Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У травні 2019 року Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої на свою користь 353572,60 грн в рахунок відшкодування витрат на навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено угоду про підготовку лікаря. Цією угодою передбачено обов`язок відповідача після закінчення навчання відпрацювати три роки у закладі охорони здоров`я, куди випускник буде направлений за розподілом, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до бюджету вартість навчання. [PERSON] закінчила навчання у позивача та отримала диплом спеціаліста, тобто отримала у позивача за рахунок коштів державного бюджету повну вищу освіту та здобула кваліфікацію лікаря. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, та не відпрацювала трьох років за місцем направлення, так як була звільнена з посади лікаря анестезіолога в зв`язку з прогулом без поважних причин. Зазначене свідчить про небажання відповідача відпрацювати не менше трьох років як молодий фахівець в державній установі охорони здоров`я, а тому зобов`язана відшкодувати державі витрати, пов`язані із її навчанням. Ухвалою суду від 24.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи неявку відповідача, яка була належно повідомлена про місце, дату та час судового засідання та не повідомила про причини неявки, відсутність відзиву суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та [PERSON] укладено угоду про підготовку лікаря № 6 за спеціальністю лікувальна справа, згідно з умовами якої остання зобов`язувалась прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку (на 8 а.с.). У 2015 році [PERSON] закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова отримала повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа» і здобула кваліфікацію лікар (витяг з наказу та диплом на 14, 15 а.с.). Відповідно до пропозиції щодо працевлаштування 24.06.2015 року [PERSON] направлено на роботу до ДОЗ та курортів Вінницької ОДА Чечельницької лікарні планового лікування. Із пропозицією щодо працевлаштування відповідач ознайомилась та погодилась 24.06.2015 року (на 9 а.с). Наказом № 40КУ про припинення трудового договору «Чечельницька лікарня планового лікування» [PERSON] . 28.02.2018 року звільнено з посади лікаря анестезіолога в зв`язку з прогулом без поважних причин (на 11 а.с.). Після звільнення відповідач не відшкодувала до державного бюджету вартість навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова. Станом на 30.10.2018 року загальна сума заборгованості [PERSON] по оплаті вартості навчання за 2009-2015 навчальні року становить 353572,60 грн, з яких 150657,79 грн основна сума боргу, 174160,41 грн індекс інфляції та 28754,40 грн - 3% річних (довідка та розрахунок на 12-13 а.с.). Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 56 Закону України «Про вищу освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак, якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Указом Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менш ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують у встановленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до пункту 4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду, згідно з якою випускники зобов`язані відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад зобов`язаний забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Відповідно до пункту 14 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» (із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 511 від 17 липня 2013 року) передбачено, що у разі звільнення молодого фахівця з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни протягом трьох років, випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] добровільно підписуючи угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, погодилась на працевлаштування її навчальним закладом, отримала направлення на роботу та навчаючись за кошти державного бюджету, погодилась відшкодувати вартість навчання у разі відмови відпрацювати не менше трьох років. Вирішуючи спір, судом враховується, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та типової угоди в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки, відповідно до направлення на роботу та відповідно не відшкодовано вартість навчання. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5303,59 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved