Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Цибулівської сільської ради Тростянецького районного суду Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Зазначений будинок, відповідно до виписки з погосподарської книги, відносився до суспільної групи робочий двір, головою двору була [PERSON] , а членом двору був брат [PERSON] . У передбачений законом спосіб, [PERSON] , син померлої, фактично вступив у володіння спадковим майном, але не оформив своїх спадкових прав на будинок. [INFO] помер брат позивача [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого за вищевказаною адресою. Спадкоємцем до майна померлого є позивач, яка своєчасно прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. [PERSON] звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинку та господарських споруд, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 27.08.2019 р. замінено первісного відповідача Цибулівську сільську раду Тростянецького району Вінницької області на належного відповідача [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третіх осіб: [PERSON] та Цибулівську сільську раду Тростянецького району Вінницької області. 09.10.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] . Представник третьої особи - Цибулівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] народився [INFO] в с. Цибулівка, Тростянецького району Вінницької області, у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] його батьками записані мати - [PERSON] , батько - «------» (а.с.136). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Бандурівка Чечельницького району, її батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Після укладення шлюбу з [PERSON] , [INFO] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З виписки з погосподарської книги по Цибулівській сільській раді № 6, особовий рахунок № [NUMBER] , погосподарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] , вбачається, що станом на 1991-2000 р.р., господарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та член двору: син [PERSON] , [INFO] , (а.с.18). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 37,4 кв.м., допоміжною площею 24,1 кв.м., складається з житлового будинку, убиральні (тимчасової), огорожі, ворота, хвіртки (а.с.12-14). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , станом 15.04.1991 р., кожному належало по 1/2 частки майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 02.06.1992 р. [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що вона матиме за законом право, в тому числі: житловий будинок і надвірні будівлі, заповіла [PERSON] Заповіт посвідчено головою виконавчого комітету Цибулівської сільської ради Тростянецького району та зареєстровано в реєстрі за №292 (а.с. 8). У копії свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] вказано, що [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років, про що 23.02.1997 р. зроблений відповідний актовий запис за №9 (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Цибулівської сільської ради від 29.05.2018 р. №213, спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном та був зареєстрований разом з померлою в [ADDRESS] , по день її смерті з 1967 р. по 22.02.1997 р., що підтверджується записами в погосподарських книгах Цибулівської сільської ради Тростянецького району (а.с.11). Відповідно до листа завідувача Державним нотаріальним архівом від 02.07.2019 р. №2107/01-18, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Тростянецькою державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.81), що свідчить про те, що інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Тобто, спадкоємцем до майна [PERSON] , був її син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки постійно проживав з померлою у спадковому будинку по [ADDRESS] . 23.07.2007 р. [PERSON] , який народився [INFO] та мешкає в с.Цибулівка Тростянецького району, на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що він матиме за законом право, в тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями, земельний та майновий паї, вклади, заповів [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем Цибулівської сільської ради Тростянецького району та зареєстровано в реєстрі за №169 (а.с. 10). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 49 років, про що 15.05.2017 р. складено відповідний актовий запис №11 (а.с. 9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У довідці виконавчого комітету Цибулівської сільської ради від 29.05.2018 р. №213 зазначено, що спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] на підставі заповіту, який посвідчено від його імені секретарем Цибулівської сільської ради 23.07.2007 р. за реєстровим номером №169 є його сестра [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та подала заяву про прийняття спадщини до Тростянецької державної нотаріальної контори. За наявною інформацією Цибулівської сільської ради заповіт на даний час ніким не змінено та не скасовано. До складу спадкового майна належить житловий будинок з погосподарськими спорудами в [ADDRESS] . За даними земельно-шнурової книги Цибулівської сільської ради, запис №244, біля господарства за адресою: [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,42 га, з правовим режимом: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,17 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується записами у даній книзі №2 Цибулівської сільської ради (а.с.11). Згідно копії спадкової справи №296/2017 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини зверталася 08.08.2017 р. [PERSON] . Тобто, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у визначений законодавством строк подала до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Окрім того, із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] також зверталася відповідач по справі [PERSON] Заява подана до Тростянецької ДНК 08.08.2017 р. за №769. Нотаріусом, їй було роз`яснино, що відповідно до ст. 1223 ЦК України, у спадкоємців за законом право на спадкування виникає у разі відсутності заповіту (а.с. 128). Інший спадкоємець - [PERSON] , відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь [PERSON] , про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.134). Також, позивач [PERSON] отримала 19.02.2018 р. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,5968 га в межах згідно з планом, розташованої на території Цибулівської сільської ради, Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0524186500:01:003:0016, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №678599 (а.с.156 звор). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 06.06.2018р. №353/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] , у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на житловий будинок після смерті померлого (а.с.15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва на житловий будинок, що залишився після смерті брата [PERSON] , позивачу нотаріусом фактично було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на належний йому житловий будинок. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] і спадкоємцем до його майна за заповітом є [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті брата [PERSON] , а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали останньому за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved