Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на житло від 03.11.1998, є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], що фактично у ній не мешкає, його місце проживання позивачу невідоме, втім вона несе у звязку з цим невиправдані додаткові витрати, повязані з утриманням вказаного жилого приміщення, що порушує її право власності. На підставі викладеного просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 674 у будинку № 12 по проспекту Героїв у м. Дніпропетровську, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], [INFO], у даній квартирі. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 45). Відповідач до суду не зявився про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за місцем проживання та публікації оголошення у пресі (а.с. 47), що є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку. Третя особа головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 46). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1998 (а.с. 7). У цій квартирі з 07.04.2003 зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною довідкою № 8824 від 27.03.2015 (а.с. 12), який останні 4 роки у ній фактично не мешкає, квартирну плату не вносить і комунальні послуги не сплачує. Оскільки у квартирі зареєстрований відповідач, але фактично у ній не проживає, що встановлено актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25 лютого 2014 року, позивач не має можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном як це передбачено ст.ст.316,\~319 ЦК України. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, відповідно до ст. 383 ЦК України власник жилого приміщення має право використовувати його для власного проживання, проживання членів його сімї та інших осіб, для яких ст. 162 ЖК України визначені правила, що регулюють відносини найму жилого приміщення. Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначеної норми закону суд доходить висновку про те, що відповідач не є членом сімї позивача у розумінні житлового законодавства, а отже існуючі між ними правовідносини за своєю правовою природою є відносинами найму жилого приміщення приватного житлового фонду. Оскільки згідно ст. 163 ЖК України у випадку тимчасової відсутності наймачів жиле приміщення даної категорії зберігається за ними виключно з підстав та на строки, встановлені п.п. 1, 5 ст. 71 ЖК України, ознак яких у спірних правовідносинах не вбачається, встановлений судом факт не проживання відповідача у спірній квартирі є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved