Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 31.10.2013 року між нею та відповідачем був укладений депозитний договір № 120/13, відповідно до якого позивач розмістив депозитний вклад в сумі 15000,00 грн. на депозитний рахунок до Кредитної спілки «МДН» під проценти в розмірі 26% річних з виплатою процентів щомісячно і поверненням вкладів в кінці строку дії договору. Строк дії договору 24 місяці, тобто до 31.10.2015 року. Однак, після спливу строку дії депозитного договору КС «МДН» відмовляється сплатити позивачу вклад та нараховані відсотки. Дії відповідача вважає незаконними, у зв'язку із чим був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з Кредитної спілки «МДН» на його користь заборгованість за депозитним договором № 120/13 від 31.10.2013 року у розмірі 15000,00 грн., відсотки у розмірі 6378,90 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2798,20 грн., пеню у сумі 8352,36 грн., а також 3 % річних 736,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року між [PERSON] та Кредитною спідкою «МДН» було укладено договір № 120/13 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на строк 24 місяці. Факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 4547 від 31.10.2013 року. Строк дії договору, відповідно до пункту 1.2. сплив 31 жовтня 2015 року. За умовами пункту 3.2.5 Договору, Кредитна спідка «МДН» зобовязана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору, вкладнику належить право по закінченню строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частинами 1, 2 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності з вимогами ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За вказаним положеннями законодавства відповідач по закінченню депозитного договору за заявою вкладника має повернути йому всю суму вкладу. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено, що ним були внесені грошові кошти на депозитний рахунок відповідача за договором № 120/13 від 31.10.2013 року в сумі 15000,00 грн. Згідно пункту 2.2.1, за Договором встановлена процентна ставка (плата) за внеском у розмірі 26 процента річних. З огляду на встановлений договором розмір процентної ставки, сума нарахованих процентів, що мала бути сплачена відповідачем після закінчення строку дії договору складає 6378,90 грн., сума інфляційних витрат - 2798,20 грн., пеня - 8352,36 грн., 3 % річних 736,00 грн. Проте, відповідач, всупереч наведеним умовам депозитного договору та положенням закону, покладених обовязків не виконав та кошти не повернув. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обовязків в повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Основною підставою для припинення зобов'язання є його виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). З урахуванням наведених положень та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав належним чином умов депозитного договору та не повернув основну суму вкладу за договором № 120/13 від 31.10.2013 року в розмірі 15000,00 грн., відсотки у сумі 6378,90 грн., суму інфляційних витрат - 2798,20 грн., пеню - 8352,36 грн., а також 3 % річних 736,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved