Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

у травні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 87 924 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначено про те, що 23.05.2018 року о 06.45 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Хюндай» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] , якою передано позивачу [PERSON] право на його володіння згідно довіреності від 11.08.2015 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Форд» державний номер [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень, вартість матеріального збитку визначено висновком експерта № 12/08 від 12.08.2019 року та становить 87 924 грн. Окрім матеріальної шкоди, позивач зазначає про завдання моральної шкоди, яку позивач оцінює у 20 000 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40-41). 30.07.2021 року до суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] , в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що позивач [PERSON] не є власником транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] , вказаний транспортний засіб належить [PERSON] . Відтак, позивач не є належним позивачем за даним позовом. Також, вказує, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТдВ «СТ «Домінанта» згідно полісу АМ/0886987 з лімітом відповідальності страховика у розмірі 100 000 грн. за шкоду, завдану майну. Позивачем вказаної обставини не враховано. За вказаних підстав, позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кирильчук І.А. від 30.09.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ТдВ «СТ «Домінанта» (а.с. 67-68). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кирильчук І.А. від 30.09.2021 року відзив [PERSON] повернуто особі, яка його подала, без розгляду (а.с. 69-70). 03.12.2021 року цивільну справу в порядку повторного автоматичного розподілу справ передано в провадження судді Шевченко Т.М. Інших заяв, клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. З наданих в розпорядження суду позивачем письмових доказів судом встановлено, що 11.08.2015 року [PERSON] видано довіреність на ім?я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю. за реєстровим номером 461, якою уповноважила [PERSON] бути представником у відповідних установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з питань продажу, за ціною та на умовах на свій розсуд, належного [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого органом Центр ДАІ 8006, 17.12.2014 року, автомобіля марки «Форд» державний номер [NUMBER] (а.с. 5). 23.05.2018 року о 06.45 год. на вул. Бориспільській, 34-А в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Хюндай» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4). Згідно висновку експерта № 12/08 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 12.08.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Форд» державний номер [NUMBER] , станом на 12.08.2019 року становить 87 924 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] зазначає, що є власником транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] на підставі довіреності від 11.08.2015 року. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.11.2020 року у справі № 573/476/19, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору відчуження цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Таким чином, позивач [PERSON] не є власником транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.05.2018 року . Стороною позивача не надано в розпорядження суду доказів на підтвердження належності вказаного вище транспортного засобу на праві власності [PERSON] . За таких обставин, відповідачем жодних прав позивача не порушено. Таким чином, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed