overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 листопада 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1688 розірвати. В обґрунтування позову вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 листопада 2017 року (арк.с. 11). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк.с.12). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 січня 2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №53 розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2016 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 січня 2014 року (арк.с.10). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк.с.11). Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2016 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 406 розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач, представник позивача не зявилися, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не зявилися, представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 вересня 2002 року (арк.с.4). Від шлюбу вони мають неповнолітніх д ітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк.с.5, 6). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі при звільненні, а також середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову зазначає, що з 12.11.2016 року вона була прийнята на роботу у КП «Гульськ-Водоканал» на посаду контролера-касира. 08.08.2017 року вона була звільнена із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). У період її роботи на підприємстві з листопада 2016 року і до дня її звільнення комунальне підприємство не нараховувало та не виплачувало їй заробітну плату. Оскільки відповідач з дня її звільнення та наданий час не сплатив заборгованість по заробітній платі, чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП, просить суд стягнути з відповідача на її користь також середній заробіток за час затримки розрахунку та вихідну допомогу при звільненні. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином; про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав; клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-21 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючи на те, що з березня 2015 року проживала з відповідачем однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. Позивач зазначила, що має спільного з [PERSON] сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Сімейні відносини з [PERSON] не склалися, а тому останній самоусунувся від своїх обов'язків по утриманню дитини. Відповідач є працездатною людиною і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. За таких обставин [PERSON] просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася з позовом до[PERSON], в якому прохає змінити розмір аліментів з твердої грошової суми 500 грн. на ј частку від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щона підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року відповідач зобовязаний виплачувати на користь позивача на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 500 грн., до досягнення ним повноліття. Позивач вказує, що у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати розмір сплачуваних аліментів є занадто низьким. Тому звернулася до суду і прохає змінити розмір сплачуваних аліментів з 500 грн. на ј частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У судове засідання позивач не з`явилася, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи була сповіщена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на дитину з 500 грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, оскільки відповідач працює та не заперечує надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У травні\~2018\~року позивач\~звернулася з\~позовом до [PERSON], в якому прохає змінити розмір аліментів з твердої грошової суми по 300 грн. на утримання сина та дочки, на 1200,00 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач,\~посилалася на\~те,\~що на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року відповідач зобовязаний виплачувати на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в розмірі по 300,00 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Позивач вказує, що у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати розмір сплачуваних аліментів є занадто низьким. Тому звернулася до суду і прохає змінити розмір сплачуваних аліментів з 300,00 грн. на 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно. У судове засідання позивач не з`явилася, на давши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду сповіщено належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дітей дочки [PERSON],\~[INFO],\~та сина\~[PERSON],\~[INFO].(а. с. 13, 14). Згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року відповідач зобовязаний виплачувати на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в розмірі по 300,00 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. (а. с. 9-10). В довідці № 188 від 10.05.2018 року, виданій виконкомом Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, вказано, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із матір`ю Юр`євою [PERSON].(а. с. 7, а. с. 15 копія свідоцтва позивачки про шлюб та зміни прізвища). Станом на 01 травня 2018 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на дітей в сумі15120,00 грн. (а. с. 8). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на дітей з 300,00 грн. на кожну дитину, на 1200,00 грн., оскільки відповідач має змогу і повинен надавити допомогу дітям. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 26 червня 2004 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 714. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, сварок, поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Суду пояснила, що на ґрунті матеріальних труднощів виникали сварки, що призвели до припинення шлюбних відносин. Не заперечує, що вона має фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Просить не надавати додаткового строку для примирення, оскільки сім»я збережена бути не може, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, просить розірвати шлюб. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 червня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 714. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння,з причин відсутності любові та поваги один до одного, що призвело як наслідок до подружньої зради. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у травні 2018 року, з того часу проживають окремо один від одного та наміру відновлювати їх сторони не мають, спільного господарства не ведуть. В наданий судом строк для примирення не вживали будь-яких заходів до збереження сім'ї. Тому за наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'я розпалась остаточно та збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір'ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду із позовом, який уточнили (зменшили позовні вимоги) в останнє у підготовчому засіданні, і просили суд в остаточні редакції позову Визнати за [PERSON] , [PERSON] право спільної власності, по одній другій частині на земельну ділянку, площею 0, 067 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В підготовчому засіданні позивачі підтримали свої вимоги. Представник Управління держгеокадастру в Одеській області не заперечував проти задоволення позову, просив врахувати позицію управління, викладену письмово. Представник Крижанівської сільради подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Рішення при таких обставинах ухвалюється у підготовчому засідання (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачів, представника третьої особи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Так, [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 0, 067 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі є доньками [PERSON] , і вони є спадкоємцями за законом що прийняли вказану спадщину (а.с. 22) В теперішній час реєстрація права власності на земельну ділянку, що є предметом спору по даній справі, відсутня, і нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.66). Право власності [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. \~ \~ \~ \~Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. \~ \~ \~ \~За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У травні 2018 року позивачі Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі-позивачі) звернулися до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] і користуються послугами, що надаються позивачами. Відповідачі не в повній мірі сплачували комунальні послуги, в зв`язку з чим у них утворилася заборгованість за період з 01.08.2010 року по 01.02.2018 року. Стягнення трьох відсотків річних та нарахування на борг індексу інфляції позивачі мотивують вимогами ст. 625 ЦК України. Тому позивачі просили суд, стягнути з відповідача на користь позивача 1 заборгованість за спожиті послуги за період з 01.08.2010 року по 01.02.2018 року у розмірі 40697,94 грн., з яких: основна заборгованість - 17766,01 грн., інфляційні втрати - 14265,59 грн. та 3% річних - 2779,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 667,09 грн.; на користь позивача 2 заборгованість за спожиті послуги за період з 01.08.2010 року по 01.02.2018 року у розмірі 57125,66 грн., з яких: основна заборгованість - 26000,90 грн., інфляційні втрати - 25956,59 грн. та 3% річних - 5168,17 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач 1 та представник відповідача позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні та застосувати строки позовної давності. У судове засідання відповідач 2 не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, вислухавши сторін, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, наявні докази,

Outcome: partial