Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Ухвалою Хмельницького міського суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року було передано на розгляд Деражнянському районному суду Хмельницької області позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені і спільне господарство не ведеться з 10 серпня 2019 року. У подружжя відсутній діалог в інтересах збереження сім`ї та у відносинах, заснованих на взаємоповазі та довірі один про одного. Від шлюбу дітей немає. Ухвалою судді від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судове засіданні позивачка та її представник не з`явилися, проте подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає та просить строк на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що заявлений позов визнає в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб без призначення строку на примирення. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання сторін відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01.06.2014 року Виконавчим комітетом Маниковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, про що складено актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.11.2019 року. В обґрунтування позову позивачка стверджує, що між подружжям немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя, вони різні за характером люди і шлюб існує лише формально, а тому спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, обидві сторони визнали, що шлюбні стосунки між ними припинені. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому не вбачає підстав для вжиття заходів щодо їх примирення. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved