Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

у червні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 07.11.2011 року отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 16.03.2017 року загальна сума заборгованості по кредиту становить - 13221 грн. 57 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте, представник за довіреністю №3262-К-Н-О від 17.01.2017 року Сафір Ф.О. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Просив стягнути на користь позивача судові витрати з відповідача, здійнені для його виклику шляхом розміщення оголошення в пресі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Суд вважає за можливе у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України справу розглянути без участі представника позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив представник позивача. З'ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовому клопотанні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 07 листопада 2011 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши кредитний договір б/н та отримавши кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом в розмірі 2500 грн. зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. «Умовами та правилами надання банківських послуг» передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що визначено п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, що додані позивачем до позовної заяви. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти 5168742303606580 клієнта [PERSON] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: з встановленого кредитного ліміту 2500 грн. 27.08.2013 року збільшено кредитний ліміт до 3500 грн.; 21.05.2014 року знижено кредитний ліміт до 2690 грн.; 10.07.2014 року встановлено кредитний ліміт 2420 грн.; 21.07.2014 року - збільшено до 4000 грн. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як встановлено в суді, сторони визначили, що заява позичальника [PERSON], разом з Пам'яткою клієнта, «Умови та Правила надання банківських послуг», затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифи банку» складають укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши ПАТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву позичальника від 07.11.2011 року, відповідач [PERSON] приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах - «Умовах та правилах надання банківських послуг» і «Тарифах банку», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Відповідно до п.п.1.1.7.11, 1.1.7.13. «Умов та Правил надання банківських послуг» договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Клієнт зобовязаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, відповідно до Тарифів. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт оплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.2.). Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами /Пам'яткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банка, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідач же [PERSON] в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, а саме не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 16.03.2017 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 07.11.2011 року, станом на 16.03.2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 13221 грн. 57 коп., що складається з: 2109 грн. 19 коп. - заборгованості за кредитом, 2076 грн. 43 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 7930 грн. 16 коп. - заборгованості за пенею; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 605 грн. 79 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. та 605 грн. 79 коп. з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON]допущено прострочення виконання зобов'язання, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення в сумі 12115 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 2109 грн. 19 коп. - заборгованості за кредитом, 2076 грн. 43 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 7930 грн. 16 коп. - заборгованості за пенею. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1466 грн. 24 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, 420 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ст.ст. 526, 530, 599, 611, 625, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

Outcome: partial