Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У червні 2014 року до суду звернувся Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері інтересах держави в особі органа уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику. В ході розгляду справи було залучено правонаступника позивача - Запорізьку місцеву прокуратуру № 2, якою було надано уточнену позовну заяву в якій, посилаючись на те, що\~ проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлено порушення вимог земельного законодавства при виділенні земельних ділянок, а саме, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 року № 32 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,0559 га. в оренду громадянам членам ОСК «Гриф» для ведення колективного садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 12 років. На підставі вказаного розпорядження 30.01.2007 між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Гриф» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до пунктів 1.2 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 2322183500:12:001:0321 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту. Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,0559 га, в тому числі: 2,9559 га рілля, 1,1000 га - пасовища. Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 передано безоплатно у власність громадянам членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки, зокрема [PERSON] в районі пр.. Радянський в м. Запоріжжя передано у власність земельну ділянку № 9 площею 0,0994 га., кадастровий № 2322183500:12:001:0608 для ведення садівництва. В подальшому [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю серії ЯК 703032, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею 20.03.2007 року. В подальшому [PERSON] передала вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВМІ № 624883 від 31.07.2009 року на користь [PERSON], яка на даний час є її власником. Разом з тим, прокурор вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] є незаконним та підлягає визнанню недійним з наступних підстав. Так, в розпорядженні голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 зазначено, що за рахунок земель ОСК «Гриф-2006» у власність громадян передаються земельні ділянки, які перебували у користуванні останніх з підстав їх членства у кооперативі. Однак відповідно до вимог ч.2 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття розпорядження № 2/12 від 09.02.2007) право оренди землі повинно було оформлятися договором, який реєструється відповідно до закону. З вищенаведеного вбачається, що оскільки стороною орендарем договору оренди земельної ділянки від 30.01.2007 року є ОСК «Гриф-2006», а не члени зазначеного кооперативу, членство [PERSON] у кооперативі не є підставою для виникнення у останньої права користування спірною земельною ділянкою. Вважає, що межі земельної ділянки, переданої розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 № 2/51 у власність [PERSON], до її передачі останній, визначені не були. Так, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСК «Гриф-2006» земельної ділянки загальною площею 4,0559 га, затвердженим розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 № 32 було сформовано єдину земельну ділянку кадастровий номер 2322183500:12:001:0321 площею 4,0559 га, частина якої (площею 3,4778 га) в подальшому була розподілена на 35 окремі земельні ділянки, до числа яких входить і спірна земельна ділянка. Вважає, що спірна земельна ділянка до її передачі у власність [PERSON], в користуванні останньої не перебувала, приватизація вказаної земельної ділянки мала здійснюватись із розробленням проекту землеустрою. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703032, виданий 20.03.2007 року у порушення ст.ст.116,118 ЗК України, що відповідно є підставою для визнання його недійсним. Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703032 виданий 20.03.2007 року; витребувати у [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку (кадастровий номер 2322183500:12:001:0608) площею 0,0994 га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів. В судовому засіданні прокурор Редька М.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, зокрема і через оголошення у пресі, судові повістки за місцем реєстрації не отримували. Треті особи в судове засіданні не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вислухавши доводи позивача, вивчивши позовну заяву та матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 року № 32 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,0559 га. в оренду громадянам членам ОСК «Гриф» для ведення колективного садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 12 років. На підставі вказаного розпорядження 30.01.2007 між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Гриф» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до пунктів 1.2 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 2322183500:12:001:0321 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту. Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,0559 га, в тому числі: 2,9559 га рілля, 1,1000 га - пасовища. Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 передано безоплатно у власність громадянам членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки, зокрема [PERSON] в районі пр.. Радянський в м. Запоріжжя передано у власність земельну ділянку № 9 площею 0,0994 га., кадастровий № 2322183500:12:001:0608 для ведення садівництва. В подальшому [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю серії ЯК 703032, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею 20.03.2007 року. В подальшому [PERSON] передала вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВМІ № 624883 від 31.07.2009 року на користь [PERSON], яка на даний час є її власником. Заявлений позов прокурор обґрунтовував незаконністю передачі земельної ділянки площею 0,0994 га у власність [PERSON] на підставі розпорядження Запорізької РДА від 03 березня 2007 року, вважаючи, що відповідач не був землекористувачем спірної земельної ділянки, проект землеустрою та технічна документація щодо відведення спірної земельної ділянки не розроблялися та не затверджувалися, цільове призначення не визначалося, що було встановлено проведеними 04.01.2012 року, 28.03.2014 року перевірками дотримання вимог земельного законодавства за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області. Статтею 19 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено категорії земель, на які за основним цільовим призначенням вони поділяються, зокрема, землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. За правилами ч.1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. З матеріалів справи вбачається, що ОСК „Гриф-2006 було передано в оренду земельну ділянку з цільовим призначенням ведення садівництва і саме з таким цільовим призначенням у подальшому були передані земельні ділянки у власність членам кооперативу, зокрема, [PERSON], про що зазначено у тексті самого розпорядження Запорізької РДА № 2/51 від 03 березня 2007 року про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян з підстав їх членства в ОСК „Гриф-2006. У звязку з цим доводи позивача щодо зміни цільового призначення зазначених земель та порушення Запорізькою РДА порядку встановлення та зміни їх цільового призначення суд визнає безпідставними. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна приватизація земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян(ч.3 ст. 116 ЗК України). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст. 118 ЗК України. Згідно ч.ч. 1, 2 названої статті у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний термін на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначено ст. 121 ЗК України. Посилання позивача на те, що приватизація земельної ділянки [PERSON] відбувалася із порушенням вказаних норм Земельного кодексу, суд визнає не переконливими. У відповідності із ст. 36 Конституції України громадяни України мають право на обєднання в громадські організації, в тому числі і садівницького товариства. Діяльність таких товариств регулюється їх Статутами, прийнятими загальними зборами членів товариств і зареєстрованих у встановленому порядку. За положеннями ст. 35 ЗК України кожний член садівницького товариства має право вимагати визнання за ним права власності на земельну ділянку, якою він користується, з оформленням на нього особисто права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [PERSON] була членом ОСК „Гриф-2006. У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Євро\-пейського суду з прав людини» закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Євро\-пейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих За\-коном України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами між\-народного права. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», визнання недійсним правового акту органу влади, згідно якого особа набула права власності на май\-но та подальше позбавлення її цього майна на підставі того, що орган влади порушив за\-кон є неприпустимим. Спірна земельна ділянка була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2009 року ВМІ № [NUMBER], та перейшла у власність [PERSON] Відповідно до ст. 14 Конституції України визначено, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Окрім того, вимагаючи повернення земельних ділянок, прокурором не зазначено наявність чи відсутність на цих ділянках будь-яких будівель та не ставиться питання про компенсацію понесених витрат. Відповідно до ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, пе\-редбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку встановлено у ст. 140 ЗК України, вичерпний перелік підстав для примусового припинення прав на земельну ділян\-ку встановлено у ст. 143 ЗК України. Прокурор в судовому засіданні не пояснив, з яких підстав витребування земельної ділянки повинно проводитися у [PERSON], не обґрунтував це в позовних вимогах та не підкріпив це посиланням на норми матеріального права. Договір купівлі-продажу не було визнано недійсним. Питання про визнання правочину, що укладено нотаріально, не ставилося. Враховуючи наведене, вимоги прокурора є незаконними з огляду на положення ч. п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про прак\-тику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», абз. 2 п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 та п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009, ст. ст. 140, 143 ЗК України. Оскільки [PERSON] є власником земельної ділянки, то права власності вона може бути позбавлений виключно за наявності випадків, встановлених ст. ст. 140, 143 ЗК України. Прокурор не обґрунтовує свої позовні вимоги нормами ст. ст. 140, 143 ЗК України, Єдиною підставою для припинення права власності [PERSON]Ф, визначає ви\-знання незаконним та скасування державного акту виданого [PERSON], а відтак позов в цій частині також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed