Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON]звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.05.2016 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договори позики насуму 10\~000,00 грн., що підтверджується розпискою виконаною власноруч. За умовами договорів позики відповідач взяла у борг гроші на період пів року, починаючи з 10.05.2016 р. Оскільки відповідач свої зобовязання за договорами позики не виконує, просить стягнути з відповідача грошову суму в розмірі - 10\~000,00грн. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Так, з розписки від 10.05.2016 р. вбачається, що гр. [PERSON] отримала в борг 10\~000,00 грн. строком на шість місяців починаючи з 10.05.2016 р. (а.с.23). 05.04.2017 р. на адресу відповідача було надіслано вимога повернення грошових коштів. Проте, відповідач свої грошові зобовязання перед позивачем не виконав. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги в частині повернення 10\~000 грн. підлягають задоволенню. Однак, вимоги щодо стягнення 4,45 грн. та 16 грн. задоволенню підлягати не можуть, оскільки вказані суми було витрачено на відправлення позивачем вимоги до боржника, що не було обовязковим у даних зобовязаннях. Квитанцію у підтвердження понесення збитків в сумі 20,45 грн. позивачем суду надано не було, внаслідок чого у вказаній частині позовні вимоги задоволенню також не пілягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial