Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] та членом двору - позивач [PERSON] Спадкоємцем до майна покійної за заповітом та за законом є її син, позивач по справі, який своєчасно прийняв спадщину. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Позивач звернувся до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] , що належали померлій [INFO] . [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] в с. Торканівка Тростянецького району Вінницької області, у свідоцтві про народження серія [NUMBER] його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання від 03.07.2017 р. №396, [PERSON] , [INFO] , зареєстровани \~ \~ \~ \~й за адресою: [ADDRESS] з 14.12.1992 р. по теперішній час (а.с.6). 22.02.2012 р. [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] , [INFO] р.н., на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що він матиме за законом право, заповіла своєму сину [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем Торканівської сільської ради Тростянецького району [PERSON] Ф [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2 (а.с. 9). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років, про що 03.07.2014 р. зроблено відповідний актовий запис за № 18 (а.с. 7). За даними погосподарської книги по Торканівській сільській раді №2, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 1991-1995 роки будинок по [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору [PERSON] [INFO] , та член двору син [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 80,7 кв.м, житловою площею 50,0 кв.м, допоміжною площею 30,7 кв.м., складається з: житлового будинку - А; веранди - а; літньої кухні - Б; погребу - Б/П; прибудови - б; прибудови б; сараю В; прибудови в; вбиральні У; колодязя К; хвіртки, воріт 1-2; огорожі - 3 (а.с. 12-14). Відповідно до вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, судом встановлено, що станом на день смерті [PERSON] належало 1/2 частина майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №481/2014р. до майна померлої [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після її смерті звертався син [PERSON] Заява надійшла до Тростянецької державної нотаріальної контори 17.12.2014 р. за №1196 (а.с.42). Також, позивач отримав 19.11.2016р. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,3164 га в межах згідно з планом, розташованої на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0524185300:01:006:0078, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 02.04.2005 р. та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №76 (а.с. 63). Інші спадкоємці діти померлої [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] подали до Тростянецької державної нотаріальної контори заяви в яких зазначили, що відмовляються від належної їм частки у спадщині після смерті матері (а.с.46 звор., 47 звор.). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 07.05.2019р. №271/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у [PERSON] відсутній, він має право звернутися до суду з позовом для визнання за ним права власності на частину житлового будинку після померлої (а.с. 15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на належну їй частку житлового будинку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] , і спадкоємцем до її майна за заповітом є син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , а саме 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , яка належала останній за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved