Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6981.26 грн. та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., заподіяному вчиненим відповідачем злочином, мотивуючи тим, що 16.02.2014 р. [PERSON], перебуваючи у квартирі № 190 по [ADDRESS], помітив, зі стелі кухні тече вода. З метою встановлення причини протікання води, [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] пішли до квартири № 194, в якій мешкає позивач. В приміщенні загального коридору квартири № 193 та № 194 між [PERSON] та позивачем виник словесний конфлікт з приводу вищевказаної події. Цей словесний конфлікт [PERSON] вирішив припинити з застосуванням фізичної сили. В подальшому [PERSON], як встановлено слідством, на гранті особистих неприязних стосунків, лівою рукою умисно вдарив мене по правій руці, в зв'язку з чим неприязних стосунків, лівою рукою умисно вдарив позивача по правій руці, в зв'язку з чим позивача рука вдарилася об дерев'яну дверну лутку дверей загального коридору, внаслідок чого позивачу були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме закритий перелом правої променевої кістки у нижній третині з незначним зміщенням уламків. На поранену руку в медзакладі була накладена гіпсова пов'язка. Внаслідок отриманої травми, позивач був вимушений відкласти, заздалегідь заплановану операцію в інституті урології в м. Києві. Після зняття гіпсової пов'язки виявлено порушення функції кісті, деформацію кистьового суглоба. Після обстеження урологічної хвороби в умовах стаціонару, було прийнято рішення знову відкласти урологічну операцію в зв'язку з першочерговою необхідністю проведення операції на травмованій руці. 10.04.2015 року в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМНУ» було проведена операція. В клініці проведено післяопераційне реабілітаційне лікування. Після виписки позивачу рекомендовано амбулаторний нагляд та лікування у ортопеда-травматолога. В період з 10.04.2014 р. по 05.06.2014 р. позивач перебував на лікарняному, що призвело до втрати значних матеріальних коштів. Загальна сума підтверджених витрат на обстеження та лікування складає 6 981,26 грн. Весь хід звичайного життя позивача та життя його родини порушено. Для відновлення здоров'я потрібно багато часу та коштів. Враховуючи все вищевказане, моральну шкоду позивач оцінює в суму 150 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. У судовому засіданні представник позивача адвокат -Житнікова Ю.В. позовні вимоги підтримала та дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Доповнивши, в порядку кримінального судочинства цивільний позов позивачем не подавався. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що розмір шкоди значно завищений і в нього скрутне матеріальне становище, яке не дозволяє йому відшкодувати шкоду в такому розмірі. В своїх запереченнях вказав, що позивач у позовній заяві вказує, що внаслідок отримання травми він був вимушений відкласти заздалегідь заплановану операцію і інституті урології в м. Києві, при цьому жодних медичних документів, які б підтверджували, що операція була дійсно запланована і не відбулася саме через отриману травму, суду не надає. До матеріальної шкоди позивач включив суми благодійної допомоги та банківських комісій за сплату цих внесків без будь-яких на то правових підстав. Включення сум благодійних внесків та сум комісій за сплату цих внесків до заявленої у позові матеріальної шкоди є необґрунтованим та незаконним. По-перше, жодним законодавчим актом України не передбачено здійснення благодійних внесків на користь медичних закладів з боку їх пацієнтів. По-друге, зазначені платежі були сплачені позивачем з власної ініціативи на підтримку медичних установ, а не як необхідні платежі для проведення необхідних медичних маніпуляцій. Тож немає підстав покладати на відповідача відшкодування позивачу вищезазначених сум благодійної допомоги та банківських комісій за сплату благодійних внесків. Позивач додав до позову консультативний висновок кардіолога Олександрівської лікарні м. Києва від 11.04.2014 року, в якому вказано наступний діагноз: гіпертонічна хвороба II ступеня. Проте даний документ не доводить причинного зв'язку між отриманою позивачем 16.02.2014 року травмою руки та гіпертонічною хворобою позивача. У консультативному висновку не вказано початок перебігу гіпертонічної хвороби, але враховуючи її II ступінь (тобто гіпертонія у позивача є хронічною), слід зробити висновок, що виникла ця хвороба у позивача не у зв'язку із травмою руки, що сталася 16.02.2014 року. Отже, витрати, пов'язані з лікуванням хронічної гіпертонічної хвороби, включено до розрахунку матеріальної шкоди позивачем безпідставно - позивачем не доведено, гіпертонічна хвороба є наслідком травми руки, що сталася 16.0^2Ш4' р. Таким чином, консультативний висновок не є належним доказом спричинення відповідачем матеріальної шкоди позивачу. На доведення матеріальної шкоди позивач надає чек резервування № 2707 від 11.04.2014 року на суму 800 (вісімсот) грн., який містить декілька позицій витрат позивача. Але які з цих витрат безпосередньо пов'язані із предметом позову, позивач не пояснює. Звертаємо увагу суду на те, що у даному чеку вказаний такий лікарський засіб як «Норгалакс» вартістю 55 гривень 97 копійок. Згідно медичної інструкції «Норгалакс» є послаблюючим засобом, а отже не може мати відношення до медичних маніпуляцій, пов'язаних з отриманою позивачем травмою руки. Таким чином, чек резервування № 2707 від 11.04.2014 р. не є належним доказом у цій справі. Долучений до позову чек від 08.04.14 року на суму 244 гривні вказує лише на сплату за невідомі медичні послуги, а тому не може бути належним доказом того, що останні були надані позивачу у зв'язку з отриманою ним 16.02. 2014 р. травмою руки. У своїй позовній заяви позивач зазначає й про інші витрати, які вимагає стягнути з відповідача, але додатки до позовної заяви у вигляді квитанцій не містять у собі підтвердження того, що всі ліки, які були придбані позивачем, були необхідні йому саме для лікування травми руки, отриманої 16.02.2014 року. В матеріалах даної цивільної справи немає жодного медичного документу, який це підтверджує. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та неправомірними. Моральну шкоду позивач оцінює в 150 000 грн., при цьому позивач не наводить ні своїх міркувань з приводу розміру моральної шкоди, ні доказів на доведення моральної шкоди такого розміру. У позові присутні лише емоції позивача, який має бажання зайвий раз покарати відповідача. мене. З позивачем він не спілкується, номерів його телефонів не знає, його твердження про погрози з боку відповідача на його адресу не відповідають дійсності. Травма руки не може спричинити ті страждання, про які пише у позові позивач. Отже, та частина позову, в якій обґрунтовується моральна шкода, є голослівною, ніякими доказами не підтвердженою.Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині матеріальної шкоди визнає частково у сумі 5 000 грн., позовні вимоги в частині моральної шкоди не визнає повністю. Представник відповідача (за довіреністю) [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаюсь на викладені вище заперечування. Після оголошення перерви для надання додаткових документів в судове засідання, буду повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. Вироком Подільського районного суду м.Києва від 10.03.2015 р., який набув законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік. Вказаним вироком [PERSON] було визнано винним у заподіянні [PERSON] необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчиненого при таких обставинах, встановлених судом при розгляді кримінальної справи: 16.02.2014 р. в приміщенні загального коридору квартир №№ 193 та 194, розташованих на [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт з приводу протікання води, в ході якої між ними виникла штовханина. Під час зазначеного конфлікту [PERSON], на грунті особистих неприязних стосунків, лівою рукою умисно вдарив по правій руці [PERSON], в зв'язку з чим рука останнього вдарилася об дерев'яну дверну лутку дверей загального коридору. Ударяючи [PERSON] та розуміючи обмеженість простору в приміщенні коридору, [PERSON], хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що рука потерпілого від зазначеного удару може вдаритись об дерев'яну дверну лутку дверей, тим самим необережно спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.02.2014 р. № 366 [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] такі тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки у нижній третині з незначним зміщенням уламків, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я). Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні встановлено, що цивільний позов про стягнення матеріальної і моральної шкоди у кримінальному процесі позивачем по цій справі [PERSON] не розглядався. Відповідно до положень ст.61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що моральна шкода, пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. На підставі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1993 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», звернуто увагу на те, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В судовому засіданні встановлено, що в зв'язку з отриманими внаслідок злочинних дій [PERSON] тілесними ушкодженнями позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 10.04.2014 р. по 17.04.2014 р., після чого на амбулаторному лікуванні з 18.04.2014 р. по 05.06.2014 р. Встановлено, що за період лікування позивачем витрачено на придбання ліків та проходження необхідних медичних обстежень грошові кошти в розмірі 6 981,26 грн., що підтверджено наданими позивачем оригіналами чеків. Як вбачається з наданих медичних документів та чеків, всі вказані витрати, призведені позивачем, здійсненні в період лікування, ліки придбані ті, що включені до переліку призначених. В зв'язку з чим, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача про те, що необхідні витрати позивачем в зв'язку з лікуванням призведені лише в сумі 4 454,45 грн., оскільки решта куплена без призначень. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позивачу, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно матеріальну шкоду діями відповідача по справі, який вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого [PERSON] витрачено на лікування сума в розмірі 6 981,26 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, заснованими на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (ст.23 ч.2 п.1, 2 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір моральної шкоди має визначатись судом відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, а саме: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснено у п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що позивачу по справі, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно також й моральну шкоду діями відповідача по справі, який спричинив позивачеві тілесні ушкодження, яка виразилася у фізичному болю [PERSON] через ушкодження здоров'я, його душевних стражданнях через вчинення злочину щодо нього, порушився його звичний образ життя, пов'язаний з травмою руки. Це вбачається як з пояснень позивача, так і з досліджених матеріалів даної цивільної справи. Як випливає із ч.1 ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування наявності моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, підставами для відшкодування моральної шкоди позивач визначає у позові його душевні страждання, хвилювання, емоційний дискомфорт, порушення його образу життя, відвідування лікарень, до теперішнього часу погрози з боку відповідача. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження у повній мірі заподіяння моральної шкоди в розмірі саме 150 тис.грн. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.23 ч.4 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини та характер неправомірних дій відповідача, яким вчинено злочин з необережності, характер, вид та ступень тяжкості заподіяних відповідачем позивачу тілесних ушкоджень - закритий перелам правої кістки з незначним зміщенням, який відносяться до ступеню середньої тяжкості), поведінку відповідача після скоєння злочину (шкоду не відшкодував з 2014 р.), глибину фізичного болю та душевних страждань позивача, їх тривалість, в т.ч. перебування на лікарняному, з урахуванням порушення нормального ритму життя через травму правої руки, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає за необхідне визначити суму грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 тис.грн., який є розумним, справедливим та співмірним. Таким чином, позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діала на час подання позову), а саме - 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп.+243 грн. 60 коп.), виходячи з об'єму задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки позивач по закону був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, керуючи ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, -

Outcome: partial