Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON].) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 54720,80 грн., витрат на проведення оцінки вартості шкоди в сумі 2000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 13.02.2016 у м. Києві на перехресті г вулиць Волго-Донської та Санаторної з вини [PERSON] - водія автомобіля [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), а тому позивач подав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 50 000 грн., що становить максимальний розмір страхового відшкодування. Однак відповідно до висновку експерта вартість завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку становить 104720,80 грн. Відтак відповідач відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідач позов не визнав. На обґрунтування заперечень його представник [PERSON] послалась на розрахунок матеріального збитку, здійснений ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 69447,07 грн. Вказуючи, що оскільки страхова компанія виплатила позивачу 50 000 грн., відповідач повинен компенсувати позивачу 19 447,07 грн., але лише за умови підтвердження ремонту автомобіля «КІА» та надання доказів, що механічні пошкодження належного позивачу транспортного засобу були наслідком саме того ДТП, учасником якого був відповідач. За міркуванням представника відповідача наданий позивачем експертний висновок не є належним доказом в розумінні ЦПК. Ухвалою від 03.07.2017 суд відкрив провадження у справі та призначив її до судового розгляду на 14.09.2017. В судовому засіданні 14.09.2017 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення ПрАТ «СК «Провідна» до участі у справі в якості третьої особи, задовольнив клопотання про витребування від страхової компанії звіту про оцінку автомобіля позивача та відклав розгляд справи на 31.10.2017. 03.10.2017 до суду від ПрАТ «СК «Провідна» надійшли матеріали щодо розрахунку страхового відшкодування. 31.10.2017 суд за клопотанням представника відповідача оголосив перерву для підготовки клопотання про призначення експертизи. 07.11.2017 представником відповідача подане клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 07.11.2017 суд постановив ухвалу про призначення судової експертизи. 08.06.2018 експерт повернув ухвалу суду без виконання з підстав несплати відповідачем її вартості. 15.06.2018 суд поновив провадження у справі та призначив судове засідання на 16.10.2018. 16.10.2018 розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою учасників справи. 29.10.2018 суд скасував ухвалу про призначення експертизи та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Заперечуючи проти аргументів відповідача, представник позивача вказав, що посилання представника відповідача на здійснений страховою компанією розрахунок розміру шкоди є безпідставним, оскільки за нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик самостійно здійснює розмір страхового відшкодування і може здійснити розрахунок кількома способами, в тому числі і шляхом погодження розміру виплати. У разі, якщо розмір шкоди перевищує визначений договором ліміт відповідальності, страхова компанія визначає орієнтовний розмір шкоди, що в даному випадку і мало місце. До того ж аварійний комісар не є особою, уповноваженою на визначення розміру збитків. Представник відповідача в суді змінила попередню позицію і заявила про визнання позову на суму 2 000 грн. Зазначила, що оскільки відповідно до здійснених ПрАТ «СК «Провідна» розрахунків розмір завданого позивачу збитку становить 52322,50 грн., обґрунтованою є вимога про компенсацію відповідачем різниці між зазначеною сумою і страховою виплатою. Заслухавши в судовому засіданні представників сторін та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 13.02.2016 у м. Києві на перехресті вулиць Волго-Донської та Санаторної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «КІА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Автомобіль КІА», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 56). [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 16-18). За приписом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність при використанні керованого [PERSON] автомобіля [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4700544/1042/15від 23.09.2015 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000 грн., та нульовою франшизою. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-IV об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що на виконання вищенаведених положень Закону № 1961-IV ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в сумі 50 000 грн. Ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження розміру заявлених вимог позивачем надано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню майнового збитку № 04/04 від 10.05.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 104720,80 грн., а розмір матеріального збитку - 80 943,74 грн. (а.с. 99-133). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, письмовими доказами та висновками експертів. Наданий позивачем висновок експертного дослідження суд вважає належним, допустимим і достатнім доказом розміру завданих позивачу матеріальних збитків та бере його до уваги при вирішенні даного спору, вважаючи необґрунтованими заперечення представника відповідача з цього приводу з таких підстав. Згідно положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення збитків надається у ст. 22 цього Кодексу, відповідно до якої збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз наведених норм цивільного закону дає підстави для висновку, що потерпіла особа вправі на власний розсуд обирати спосіб відшкодування завданої йому шкоди. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду. У висновку експерт [PERSON], який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертизи з визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, стаж експертної роботи з 1986 р., та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів,

Outcome: approved