Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

У травні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Даний позов вмотивований тим, що 10 травня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Починаючи з березня 2016 року, тобто понад три роки сторони перестали підтримувати подружні стосунки, хоча і проживаємо в одній квартирі. Відповідач ухиляється від участі в утриманні доньки та вважає, що утриманням доньки повинна займися лише позивачка, а тому і виникла необхідність звернення до суду. Ухвалою судді від 24 червня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судовому засідання представник позивача підтримав поданий позов та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно 10 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 10 травня 2003 року (а.с.5). Сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження наявною в матеріалах справи серія [NUMBER] виданого 21 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.6). Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду справи та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню. Розмір аліментів необхідно встановити в розмірі ј частки його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 768,40 грн. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved