Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, на підставі ст. 392 ЦК України, просить визнати за нею право власності на ідеальну 1/2 частку від загального розміру житлового приміщення, а саме: однокімнатної квартири [ADDRESS] - в розмірі 17,2 м2 загальної площі квартири; за відповідачем визнати право власності на ідеальну 1/2 частку від загального розміру житлового приміщення, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS] - в розмірі 17,2 м2 загальної площі квартири.Вимоги обґрунтовані тим, що 28.08.2009 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Франгуловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2263 було придбано у гр. [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Ця квартира була куплена за 151791,00грн. та була оформлена на відповідача. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 21.10.2009 р. за реєстровим номером 20866646.Для розрахунку з продавцем ними були використані кошти, які були зароблені нею особисто за кордоном. Сторони попередньо домовилися про те, що при укладенні угоди купівлі - продажу житла покупцем виступить син, а після повернення її з-за кордону вони офіційно оформлять розмір часток кожного у даній квартирі. Після повернення в Україну для постійного проживання позивач не порушувала питання юридичного оформлення часток у вищевказаній квартирі згідно попередніх домовленостей, так як вони разом проживали та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS].У зв'язку з тим, що відповідач тривалий час ніде не працює, він ставить питання про продаж спірної квартири всупереч попереднім домовленостям. Такі наміри також позбавляють її та відповідача мати окреме житло на випадок створення сім'ї чи бажання проживати окремо. Також відповідач не бажає у добровільному порядку виконати попередні домовленості щодо визначення часток кожного у спірній квартирі. Вважає, що між ними існує спір щодо права на частку у квартирі і такий може бути вирішений у судовому порядку. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Зазначив, що позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Заслухавши позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Франгуловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2263 [PERSON] придбав у гр. [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 151791 грн. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ» від 21.10.2009 року №24204531, [PERSON] є власником квартири, що за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку. встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами (стаття 4 ЦПК України). У статті 15 ЦК України передбаченого право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, захист права власності у спосіб визнання такого права допускається у разі оспорення, невизнання його іншою особою, яка претендує на об'єкт власності, та якщо втрачений документ, який засвідчує право власності особи. Однак позивачем не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність таких підстав для звернення до суду з позовом про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Крім того, слід зазначити, що позивач невірно обрала спосіб захисту свого права, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Наведене відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24.06.2015 року у справі № 6-318цс15.

Outcome: dismissed