Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 вересня 2015 року помер її батько - [PERSON]. За життя йому на праві приватної особистої власності належала нежитлова будівля та земельна ділянка, розташовані за адресою: вул. Жукова, буд. 22 в у м. Горлівка Донецької області. На момент смерті батька вона була зареєстрована та мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою про місце реєстрації в паспорті. Тому вважає, що вона фактично прийняла спадщину. Окрім неї також заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Дзержинської держаної нотаріальної контори Донецької області подала його мати - [PERSON]. Таким чином, їх частки у спадщині склали по ? у кожної, як у спадкоємців першої черги за законом. 01 березня 2016 року [PERSON] також померла. За життя нею було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] 29 січня 2016 року за № 2-112, відповідно до умов якого все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповідала дядькові позивача - [PERSON]. В подальшому вона звернулася до Торецької державної нотаріальної контори, проте постановою від 03 листопада 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на нерухоме майно померлого, необхідного для вчинення нотаріальної дії. Тому просить суд визнати за нею право власності на ? частку нежитлової будівлі площею 26,5 кв.м. літ. «В-І» з навісом літ. «Б», замощенням І, II та на 1/2 частку земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування будівлі крамниці, будівництва та обслуговування літнього дитячого кафе загальною площею 0,0200 гектарів, розташованих за адресою: вулиця [PERSON] маршала, будинок 22в у м. Горлівка Донецької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01 вересня 2015 року; також визнати за нею право власності на ? частку нежитлової будівлі площею 26,5 кв.м. літ. «В-І» з навісом літ. «Б», замощенням І, II та на 1/2 частку земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування будівлі крамниці, будівництва та обслуговування літнього дитячого кафе загальною площею 0,0200 гектарів, розташованих за адресою: вулиця [PERSON] маршала, будинок 22в у м. Горлівка Донецької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 01 березня 2016 року. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, проте до суду надали заяви, про розгляду справи за їх відсутності, в якій наполягали на заявлених позовних вимогах, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідачем до суду направлена заява, з проханням розглянути справу за його відсутності та вказав що не заперечує проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Батьками позивача [PERSON] у свідоцтві про народження серія І-НО № 003577 від 03 липня 1997 року вказані [PERSON] та [PERSON]. 01 вересня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 42. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина нежитлова будівля та земельна ділянка, розташовані за адресою: вул. [PERSON] маршала, буд. 22 в у м. Горлівка Донецької області, що підтверджується витягом Комунального підприємства «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» № 865485 від 26.06.2003 року, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.06.2003 року, Технічним паспортом, державним актом на право власності на землю серія ДН № 011436 від 29.12.2001 року. Спадкоємцями першої черги є його донька [PERSON] та мати [PERSON], частки яких у спадщині склали по ? у кожної, як у спадкоємців першої черги за законом. 01 березня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05.05.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 290. За життя нею було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] 29 січня 2016 року за № 2-112, відповідно до умов якого все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповідала дядькові позивача - [PERSON]. [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується відміткою про місце реєстрації в паспорті, та протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, а саме частку майна, що належала [PERSON]. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги, а [PERSON] за законом пятої черги. Постановою Торецької державної нотаріальної контори № 1607/02-14 від 03 листопада 2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 01.09.2015 року [PERSON] на імя його доньки, [PERSON], на квартиру № 58 (пятдесят вісім) у будинку № 21 (двадцять один) по вулиці Москаленка міста Горлівка Донецької області, та на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Горлівка Донецької області, вул. Жукова, буд. 22 В (двадцять два «В») у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на нерухоме майно померлого, необхідного для вчинення нотаріальної дії. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року слідує, що: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України слідує, що: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved