Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2020 року, цивільну справу №759/6756/20 за позовом АТ «СК «ІНГО» до [PERSON] про відшкодування шкоди, передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. У квітні 2020 року АТ «СК «ІНГО» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача матеріальну щкоду в порядку регресу в сумі 42 964,55грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.05.2017 року на просп. Перемоги в м. Києві, автомобілем марки «Fiat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, в результаті якої застрахований в АК «СК «ІНГО» автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Позивач зазначає, що згідно довідки НПУ та постанови Святошинського районного суду м.Києва від 02.06.2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Відповідно до звіту № 0154 від 24.05.2017 року, матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] складає 170 229,32 грн. На підставі рахунку № 2310241673-1 від 30.06.2017 року, рахунку № 1260 від 29.05.2017 року, відповідно до страхового акту № 1513178 від 24.07.2017 року було сплачено страхове відшкодування у сумі 141 964,55 грн. Позивач вказує, що автомобіль «Fiat» д.н.з. [NUMBER] був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6845292, відповідно до умов якого ліміт страхової відповідальності становить 100 000 грн., франшиза 1000,00 грн. Зазначає, що оскільки розмір заподіяних відповідачем збитків перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № АК/6845292, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою сумою яку має відшкодувати відповідач становить 42 964,55 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача по справі проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 10.05.2017 року приблизно о 07.30 годин, по пр-ту Перемоги, в напрямку центру в м. Києві, керуючи автомобілем «Fiat», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , внаслідок чого автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , які рухалися в попутному напрямку руху, що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія» був застрахований у ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі генерального договору страхування №47-07 по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків від 07.06.2007 року. Вказане також підтверджується Бордеро № 30_17 до Генерального договору страхування №47-07 від 07.06.2007 року. Автомобіль «Fiat», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений страховим полісом серії АК № 6845292 виданим АТ «СК «АХА Страхування» з лімітом страхового відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100 000 грн. ТОВ «Перша лізингова компанія» 10.05.2017 року звернулось до АТ «СК «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 0154 від 24.05.2017 року складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді становить 170 229,32 грн. Згідно страхового акту № 1513178 від 24.07.2017 року складеного АТ «СК «ІНГО», розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] становить 141964,55 грн. Відповідно до платіжного доручення №7910 від 03.08.2017 року АТ «СК «ІНГО» на рахунок ТОВ «Перша лізингова компанія» сплачено страхове відшкодування у сумі 141 964,55 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АК № 6845292, що діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди та яким було забезпечено автомобіль «Fiat», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, страховий ліміт за завдану майнову шкоду становив 100 000, 00 грн. (розмір франшизи 1000,00 грн), а відтак вказаний ліміт менший ніж розмір спричиненої шкоди, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховою сумою, що становить 42 964,55 грн. (141 964,55 грн. - 99 000,00 грн). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved