Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Універсам № 12» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобов»язання вчинити дії, посилаючись на те, що з 03.01.2013 року її прийняли на роботу на посаду контролер ІІІ категорії у Товариство з додатковою відповідальністю «Універсам № 12». 01.09. 2015 року її перевели на посаду продавця-касира, що підтверджується копією трудової книжки. 27.03. 2017 року її звільнили з роботи за власним бажанням згідно чинного законодавства, про що власноруч написала заяву про звільнення. Проте, отримавши на руки трудову книжку побачила запис в ній про те, що її було звільнено з 29.01. 2016 року. Вона неодноразово зверталася до відповідача з клопотанням надати її копію наказу про звільнення та її заяви про звільнення, оскільки її обіцяли, але не надавали вказані документи. 07.04. 2017 року вона звернулася з заявою на ім»я директора ТОВ «Універсам № 12» з проханням надати пояснення стосовно невідповідності запису у трудовій книжці. У період її роботи у відповідача постійно виникала заборгованість по виплаті заробітної плати. Напередодні та після звільнення її виплачувалась заборгованість по заробітній платі у період з 2013 по 2015 рік, що підтверджується банківськими виписками. На момент звернення до суду її невиплачена заробітна плата за період з 01.01. 2016 року по 27.03. 2017 року в сумі 36\~643 грн. 48 коп. з яких: 27\~600 у період з 01.01. 2016 року по 31.12. 2016 року., 6\~400 у період з 01.01. 2017 року по 27.02. 2017 року та 2643.48 грн. за 19 робочих ній у березні 2017 року. Більш того, звернувшись до Пенсійного фонду України вона виявила, що відповідач не сплачував за неї страхові внески у період з липня по грудень 2013 року, червень 2014 року, а також з серпня 2014 року по березень 2017 року. На підставі вищевказаного просила суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Універсам №12» на її користь заробітну плату за період з 01.01. 2016 року по 27.03. 2017 року в розмірі 36\~643, 48 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 28.03. 2017 року по 21.06. 2017 року у розмірі 13\~401, 48 грн. Зобов»язати Товариство з додатковою відповідальністю «Універсам №12» подати до Пенсійного фонду України відомості про нарахування доходу [PERSON] у період з липня по грудень 2013 року, червень 2014 року, а також з серпня 2014 року по березень 2017 року сплатити страхові внески та податки з цього доходу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що з позивач з 03.01.2013 року працювала на посаді контролера ІІІ категорії у Товаристві з додатковою відповідальністю «Універсам № 12». 01.09. 2015 року її перевели на посаду продавця-касира, що підтверджується копією трудової книжки. 27.03. 2017 року її звільнили з роботи за власним бажанням згідно чинного законодавства, про що власноруч написала заяву про звільнення. За змістом частини першої\~статті 3 КЗпП України\~трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобов»язання вчинити дії, є безпідставними , не встановлено порушень прав позивача, що з вини відповідача не виплачена заробітна плата, тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.84,88 ЦПК України\~не підляють відшкодуванню понесні позивачем витрати. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed