Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У січні 2021 року позивачі звернулися до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просять визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування 4/6 частин квартири, посвідченого державним нотаріусом 3-ої державної нотаріальної контори Белах Л.А. 24 вересня 2005 року за реєстровим №3-2131. 29 вересня 2006 року між одним із співвласників квартири - [PERSON] і відповідачем було укладено договір № 56 піднайму вказаного житлового приміщення, на підставі якого місце проживання відповідача було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Договір піднайму було укладено на 5 років, тобто до 29.06.2011 року, однак після закінчення строку його дії відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, хоча фактично припинив користуватись житловим приміщенням з серпня 2013 року. Факт не проживання відповідача у вказаному приміщенні підтверджується актом, підписаним майстром технічної дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, [PERSON] та сусідами по будинку, а також рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2014 у справі № 58/11901/13-ц про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Існування реєстрації місця проживання відповідача у належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, зокрема, позивачі змушені нести додаткові витрати на утримання квартири, відповідати на звернення кредиторів відповідача, а тому позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їм квартирою. Ухвалою судді від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов. У судове засідання сторони та третя особа не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, позивачі подали до суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідач відзив у на позовну заяву не надав, третя особа письмових пояснень суду не надала. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками 4/6 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування 4/6 частин квартири, посвідченого державним нотаріусом 3-ої державної нотаріальної контори Белах Л.А. 24 вересня 2005 року за реєстровим №3-2131 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 24.09.2015 за реєстраційним № 853724. 29 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №56 піднайму житлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] , терміном на п`ять років з моменту його підписання. Вказаний договір зареєстровано в Житлово-експлуатаційній конторі № 707 за № 56 від 29.09.2006, що підтверджується підписом начальника Римар Т.І. та печаткою ЖЕК. На підставі договору піднайму житлового приміщення №56 від 29.09.2006 року та заяви [PERSON] від 29.09.2006 його місце проживання було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою спеціаліста по паспортній роботі ВГІРФО Подільського РУГУ МВС України в м. Києві від 06.10.2006 на заяві про реєстрацію місця проживання та на день винесення рішення вказана реєстрація не змінена, що підтверджується даними з реєстру територіальної громади м. Києва станом на 30.06.2021. 20 вересня 2008 року між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . В подальшому вказаний шлюб було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2014 у справі № 58/11901/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказаним рішенням встановлено, що з серпня 2013 року [PERSON] і [PERSON] проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Крім того факт не проживання відповідача [PERSON] в належній позивачам квартирі підтверджується актом за підписом майстра технічної дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва [PERSON] та сусідів по будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] уклала шлюб з громадянином Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2015, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно ст 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частина перша ст. 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів цивільного законодавства - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту своїх прав є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своїм майном. Не має значення, ким саме спричинено порушення права, та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ст. 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Із встановлених судом обставин вбачається, що позивачі є співвласниками 4/6 частин квартири [ADDRESS] , відповідач не є членом сім`ї позивачів, оскільки шлюб між ним та співвласницею [PERSON] було розірвано у 2014 році, не є наймачем квартири, оскільки укладений між ним та співвласницею квартири [PERSON] договір № 56 від 29 вересня 2006 року піднайму житлового приміщення припинив свою дію 29 вересня 2011 року, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з власником квартири і ведуть з ним спільне господарство, оскільки не проживає в зазначеній квартирі з 2013 року, що встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2014 у справі № 58/11901/13-ц та підтверджено актом працівника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва і сусідів по будинку. Існування будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачам житловому приміщенні судом не встановлено. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved