно п. 1.2 Договору Відповідач перерахував банківський вклад в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) грн. та нараховані згідно умов Договору проценти в сумі 2 382,20 грн. на зазначений в п. 1.2 Договору-рахунок - кореспондент [NUMBER], код банку 380537, що був відкритий за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] від 14.11.2013 року. Відповідно до п. 1.5 цього договору банківський вклад повертається вкладнику на першу вимогу. На підставі зазначеного та у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення суми вкладу за Договором, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь 27 000,00 (двадцять сім тисяч) грн. - банківського вкладу, нараховані відсотки згідно умов Договору в сумі 2 382,20 грн. (дві тисячі триста вісімдесят дві гривні 20 копійок); 1 544,73 грн. (одна тисяча п'ятсот сорок чотири грн. 73 коп.) інфляційних витрат за час прострочення, три проценти річних від простроченої суми в сумі 248,74 грн.; упущену вигоду в сумі 1 649,99 грн. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги повністю підтримав та просив позов задовольнити з урахуванням уточнень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду невідомі. Через канцелярію суду отримано письмові заперечення в яких зазначено, що оскільки, договір банківського вкладу «Японський Перший Здорова добавка» №678328/2013 від 14.11.2013 р. достроково розірвано, а грошові кошти 14.05.2014 року в сумі 27000,00 грн. з процентами перераховано Банком на поточний рахунок позивача [NUMBER], що підтверджено випискою по даному рахунку, залишок коштів на якому станом на 20.08.2014 складає 29388,57 грн., що свідчить про дотримання банком умов Договору, Правил та вимог НБУ, тому позовні вимоги [PERSON] за відсутності предмету спору є повністю незаконними, необґрунтованими та безпідставними, а отже, задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2013 року між Позивачем, [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», було укладено договір банківського вкладу «Японський «Перший» Здорова добавка» №678328/2013 від 14.11.2013 р. в національній валюті України. У відповідності до пункту 1.1 Договору Відповідач відкрив депозитний рахунок [NUMBER], код банку 380537, а позивач вніс суму грошові кошти депозит в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн., що підтверджується квитанціями № 560842 від 14.11.2013 року, №709512 від 16.11.2013 року та №1465458 від 29.12.2013 року та випискою з рахунку [NUMBER] від 14.05.2014 року. Пунктом 1.1 Договору передбачено, що банківський вклад (депозит) залучається на строк 6 (шість) місяців з 14.11.2013 р. по 14.05.2014 р. з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Датою повернення банківського вкладу (депозиту) відповідно до п. 1.7 Договору визначене 14.05.2014 року. Пунктом 1.5 Договору встановлено, що процентна ставка за користування банківським вкладом (депозитом) складає 19,75 (дев'ятнадцять цілих сімдесят п'ять сотих) процентів річних та при поповненні вкладу збільшується на надбавку згідно умов вкладу збільшується на надбавку згідно умов вкладу. 14 травня 2014 року за користування банківським вкладом (депозитом) були нараховані проценти в сумі 2 382,20 грн., що підтверджується випискою з рахунку від 14.05.2014 року. 14 травня 2014 року згідно п. 1.2 Договору Відповідач перерахував банківський вклад в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) грн. та нараховані згідно умов Договору проценти в сумі 2 382,20 грн. на зазначений в п. 1.2 Договору-рахунок - кореспондент [NUMBER], код банку 380537, що був відкритий за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] від 14.11.2013 року. Відповідно до п. 1.5 цього договору банківський вклад повертається вкладнику на першу вимогу. 19 травня 2014 року, Позивач звернувся до Відповідача з письмовою заявою з вимогою повернути Позивачу 21 травня 2014 року готівкою банківський вклад в сумі 27000,00 (двадцять сім тисяч) грн. з нарахованими згідно умов Договору відсотками в сумі 2 382,20 грн. (дві тисячі триста вісімдесят дві гривні 20 копійок), що згідно п. 1.2 Договору був перерахований та обліковується на рахунку [NUMBER], код банку 380537. Відповідач відмовив Позивачу у поверненні банківського вкладу в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами, на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. При цьому, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» банківський вклад в розмірі 27000,00 грн. та нараховані згідно умов Договору відсотки в сумі 2 382,20 грн. підлягають задоволенню. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 26 серпня 2014 року період прострочки становить: 103 дні (з 15.05.2014 року по 25.08.2014 року). Таким чином, сума інфляційних втрат за час прострочення становить 1 544,73 грн., з розрахунку 29 382,20 грн. х 103,8% х 101,0% х 100,4% -29 382,20 грн. Три проценти річних від простроченої суми складають 248,74 грн., з розрахунку 29 382,20 грн. х 3% / 365 х 103 дні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу у строки, встановлені у Договорі повністю не виконав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми банківського вкладу у розмірі 27000,00 грн., 2382,20 грн. - нарахованих відсотків, 1544,73 грн. - інфляційних витрат, 248,74 грн. - 3% річних, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Водночас, сума збитків у розмірі 1649,99 грн., яку просить стягнути Позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин. За таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Крім цього, відповідно до ст.ст. 59-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, розмір збитків (упущеної вигоди) повинен доводити позивач. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у судовому засіданні Позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється завдані позивачу збитки та їх розрахунок, як і не надано жодних об'єктивних доказів на обґрунтування заявленого до відшкодування розміру збитків (упущеної вигоди) в розмірі 1649,99 грн., суд вважає, що у цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 612, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved