Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 17.06.2011 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаємоповаги. З березня 2014 року разом не проживають. Оскільки дитина проживає з нею, просить стягувати з відповідача 400 гривень на утримання дитини. В судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати в їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 17 червня 2011 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Дочка проживає з позивачкою ( а.с.7). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки у сторін розладналися, сторони не бажають зберігати шлюбні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі в утриманні дітей, а відтак аліменти слід стягувати за рішенням суду. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати, суд зважає на ту обставину, що позивач погодився сплачувати аліменти в розмірі 400 гривень, визнавши позов. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved