Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 19 березня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично сім»я припинила своє існування, кожен з них живе окремо. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, збереження шлюбу є неможливим. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, направила до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу в підготовчих та судових засіданнях без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, у разі ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 березня 1999 року у Борівській селищній раді Фастівського району Київської області, актовий запис № ІІ, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія І-БК № 033736, виданим 19 березня 1999 року (а.с.8). Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серія І-БК № 109444 виданим 09 жовтня 2003 року та Серія 1-ОК № 025903 виданим 11 січня 2006 року (а.с.6А, 7). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Махлун». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved