Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 квітня 2016 року між ним (позивачем) та відповідачем було укладено договір позики № 29723 в електронній формі, за умовами якого ТОВ «Веллфін» надало у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 1800 грн. строком на 30 днів Однак до цього часу відповідач борг не повернув і станом на 13 травня 2019 року розмір його заборгованості становить 76 476 грн. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість в розмірі 76 476 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 9 квітня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики № 29723 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 1800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів (а.с. 24-40). Як вбачається з повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» від 13 травня 2019 року, 9 квітня 2016 року через систему платежів «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») було проведено видачу займу на сайті CREDITUP.COM.UA в розмірі 1800 грн. на карту [PERSON] (а.с. 42-54). Згідно наданого ТОВ «Веллфін» розрахунку станом на 13 травня 2019 року відповідач має заборгованість за договором позики у розмірі 76 476 грн. 00 коп., яка складається з 1800 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 36 612 грн. -заборгованість за відсотками та 38 064 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 41). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов договору позики № 29723 від 9 квітня 2016 року сукупна вартість позики складає 1 800 грн., проценти за користування позикою складають 972 грн., а всього - 2772 грн. (а.с.32-40). Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 1 800 грн. з нарахованими процентами за період кредитування у розмірі 972 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Веллфін» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 69,63 грн. (1921 грн. х 2772 грн. : 76 476 грн).

Outcome: partial