Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернувся [PERSON] з позовом до Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в особі представництва в Україні, і просить стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість по заробітній платі у розмірі 19888,74 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку заробітної плати по день фактичного розрахунку, а також у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди гроші у сумі 3000 гривень. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що з 3 вересня 2007 року до 31 жовтня 2014 року він працював у представництві Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в Україні на посаді старшого інженера. 31 жовтня 2014 року він був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату робітників, тобто на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На момент звільнення повного грошового розрахунку з ним підприємство не здійснило. Не здійснено повний розрахунок і до теперішнього часу. При звільненні, заборгованість по заробітній платі у сумі 19888,74 гривень, відповідачем йому не виплачена. У зв'язку з чим він просить стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість по заробітній платі у сумі 19888,74 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній по день фактичного розрахунку. Крім того, вважає, що діями відповідача який своєчасно не виплатив заробітну плату, йому завдано моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. Необхідність відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати і відсутності у нього грошових коштів, змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, для утримання своєї сім'ї, внаслідок чого значно погіршився стан його здоров'я. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - судовими повістками. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, наполягали на позовних вимогах і просили їх задовольнити у повному обсягу. Представник відповідача - Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково - дослідницький і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в особі представництва в Україні у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовими повістками. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в особі представництва в Україні, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню. У ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: [PERSON] 3 вересня 2007 року до 31 жовтня 2014 року працював у представництві Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в Україні на посаді старшого інженера. 31 жовтня 2014 року він був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату робітників, тобто на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується Наказом КП «ДОНІНПРЕДКАДРИ» № 5 К/В від 31 жовтня 2014 року. Згідно довідки наданої представництвом Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в Україні № 10 від 20 листопада 2014 року слідує, що: під час роботи на даному підприємстві заробітна плата [PERSON] виплачувалась не своєчасно і при його звільнені з підприємства заборгованість по заробітній платі йому не виплачена і становить 19888,74 гривень. Відповідно вимог ст. 115 КЗпП України слідує, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. У зв'язку з викладеним суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення заборгованості по заробітній платі знайшли своє підтвердження уході судового розгляду справи і підлягають задоволенню. При вирішенні заявлених [PERSON] позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів. Тому з підприємства - Державний науковий центр Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково - дослідницький і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в особі представництва на Україні на користь позивача [PERSON] слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку - з 3 листопада 2014 року по день винесення рішення суду, тобто по 16 грудня 2014 року включно, що складає 32 робочих днів за 5-ти денним робочим тижнем. Враховуючи наявну в матеріалах справи довідку представництва Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія «Всеросійський науково-дослідницький та проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка О.І. Целікова» «ВНІІМЕТМАШ» в Україні № 11 від 20 листопада 2014 року, відповідно якої середньоденний заробіток позивача складає 171,68 гривень, середньомісячна заробітна плата за останні два місяці роботи складала 7725,38 гривень. У зв'язку з чим середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 3 листопада 2014 року по день винесення рішення суду, тобто по 16 грудня 2014 року, включно становить 5493,76 гривень (171,68 грн.(середньоденна заробітна плата) х 32 (робочих днів). Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 3 листопада 2014 року по день винесення рішення суду, включно. Виходячи з періоду затримки (з 3 листопада 2014 року по 16 грудня 2014 року), штучного накопичення суми середнього заробітку з боку позивача (його не звернення за захистом свого порушеного права протягом тривалого часу), враховуючи розмір заборгованості (19888,74 гривень), та істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком, який просить стягнути позивач, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача 3000 гривень. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разу, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги, що в ході судового розгляду справи встановлено, що дії відповідача по відношенню до позивача були протиправними, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved