Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] , просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців та визнати наступні тимчасові обмеження прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: - заборонити наближення на 100 м до місця проживання [PERSON] та дітей: [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , або місця їх перебування, а також майна [PERSON] , в тому числі й щодо якого наявний спір; - заборонити особисто та/або через третіх осіб розшукувати [PERSON] та дітей: [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] та/або переслідувати їх і в будь-який спосіб спілкуватись з ними. Заява обґрунтована тим, що 03 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 квітня 2019 року. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. За час спільного проживання [PERSON] постійно допускав образи, нецензурну лайку та фізичне насильство до [PERSON] , шляхом побиття різними способами, навіть у період її вагітності, не піклувався про неї та дітей. Вказані обставини робили подальше спільне життя сторін не можливим, у зв`язку з чим [PERSON] прийняла рішення щодо розлучення. [PERSON] та його родичі навіть після припинення шлюбних відносин продовжують ображати, принижувати та поширювати недостовірні відомості щодо [PERSON] . Вказано, що ситуація значно погіршилася після подання [PERSON] позову про стягнення аліментів на утримання дітей, та стягнення додаткових витрат на їх розвиток. [PERSON] чинить психологічний тиск морально принижуючи колишню дружину, та застосовує фізичне насильство щодо [PERSON] у вигляді побиття, погрожує вбивством, з метою щоб вона відмовилася від аліментів та додаткових витрат на малолітніх дітей, а також сплатила кошти, в сумі яку він сам визначить, за особисте майно [PERSON] , подароване та придбане її батьком за час спільного проживання. Ним було подано позов щодо поділу спільного майна подружжя. Як спосіб маніпуляції, для досягнення своєї цілі, та впливу використовує спільних дітей, налаштовуючи їх проти матері та вводячи в оману щодо підстав розлучення. З цією метою подав недостовірний позов про перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми. Погрожував взяти доньку та не повернути її, й в подальшому відібрати її, поділивши таким чином дітей. Звертається до органу опіки та піклування з неправдивими заявами. Викликає поліцію та пише неправдиві заяви на [PERSON] , у зв`язку з чим вона змушена разом із сином [PERSON] їздити у відділ поліції й писати пояснення на вказані заяви. Пише неправдиві заяви до прокуратури на [PERSON] та її близьких родичів. Звертається у засоби масової інформації з метою поширення неправдивих відомостей про неї та її близьких родичів. Пише неправдиві заяви по місцю роботи з вимогою її звільнення, з підстав вчинення нею розкрадання державного майна, у вигляді марок та конвертів. Подавав Президенту України та Генеральній прокуратурі звернення, у якому виклав не достовірні та не правдиві відомості. [PERSON] використовує різні способи морального тиску на [PERSON] , навіть дітей не шкодує і використовує їх як інструмент маніпуляцій та впливу на колишню дружину. Вказані вище дії [PERSON] доповнює фізичним насильством. Так, після фактичного припинення шлюбних відносин останній неодноразово чинив насильство в сім`ї. [PERSON] 16 грудня 2018 року, не витримавши чергової сварки, пошкодження [PERSON] належного їй майна, погроз застосування до неї і дітей зареєстрованої за ним мисливської зброї, викликала наряд поліції та написала відповідну заяву, у зв`язку з чим було складено адміністративний протокол. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2019 року адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Суд виходив з того, що у протоколі адміністративного правопорушення не зазначено про факт заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, чи можливості такого застосування, не надавши оцінки заяві і поясненням [PERSON] та показам свідків. Суд також вказував, що встановлено існування між колишнім подружжям, яке спільно не проживає, спільного господарства не веде, житлово-майнового конфлікту щодо користування спільним житловим будинком та виховання малолітньої дитини, а тому такі спори мають вирішуватися у цивільному порядку, а не викликом наряду поліції. Суд роблячи такі висновки та встановлюючи вказаний факт порушив норми права й безпідставно, без допиту потерпілої та свідків неправомірно закрив провадження у справі. Вказану постанову вона не отримувала, дізналася про неї нещодавно з ЄДРСР, тому була позбавлена можливості оскаржити її у апеляційному порядку. Відчуваючи свою безкарність [PERSON] , в присутності дітей та оточуючих продовжує погрожувати їй застосувати мисливську рушницю та фізично розправитися з нею, та таким чином заволодіти в повному обсязі усім спірним майном, щодо якого існує судовий спір, на поділ якого вона не погоджується. Отримавши від [PERSON] зустрічні позови, щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, й про зобов`язання батька належно виконувати батьківські обов`язки та визначення порядку його участі у вихованні дітей, [PERSON] , обурившись тим, що вона не піддається моральному тиску і навпаки відстоює свої та малолітніх дітей права і законні інтереси, 17 грудня 2019 року в неадекватному стані о 18:00 год. прибув до садового будинку по [ADDRESS] , дочекався повернення [PERSON] з дітьми з роботи, знімаючи усе на мобільний телефон, в чергове почав ображати її, нецензурно лаявся, бив по її автомобілю доки не розбив дзеркало бокового виду, а коли вона вийшла з авто наніс їй удари. В результаті чого [PERSON] опинилася на лікарняному ліжку з діагнозом «струс головного мозку». Сином [PERSON] було викликано поліцію, а нею написано заяви про притягнення [PERSON] до відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля GEELY EMGRAND 7. По даному факту 18 грудня 2019 року внесено відомості до ЄРДР, та відкрито кримінальне провадження № 12019120020009681 та № 12019120020009389. Про дану подію [PERSON] особисто повідомила орган опіки та піклування під звукозапис судового засідання у цивільній справі №404/2333/19, й про те, що діти бояться батька та відмовляються від спілкування з ним, на що представник Міської ради м. Кропивницький пригрозила відібрати у неї дітей, жодним чином не відреагувавши на поведінку батька дітей. Син [PERSON] , будучи свідком та безпосереднім учасником викладених вище подій, не одноразово особисто захищав матір від нападів батька, вступав у бійку з ним, змушений був їздити до слідчого відділу поліції надавати пояснення на неправдиві заяви батька, та по факту вчинення батьком насильства у сім`ї, категорично відмовляється спілкуватися з ним будь-якими способами. Донька [PERSON] , через свій маленький вік, не розуміючи що відбувається, чому тато приходить до неї додому, вибиває вікна, двері, б`є маму, нецензурно лається, у ці моменти дуже боїться батька та плаче, відмовляючись потім з ним спілкуватися, боїться, що він знову почне бити маму. Пізніми вечорами [PERSON] їздить на власному автомобілі навколо житла [PERSON] та її дітей, спостерігаючи та слідкуючи за нею. Уся ця ситуація й поведінка [PERSON] дуже впливає на психологічний стан дітей, їх поведінку, відношення до батька, може призвести до негативного ставлення у майбутньому до свого партнера, неправильного уявлення про те, що сварки та бійки у сім`ї є звичною справою та нормою життя, що тільки застосовуючи насильство можна досягти своєї цілі та отримати бажане. [PERSON] сприймає погрози [PERSON] щодо розправи з нею, в тому числі із застосуванням зброї реальними, переконана, що кривдник може реалізувати свої погрози, у зв`язку з чим діти залишаться в притулку без матері. Подібні дії вона терпить і від матері та сестри [PERSON] . Така його поведінка триває протягом усього часу з дня фактичного припинення шлюбних відносин й не припиняється, а навпаки з кожним днем посилюється. Поліція та прокуратура чинять бездіяльність, [PERSON] почуває себе беззахисною, змушена була завести собаку для свого захисту та захисту подвір`я і майна, установила камери відео спостереження, приєднала будинок до сигналізації. У зв`язку з агресивною та неадекватною поведінкою колишнього чоловіка, постійним моральним тиском, поширенням неправдивих відомостей, застосуванням фізичного насильства та погрозами фізичної розправи, пошкодженням майна, заявник перебуває у постійному страху за своє життя і здоров`я та за малолітніх дітей, за цілісність та безпеку майна, позбавлена спокійного сну, від кожного шороху перевіряє чи це не [PERSON] в черговий раз переліз паркан та ходить по подвір`ю, тому звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено дату судового засідання. 23 червня 2020 року від [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення, відповідно яких вказано, що уважно розглянувши заяву [PERSON] у нього склалось враження, що у останньої завищена самооцінка, оскільки вбачається манія переслідування. Вказано, що дійсно, у минулому році між заявницею та ним розірвано шлюб, адже остання є неадекватною особою з якою проживати спільно стало не можливим, адже постійна агресія, зловживання спиртними напоями - це є не нормальною поведінкою для будь-якої свідомої людини. Після розлучення почалися судові тяжби пов`язані із усуненням перешкод у вільному спілкуванні та побаченні з дітьми, а також розподіл майна подружжя. [PERSON] користуючись дружніми стосунками із дільничним інспектором та маючи вплив свого батька, працівника апеляційного суду вирішила, що він має лише обов`язки, а про права на дітей має забути. В результаті чого, він у квітні 2019 року вернувся до суду з позовом про усунення перешкод у вільному спілкуванні та побаченні з дітьми. Станом на червень 2020 року справа перебуває на розгляді в Кіровському районному суді м. Кіровограда (суддя Павелко І.Л.). Зазначено, що в матеріалах справи є вимога заявника, де вона вимагає, щоб він привозив і забирав дітей за місцем їх проживання, тут же вона вимагає зовсім протилежного. Окрім цього, [PERSON] всіляко перешкоджає йому бачити дітей, створює суцільні перешкоди, провокації, оскільки розуміє, що дільничний інспектор допоможе. Одна з таких сфабрикованих справ, скасована ним, але це не зупиняє [PERSON] , яка в день побачення з дітьми з криками та нецензурною лайкою в присутності дітей почала битися, в свою чергу він викликав поліцію з метою зафіксувати факт перешкоджання та нанесення тілесних ушкоджень. Згодом йому стало відомо, що заявник подала заяву по факту нанесення їй тілесних ушкоджень, але це повна фальсифікація, адже він має відеодоказ даної події. Вважає, що [PERSON] всіляко затягує та унеможливлює розгляд цивільних справ про побачення з дітьми та розподіл майна, розпочатих саме з його ініціативи, що і бентежить останню. За рік розлучення, поліція та сусіди вже знають особисто в обличчя, як заявника, так і його, адже вона постійно подає безглузді заяви, а він в свою чергу тим і займається, що надає пояснення. [PERSON] , як працівнику суду, не цінує час своїх колег, оскільки постійно подає безглузді позови, уточнення, доповнення і т.д. На сьогоднішній день ним направлено заяви до прокуратури та поліції відносно дій дільничного інспектора, який приховує злочинні дії заявника та її батька. Сім`я [PERSON] чинить на нього психологічний тиск, в результаті чого він і звертається в різні інстанції. Батько [PERSON] взагалі дозволив собі поведінку, яка характеризує його не зовсім в гарному світлі подій, адже простягав руки до його сестри зі словами: « Я всіх Вас знищу і хату Ви не отримаєте, оскільки я суддя!». По даному факту відкрито кримінальну справу. [PERSON] неодноразово намагалась позбавити його безпідставно батьківських прав, тисла на дітей, підтвердженням цього є висновок психолога, який засвідчує, що син повністю під тиском матері. Вона маніпулює дітьми, їх почуттями, окрім матеріальних благ її нічого не хвилює і лише власна образа покинутої жінки спонукає її вчиняти безглузді вчинки, які кидають під сумнів її психічну врівноваженість. Просив відмовити заявнику в задоволенні даної заяви, оскільки суб`єктивна думка останньої та сфабриковані документи ніяким чином не мають правових підстав для задоволення. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2020 року за заявою [PERSON] в частині вимог про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] стосовно дітей залишено без розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2020 року в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2020 року у задоволенні заяви заінтересованої особи [PERSON] про відвід судді Іванової Н.Ю. у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису відмовлено. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, з наведених у ній підстав та просила її задовольнити. Додатково зазначила, що [PERSON] перелазить через її паркан, вибиває двері, вікна та застосовує до неї силу. У 2018 році відносно нього було складено адміністративний протокол, однак провадження по справі було закрито. 17 грудня 2019 року він приїхав до неї, почав бити автомобіль та ударив її, син почав її захищати. Вказала, що з дітьми [PERSON] не спілкується. Просила не розглядати у прохальній частині позову клопотання щодо витребування доказів, оскільки вказане призведе до затягування розгляду справи. [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що вказані у заяві події не відповідають дійсності. Зазначив, що з дітьми спілкується, із заявником не спілкується. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, заслухавши заявника, заінтересовану особу, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 квітня 2019 року розірваний. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгороднього Є.В. від 14 лютого 2019 року (справа № 404/392/19, номер провадження 3/404/143/19), адміністративне провадження відносно [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП , закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Із зазначеної постанови вбачається, що 16 грудня 2018 року о 17 год. 30 хв. [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно [PERSON] в ході якого ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги №1166 від 17 грудня 2019 року, о 18:50 год. до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» надійшов виклик від [PERSON] на адресу: [ADDRESS] . Причина виклику вказана: біль голови від удару. Згідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 21866 [PERSON] знаходилась у стаціонарі з 18 грудня 2019 року по 23 грудня 2019 року, їй поставлений діагноз: закрита ЧМТ. Струс головного мозку, забої тканин голови. Відповідно до листка непрацездатності, серія [NUMBER] , виданого КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» 23 грудня 2019 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 грудня 2019 року по 23 грудня 2019 року. Згідно до витягу з ЄРДР, за заявою [PERSON] від 17 грудня 2019 року, 18 грудня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості по факту нанесення їй [PERSON] тілесних ушкоджень. 17 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області з заявами про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень, та побиття належного їй на праві власності автомобіля GEELY EMGRAND 7, 2014 року випуску, білого кольору, д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови про прийняття кримінального провадження до свого провадження слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Кравченко Є.С. від 11 березня 2020 року, кримінальне провадження за № 12019120020009389 від 18 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України прийнято до провадження. Згідно до повідомлення інспектора СЮП ВППП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, 10 вересня 2019 року до чергової частини Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області з відділу «102» УОАЗОР надійшла електронна картка про те, що спеціальною лінією «102» надійшло телефонне повідомлення від гр. [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] про те, що за адресою: [ADDRESS] дружина перешкоджає заявникові бачитись з їхніми спільними дітьми. Вказану подію зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області за № 46704 від 10 вересня 2019 року. Під час спілкування з гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] остання пояснила, що син [PERSON] напередодні попередив батька [PERSON] про те, що він знаходитиметься 10 вересня 2019 року до 18:00 год. на курсах розвитку «Дошкільнятко» та батько має їх забрати. Дані покази підтвердив і сам син. В своєму поясненні гр. [PERSON] запевняє, що не створює перешкод гр. [PERSON] у спілкуванні з спільними дітьми. Також, [PERSON] повідомив, що забув сказати батькові о котрій годині потрібно забирати, а матері сказав що все передав. Згідно довідки ДОП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, з відділу «102» УОАЗОР 17 грудня 2019 року о 19.49 до чергової частини Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла електронна картка про те, що спеціальною лінією «102» звернувся гр. [PERSON] про те, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає бачитись з дитиною. Вказану подію зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за № 63102 від 17 грудня 2019 року. В ході проведення перевірки працівниками Управління патрульної поліції прибувши на місце виклику та поспілкувавшись із заявником котрий повідомив, що його колишня дружина [PERSON] не дає бачитися з дітьми, повідомив що в нього є висновок органів опіки та піклування, ще додав, що справа знаходиться на розгляді в суді, за даним фактом від [PERSON] відібрано заяву та пояснення. Того ж дня звернулася із заявою його колишня дружина [PERSON] ЄО № 63092 від 17 грудня 2019 року та інформацію внесено до ЄРДР № 12019120020009389 від 18 грудня 2019 року. Від написання пояснень відмовилась, так як на даний момент перебуває на лікарняному. Згідно до висновку виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 06 березня 2020 року, комісією з питань захисту прав дітей вирішено вважати доцільним визначити наступний час зустрічей [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] , а саме: батько забирає дітей з місця їх перебування щовівторка, щочетверга з 18.00 до 20 .00 та щонеділі з 10:00 до 20:00 повертає до місця постійного проживання; спільний організований відпочинок з дітьми за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та наявності підтверджуючих документів. Судом встановлено, що Кіровським районним судом м. Кіровограда розглядається справа (№ 404/2333/19, номер провадження 2/404/577/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради м. Кіровограда про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей про визначення батьку зустрічей та участі у вихованні дітей. Також, з пояснень [PERSON] та [PERSON] , судом було встановлено, що між ними існує спір з приводу поділу спільного майна подружжя та додаткових витрат на утримання спільних дітей. Відповідно до ч.1, ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2, ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2, ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо неї фізичне та психологічне насильство. За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Як вбачається із постанови ВС/Касаційного цивільного суду від 06.02.2020 р. у справі № 753/8626/19 провадження № 61-15016св19 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні та конфліктні відносини з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, участі батька у вихованні, спілкуванні з дітьми, поділу майна, щодо додаткових витрат на утримання дітей. Судом не встановлено факт психологічного та фізичного насильства щодо заявника з боку заінтересованої особи, не доведено його і заявником. На підтвердження цього факту стороною заявника належних, допустимих та достатніх доказів суду не надано, наведені заявником обставини не містять ознак фізичного чи психічного насильства в розумінні Закону. Оглянуте в судовому засіданні відео, надане [PERSON] , не підтверджує факту нанесення чи не нанесення ним тілесних ушкоджень [PERSON] . Сам факт звернення заявниці до правоохоронних та інших органів з підстав вчинення щодо неї психологічного та фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, а не підтверджує факт того, що [PERSON] вчинив щодо неї психологічне або фізичне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування до відповідної особи спеціальних заходів до протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-яких інших доказів про те, що [PERSON] вчиняються дії, які б свідчили про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства не надано. Таким чином, проаналізувавши вимоги заявника, суд дійшов висновку, що між сторонами фактично існують спірні відносини з приводу участі у вихованні дітей, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, участі батька у вихованні, спілкуванні з дітьми, поділу майна, щодо додаткових витрат на утримання дітей, а тому дані відносини мають бути вирішені в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України та Цивільного кодексу України, а не шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису, а відтак у задоволенні заяви необхідно відмовити. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed