Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів, який мотивовано тим, що 18.05.2014 року між нею та відповідачем укладено договір про відкриття поточного рахунку в іноземній валюті, відповідно до якого позивачці було оформлено та видано платіжну валютну картку для виплат MasterCard № 5457082280191805. З 09 до 25 червня 2014 року позивачка перебувала в США в м. Олбані, штат Каліфорнія, де кілька разів розраховувалась з використанням валютної картки за товари та послуги. 25.06.2014 року о 13 год. 55 хв. позивачка вилетіла з США до Києва з пересадкою в Амстердамі. 26.06.2014 року о 09 год. 15 хв. позивачка прилетіла в аеропорт Амстердама, де купила косметику (парфум) та розрахувалась за нього з використанням вищевказаної валютної картки на сумі 63,07 дол. США. Того ж дня о 13 год. 15 хв. позивачка вилетіла з Амстердамського аеропорту, а в 17 год. 05 хв. прилетіла до Києва в аеропорт «Бориспіль». Після повернення в Україну позивачка перевірила залишок коштів на валютній картці і він дорівнював залишку, який був перед відїздом з України за виключенням сум, які вона витратила, перебуваючи за кордоном, а саме 2183,29 дол. США. 01.07.2014 року позивачка поповнила рахунок мобільного телефону за допомогою валютної картки на суму 12,15 дол. США і після цього зазначеною карткою не користувалась і нікому її не передавала. 04.08.2014 року при перевірці залишку коштів за валютною карткою позивачка виявила, що залишок коштів складає 97,68 дол. США. При перегляді здійснених операцій виявилось, що за її карткою в період з 05.07.2014 року до 06.07.2014 року були здійснені транзакції з оплати товарів на загальну суму 2073,46 дол. США в мережі магазинів Target у містах Merritt Islan, Viera, Crockett blv, Port Orange, Titusville, що знаходяться в штаті Флоріда в США. Під час здійснення зазначених транзакцій позивачка перебувала в Україні, а її картка була при ній. Тобто, перекази з рахунку позивачки були здійснені без фізичного предявлення цієї картки та згоди позивачки. Виявивши зазначені обставини, 04.08.2014 року позивачка звернулась до відповідача та повідомила про неправомірне списання коштів з її картрахунку, після чого картка була заблокована. Листом від 08.09.2014 року відповідач повідомив позивачку, що нею були порушені умови і правила надання банківських послуг. 02.10.2014 року позивачка звернулась з заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначила, що правила користування карткою не порушувала і просила повернути їй викрадені кошти. На дане звернення ПАТ КБ «Приватбанк» листом від 09.10.2014 року надав відповідь, аналогічну попередній. На даний час кошти ПАТ КБ «Приватбанк» не повернуло, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою, в якій позивачка просила суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь грошові кошти в сумі 2073,46 доларів США. В судове засідання позивач та її представник не зявились, на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON], згідно якої позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі за тих підстав та обставин, що викладено у позові, просила справу розглядати у відсутність позивача та її представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення уповноваженому представнику відповідача [PERSON] з відбитком штампу відповідача (а.с. 36, 42), а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач у своїй заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.05.2014 року [PERSON] оформила у відділенні «Пироговське» ПАТ КБ «Приватбанк» валютну картку для виплат, на підставі чого на її ім'я в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито поточний рахунок в іноземній валюті, що підтверджується електронним повідомленням ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.11.2014 р. № Э.01.0.0.0/4-40031 (а.с. 46). Того ж дня позивачці було видано платіжну валютну картку для виплат MasterCard № 5457082280191805 (а.с. 9). З 09 до 25 червня 2014 року позивачка перебувала на території США. 25.06.2014 року позивачка вилетіла з США до Києва з пересадкою в Амстердамі та 26.06.2014 року прилетіла до Києва в аеропорт «Бориспіль», що підтверджується відповідними відмітками в закордонному паспорті позивачки, електронними квитками та посадковими талонами (а.с.10-14). Після повернення в Україну позивачка перевірила залишок коштів на валютній картці і він дорівнював залишку, який був перед відїздом з України за виключенням сум, які вона витратила, перебуваючи за кордоном, а саме 2183,29 дол. США, що підтверджується відповідною випискою за рахунком від 01.10.2014 року (а.с. 21). 04.08.2014 року при перевірці залишку коштів за валютною карткою позивачка виявила, що залишок коштів складає 97,68 дол. США. Як вбачається з виписки за рахунком картки № 5457082280191805, в період з 05.07.2014 року до 06.07.2014 року з даної картки були здійснені транзакції з оплати товарів на загальну суму 2073,46 дол. США в мережі магазинів Target у містах Merritt Islan, Viera, Crockett blv, Port Orange, Titusville, що знаходяться в США. Однак у вказаний період позивачка перебувала в Україні, а її картка була при ній. 04.08.2014 року позивачка звернулась до відповідача та повідомила про неправомірне списання коштів з її картрахунку, після чого картка була заблокована (а.с. 15-18). Листом від 08.09.2014 року відповідач повідомив позивачку, що нею були порушені умови і правила надання банківських послуг (а.с. 19, 20). 02.10.2014 року позивачка звернулась з заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначила, що правила користування карткою не порушувала і просила повернути їй викрадені кошти (а.с. 22-25). На дане звернення ПАТ КБ «Приватбанк» листом від 09.10.2014 року надав відповідь, що позивачкою були порушені умови і правила надання банківських послуг, без зазначення конкретно в чому саме позивач допустила порушення. (а.с. 26). Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. В судовому засіданні не було встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з картки № 5457082280191805, а тому немає підстав стверджувати, що нею були порушені умови і правила надання банківських послуг. Обовязок з такого доведення в даному випадку, як на підставу своїх можливих заперечень мав відповідач у справі, разом з тим, відповідач будучи належним чином повідомленим не виявив бажання доводити перед судом такі обставини. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі № 6-71цс15. На підставі викладеного вище суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved