Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, просив: - зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] ; - встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , такі способи участі: побачення з 19.00 год. до 21 год. щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10.00 год. до 15.00 год. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 17 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2016 року. Від даного шлюбу, [INFO] , у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05 грудня 2017 року. До 13 грудня 2018 року вони втрьох мешкали на орендованій квартирі, за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 13 грудня 2018 року шлюбні відносини сторін фактично припинились і жінка разом з сином переїхали мешкати окремо від нього за адресою: [ADDRESS] , де проживають в найманій квартирі. Вказано, що позивач на даний час проживає у своїх батьків, за адресою: [ADDRESS] та з 14 лютого 2019 року працює у ФОП [PERSON] адміністратором мережі та отримує стабільну заробітну плату. В грудні 2018 року [PERSON] подала до Кіровського районного суду м. Кіровограда позов про розірвання шлюбу, заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина та позов про стягнення аліментів на її утримання. Згідно судового наказу виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда від 28 грудня 2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2018 року до [INFO] . Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2019 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини його доходів, щомісячно, до досягнення сином трьох років, починаючи з 09 січня 2019 року до [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано, їх син залишився проживати з відповідачем. Зазначено, що позивач, як батько дитини бажає спілкуватися зі своїм сином, брати участь у його вихованні, вважає, що їхнє з сином спілкування є необхідним для його повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. Проте, відповідач позбавила його можливості повноцінного спілкування та брати участь у вихованні сина, створюючи перешкоди у спілкуванні з дитиною. На підставі ст. 158 СК України, позивач звернувся до управління захисту прав дітей міської ради м. Кропивницького. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03 квітня 2019 року було розглянуто його заяву щодо визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з сином [PERSON] , [INFO] та визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з сином, а саме з 19.00 год. до 21.00 год. щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10.00 год. до 15.00 год. Проте, відповідач зазначене рішення не виконувала. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.20-21/. 24 червня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що вона частково заперечує проти даної позовної заяви. Вважає, що позов [PERSON] є надуманим, викладені в ньому обставини не відповідають дійсності. Як у період спільного проживання, так і після розриву стосунків з позивачем вона всіляко сприяє спілкуванню батька із сином. ЇЇ дії спрямовані на збереження для сина сталої атмосфери, де присутні як мама, так і тато. Жодних перешкод для спілкування із сином вона не створює. Однак, вона оберігає сина від стресових ситуацій, таких як траплялися 20 та 28 січня 2019 року . 20 січня 2019 року на зустрічі з сином [PERSON] , тримавши його на руках, почав у грубій формі з нею розмовляти. Це проявилось у нецензурній лексиці, вимаганні та образах. Більш того, їх спільний син став свідком не лише негативного ставлення до неї, до своєї матері, але й до своєї бабусі, [PERSON] . Позивач почав зухвало з`ясовувати стосунки, висміюючи і «поливаючи брудом» її сім`ю, її рідних. Вважає, таке ставлення в першу чергу до своєї рідної дитини є неприпустимим. Після такого побачення з батьком, [PERSON] був помітно стривожений, нервовий. Він постійно капризував, плакав та не спав вночі. Через тиждень 28 січня 2019 року позивач знову попросив побачення зі своїм сином. Однак, підійшовши до будинку та побачивши у воріт її матір, яка хотіла з ним поговорити, він її нецензурно образив, сказавши, що прийшов не до неї і щоб вона йшла від нього геть. Потім почав кричати та стукати по вікнах, приказуючи: «Викликайте поліцію». Така поведінка збентежила її, а тому відчуваючи страх за сина, вона відмовила у їх зустрічі. Саме у зв`язку з даною ситуацією відповідач зазначає, що вона позбавила його можливості повноцінно спілкуватися та брати участь у вихованні сина, створюючи перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, позивач не надав жодного доказу того, що вона не надавала, чи не надає можливості спілкування йому з сином. Також, він вказує, що не впевнений, що відповідач і надалі не буде чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Тобто, позивач сам вказує на те, що між ними на сьогоднішній день не існує спору і, що вона не створює йому жодних перешкод у спілкуванні з сином. На сьогоднішній день позивач один раз на тиждень бачиться з сином. Це його ініціатива таким чином спілкуватися з [PERSON] . Він зазвичай приходить на вихідних (в суботу або неділю) на годину - дві зранку. При цьому, у позові він просить три дні на тиждень, а аргументує це тим, що у нього є можливість в ці три дня, рідко але виходить. Вказано, що відповідач не заперечує проти спілкування батька з сином і не перешкоджає йому у цьому. Як доказ додає до відзиву фотографії зустрічей. Вважає позовну вимогу про усунення перешкод у спілкуванні і виховані сина безпідставною, необґрунтованою, а також такою, що не підлягає задоволенню. Зазначено, що в якості третьої особи до справи залучено Управління захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, яким було надано висновок від 10 квітня 2019 року з питання щодо визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з сином [PERSON] . Згідно висновку вирішено визначити такий порядок: з 19.00 год. до 21.00 год. щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10 год. до 15.00 год. Позивач з моменту, коли йому було визначено три дні зустрічей з сином продовжує з ним бачитись раз на тиждень. Відповідач вважає, що висновок комісією було надано без врахування її побажань і зауважень. 21 лютого 2019 року вона надала до управління письмові пояснення, в яких пояснила ситуацію, що склалася між нею і позивачем, а також аргументувала свою позицію щодо графіку зустрічей, а саме: їхньому сину [PERSON] на сьогоднішній день півтора роки, а в такому віці розпорядок дитини (режим харчування, денний та нічний сон) дуже важко піддати якомусь чіткому графіку, а тому встановлювати більш-менш точний час побачень батька з сином не є можливим; зустріч з малолітнім сином у період часу з 19.00 год. до 21.00 год. взагалі не підлягає логіці. [PERSON] не враховує, що це вечірній час, і що дитину потрібно в цей час нагодувати, покупати та близько 21-ї години вкласти спати. Враховуючи вік дитини, вважає, що такі зустрічі повинні відбуватися за завчасним погодженням з нею, враховуючи режим харчування дитини, відпочинку та розвитку, у її присутності і не частіше одного разу на тиждень (вихідний день), як це відбувається наразі. Позивач у своєму позові зазначає, що проживає з батьками за адресою: [ADDRESS] , та надав довідку про склад сім`ї. Однак, як і раніше він проживає за адресою: [ADDRESS] , де винаймає квартиру. До того ж до скликання комісії в управлінні до нього виїжджали саме за останньою адресою. Також, нею на засідання комісії надано пояснення та пропозиції щодо графіку зустрічей, однак жодним чином у висновку комісії це не було враховано. Зазначала, що з вересня 2019 року син [PERSON] розпочне ходити до дитячого садочка (ДНЗ №70 «Оленка»). За рекомендаціями вихователя необхідно максимально підвести дитину до режиму дня в садочку, зокрема о 12.00 год. - обід, з 13.00 год. до 15.00 год. денний сон, о 16.00 год. - підвечірок. Просила врахувати суд дані обставини при ухваленні рішення /а.с.31-34/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.95-96/. В судовому засідання позивач та його представник -адвокат Токар А.Г., позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що на даний час вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Позивач зустрічається з сином один раз на тиждень в її присутності. Представник третьої особи підтримала висновок органу опіки та піклування, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 17 вересня 2016 року перебували у шлюбі /а.с.11/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 647 від 17 вересня 2016 року /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 10/. На даний час дитина проживає з відповідачем. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 31 січня 2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2018 року (справа № 404/8672/18, номер провадження 2-н/404/744/18) з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2018 року до [INFO] /а.с.13/. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2019 року (справи № 404/197/19, номер провадження 2/404/35/19), стягнуто з позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років, починаючи з 09 січня 2019 року до [INFO] /а.с.16/. Згідно до довідки, виданої фізичною особою - підприємцем [PERSON] , позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] адміністратором мережі з 14 лютого 2019 року, та його щомісячна заробітна плата згідно штатного розкладу становить 4175 грн., в тому числі: податок на доходи фіз. осіб - 751 грн. 50 коп., військовий збір 1,5% - 62 грн. 63 коп. Сума до видачі на руки становить - 3360 грн. 88 коп. /а.с.15/. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини від 10 квітня 2019 року, вирішено визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні гр. [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: з 19.00 до 21.00 щовівторка, щочетверга та щонеділі з 10.00 до 15.00 /а.с.46/. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що з боку відповідача, матері дитини, чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки на даний час дитина проживає разом з матір`ю, відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на порушення своїх прав, як батька, з боку матері дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до орану опіки та піклування за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Суд, враховує взаємовідносини між позивачем і відповідачем, ставленням позивача до сина, відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини, малолітній вік дитини, а також висновок органу опіки та піклування та визначає [PERSON] спосіб його участі у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , а саме: систематичні побачення [PERSON] з сином, [PERSON] , [INFO] , кожного вівторка з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та кожної неділі з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. щомісяця, з часу набрання законної сили рішення суду, у присутності матері (за бажанням). Місце зустрічей необхідно вирішувати за спільною домовленістю батька та матері, виходячи з обставин, які склалися на дату зустрічі. При цьому суд враховує, що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. А також, рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Системний аналіз зазначених норм права, практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Ухвалюючи рішення у цій справі, суди виходили у першу чергу з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, що відповідає як національному законодавству так і практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного та діючи в інтересах дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial