Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому, просила стягнути з останнього на її користь матеріальні збитки в сумі 11936 грн. та моральну шкоду у розмірі 4000 грн., які були спричинені внаслідок залиття квартири її квартири відповідачем. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту залиття квартири [ADDRESS], складеного власниками квартир [NUMBER], комендантом будинку та затверджений головою правління ЖБК «Радянський вчений», власниця квартири [NUMBER] [PERSON] зазначила, що в ніч з 24 на 25 грудня 2014 року, внаслідок прориву водонапірних труб на кухні, залила водою [NUMBER] залито: стелю та стіни на кухні; коридор, який веде до кухні; стіну в кімнаті, яка розташована паралельно коридору, що веде до кухні. Згідно рахунку-фактури ТОВ «ДІОБУД» від 13.03.2015 № СФ-0000001, який позивач долучила до позову на підтвердження розміру спричиненої їй матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, сума становить 11936 грн. В ході судового розгляду судом за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку судового експерта від 12.06.2017 № СЕ-1204-1-833.17, розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири [ADDRESS], визначений, як вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу, становить 9233 грн. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. У своїх письмових запереченнях проти позову відповідач зазначала, що не заперечує факту залиття власної квартири і кухонь квартир сусідів: [NUMBER]. Одразу після цієї події відповідач добровільно запропонувала сусідам відшкодувати їм спричинені збитки, разом з тим, позивач від запропонованих 2500 грн. відмовилась, вважаючи їх недостатніми. При цьому відповідач зазначила, що залиття відбулось не з її вини, а внаслідок прориву старої водогінної труби, вбудованої в стіну. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що всупереч ч. 2 ст. 1166 ЦК України стороною відповідача не надано суду доказів того, що завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири відбулось не з її вини, а тому така шкода має бути нею відшкодована. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем, суд відхиляє наданий позивачем рахунок-фактуру ТОВ «ДІОБУД» від 13.03.2015 № СФ-0000001, оскільки такий доказ розміру спричиненої шкоди не є належним, а виходить із розміру визначеного висновком судового експерта від 12.06.2017 № СЕ-1204-1-833.17. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9233 грн. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 4000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4). У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Враховуючи наявність встановленої вини відповідача у спричиненні залиття квартири позивача, негативність такого явища щодо погіршення житлових умов та ступінь вимушених зусиль необхідних для відновлення попереднього становища, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в узагальненому вигляді моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За змістом п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. За правилами ст. 88 ЦПК України відшкодуванню позивачу відповідачем підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 3141,20 грн., які складаються з оплаченого судового збору у розмірі 481,20 грн. та проведення судової експертизи у розмірі 2660 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial