Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У червні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 09 лютого 2006 року був укладений договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] станом на 10 березня 2015 року має заборгованість 29 761,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3427,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 24440 грн., а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина), 1393,41 грн. штраф (процента складова). Тому просив суд стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 761,67 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку з чим змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк». 04 липня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається із заяви та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в сумі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З заяви [PERSON] вбачається, що останній ознайомлений та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. У п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. П.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту, та не були повернуті банку в строк, передбачений договором Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строк платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. З поданого суду розрахунку, встановлено, що [PERSON] у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених платежів. Станом на 10 березня 2015 року має заборгованість 29 761,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3427,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 24440 грн., а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина), 1393,41 грн. (процента складова). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 29 761,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3427,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 24440 грн., а також штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина), 1393,41 грн. (процента складова). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення від 13 травня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 297,62 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved