Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У червні 2018 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 01.02.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 16233,95 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 963,01 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11606,38 грн., заборгованість за пенею та комісією 2653,42 грн. а також штрафів відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн. штраф (процентна складова) 761,14 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1762,00 грн. Крім того, згідно з листом № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 від АТ КБ «ПриватБанк», 21.0.5.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «приватБанк» було перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви. Ухвалою суду від 28.09.2018 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 01 лютого 2008 р. (а.с. 9) він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11-16). Отже між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем 01 лютого 2008 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки. При цьому відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно свого Статуту ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] „ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (а.с.22). Згідно з ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с. 5-8). Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не наведено. П. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення клієнтом строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Згідно п.5.5.1.Правил користування платіжною картою за несвоєчасне виконання боргових зобовязань тримач сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. З викладеного вище вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим, станом на 30.04.2018 виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом 963,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11606,38 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 5-68), а тому вказана сума на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, Банком за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором нараховано: - заборгованість за пенею 2653,42 грн.; - штраф 250,00 грн. ( фіксована частина) та 761,14 грн. ( процентова складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 по цивільній справі №6-2003цс15. Одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня у розмірі 2653,42 грн. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved