Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У травні 2020 року служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 24.01.2020 року до служби у справах дітей та сім`ї звернулася адміністрація навчального закладу, у якому навчається [PERSON] , [INFO] , з повідомленням про те, що вказана неповнолітня дитина залишилася без батьківської опіки у зв`язку зі смертю батька [PERSON] . Матір дитини, яка є відповідачем у справі, не проживає з дитиною останні десять років, з дитиною не спілкується. Позивач зазначив, що відповідач жодної участі в житті дитини не бере, аліментів не сплачує, матеріальної допомоги не надає, життям дитини не цікавиться, у зв`язку з чим, є підстави для позбавлення її батьківських прав. Крім того, позивач просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі однієї чверті з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої батьком зазначено [PERSON] , а матір`ю - відповідача (а.с. 6). Як встановлено з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27.02.2020 року [PERSON] була зареєстрована як [PERSON] , відомості про батька були внесені зі слів матері. В подальшому, 11.08.2009 року внаслідок подачі спільної заяви батька та матері дитини про визнання батьківства, батьком дитини було записано [PERSON] , прізвище дитини « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » (а.с. 4-5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.01.2020 року (а.с. 7). Адміністрація школи-інтернат № 14 м. Києва звернулася до позивача з клопотанням про вирішення долі дитини після смерті батька, оскільки матір дитиною не цікавиться (лист від 23.01.2020 року № 18) (а.с. 8). Відповідно до письмового пояснення, наданого [PERSON] , братом померлого [PERSON] службі у справах дітей та сім`ї, після смерті батька дитина проживає в його сім`ї, матір з родиною не проживає 10 років, її місцезнаходження йому невідоме (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування надано висновок від 25.09.2020 року № 106-7231, в якому вважається за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її доньки [PERSON] , [INFO] , як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини. У висновку зазначено, що згідно з інформацією, наданою Летичівською селищною радою Летичівського району Хмельницької області, відповідач проживає в незадовільних умовах, зловживає спиртними напоями, не працює. За весь час, протягом останніх десяти років, відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання дитини, матеріально її не підтримує, не цікавиться її здоров`ям, навчанням та розвитком. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку. Одночасно з тим, суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки вони лише зводяться до заперечення проти позову і не підтверджуються доказами. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, враховуючи те, що відповідач не працює, беручи до уваги її матеріальне становище, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 19.05.2020 року. Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування свого позову, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , а також про стягнення аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі однієї чверті від усіх її доходів. Відповідно до вимог ст 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial