Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернулася [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що [INFO] року помер [PERSON] який доводився чоловіком [PERSON], та батьком [PERSON], [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та в цілому складається із: житлового будинку літ. «А», погребу з шийкою літ. «В», прибудови літ. «а», веранди літ. «а », сараю літ. «Б»», убиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», гаражу літ. «Е», ями вигрібної І, колонки питної літ. «к», огорожі №1, воріт з хвірткою №2. Вказаний житловий будинок було збудовано власними силами та коштом [PERSON] у період з 1982 - 1986 p.p. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивачі належним чином прийняли спадщину звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07.06.2016 року, позивачі звернулися до нотаріальної контори, у якій була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Проте, державний нотаріус повідомив, що не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки Позивачами не подано документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії додається). Також у даній постанові державний нотаріус вказав, що згідно довідки, наданої КП «КМБТІ Полтавської обласної ради» від 19.02.2016 року за №61/516, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], не зареєстрований. Згідно довідки Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.05.2016 року за №18-69, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], лічиться по сільраді за [PERSON]. Дійсно, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями було збудовано власним коштом та силами [PERSON] у період з 1982 по 1986 рік. На рік закінчення будівництва (1986 рік) система реєстрації нерухомого майна в УРСР регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції (інструкція втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13.12.95) державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Про це зазначено у п. 3.3. Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Як вбачається із Довідки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради 09.06.2016 року за [PERSON] числиться житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Як вбачається із вищевказаної довідки з погосподарської книги; за [PERSON] лічився саме житловий будинок як об'єкт нерухомого майна, який має поштову адресу та згідно відомостей технічного паспорту не значиться як самочинно збудований або не зданий в експлуатацію. Оскільки [PERSON] помер, то і відповідно реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на його ім'я здійснити неможливо. В силу цього і неможливо оформити право власності на спірний будинок у порядку спадкування. Як слідує із вищенаведеного, на сьогоднішній день Позивачі є спадкоємицями за законом першої черги, що належним чином прийняли спадщину після померлого [INFO] року [PERSON]. Однак, оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав померлому, у порядку спадкування не вбачається за можливе, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. На підставі вищевикладеного просилили суд, визнати за ними, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по 1/3 частці за кожним, право власності на житловий будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається із житлового будинку літ. «А», погребу з шийкою літ. «В», прибудови літ. «а», веранди літ. «а1»,, сараю літ. «Б», убиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», гаражу літ. «Е», ями вигрібної ї, колонки питної літ, «к», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з явилася. На адресу суду надіслали заяву про слухання справи без її участі. Представник відповідача Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] який доводився чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 лютого 1990 року, видане Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, та батьком [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 26 вересня 1981 року, видане Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області та серії [NUMBER] від 14 липня 1977 року, зареєстроване в м. Кременчуці Крюківським РАЦС. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та в цілому складається із: житлового будинку літ. «А», погребу з шийкою літ. «В», прибудови літ. «а», веранди літ. «а », сараю літ. «Б»», убиральні літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», гаражу літ. «Е», ями вигрібної І, колонки питної літ. «к», огорожі №1, воріт з хвірткою №2. Вказаний житловий будинок було збудовано власними силами та коштом [PERSON] у період з 1982 - 1986 p.p., що не оспорюється сторонами. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON]. не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивачі належним чином прийняли спадщину звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07.06.2016 року, позивачі звернулися до нотаріальної контори, у якій була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Проте, державний нотаріус повідомив, що не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки Позивачами не подано документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії додається). Також у даній постанові державний нотаріус вказав, що згідно довідки, наданої КП «КМБТІ Полтавської обласної ради» від 19.02.2016 року за №61/516, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], не зареєстрований. Згідно довідки Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.05.2016 року за №18-69, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], лічиться по сільраді за [PERSON]. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно листу Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Дійсно, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями було збудовано власним коштом та силами [PERSON] у період з 1982 по 1986 рік. На рік закінчення будівництва (1986 рік) система реєстрації нерухомого майна в УРСР регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції (інструкція втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13.12.95) державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Про це зазначено у п. 3.3. Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Як вбачається із Довідки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради 09.06.2016 року за [PERSON] числиться житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Чинне на час завершення будівництва житлового будинку законодавство, зокрема Цивільний Кодекс, не пов'язували виникнення права власності на нерухоме з моментом його державної реєстрації, як це передбачено чинним на сьогоднішній день законодавством. І як вказано у вищезазначеному листі ВССУ «...найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку». З огляду на вищевикладене, слід узагальнити, що будівництво спірного будинку провадилося у сільській місцевості. На час будівництва спірного будинку державна реєстрації нерухомого майна у сільській місцевості органами БТІ не провадилася. Реєстрація будинків здійснювалася у погосподарських книгах, які знаходилися у віданні відповідної сільської ради. Як вбачається із вищевказаної довідки з погосподарської книги, за [PERSON] лічився саме житловий будинок як об'єкт нерухомого майна, який має поштову адресу та згідно відомостей технічного паспорту не значиться як самочинно збудований або не зданий в експлуатацію. Як зазначається у листі Міністерства юстиції України від 23.02.2016 року за №8.4-35/18/1 (копія додається) «... індивідуальні (садибні) житлові будинки... збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об'єкта нерухомого майна і містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об'єкт». Тобто, за умови побудови житлового будинку до 05.08.1992 року, Браво власності на них як на об'єкти нерухомого майна презюмується за наявності лише їх технічної інвентаризації і може бути зареєстроване згідно чинного законодавства лише на підставі відомостей про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність а також виписки з погосподарської книги. Але згідно вимогам чинного законодавства про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, вищевказані документи має подати власник або уповноважена ним особа. Оскільки [PERSON] помер, то і відповідно реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на його ім'я здійснити неможливо. В силу цього і неможливо оформити право власності на спірний будинок у порядку спадкування. Як слідує із вищенаведеного, на сьогоднішній день позивачі є спадкоємицями за законом першої черги, що належним чином прийняли спадщину після померлого [INFO] року [PERSON]. Однак, оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав померлому, у порядку спадкування не вбачається за можливе, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки є законні підстави для визнання права власності і це не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved