overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 12 листопада 2005 року з відповідачем шлюб, від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач з донькою проживають окремо, вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, а тому просила суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь потрачені нею кошти з розглядом справи в суді, та після реєстрації розірвання шлюбу іменуватись за прізвищем «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від подружнього життя з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28.08.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на нього та різні характери. З відповідачем проживають окремо останніх шість місяців, тому вважає що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 26.06.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 26.06.2017 року, якою визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.08.2011 року (а.с. 5). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачкою, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON],третя особа Лиманський районний підрозділ ГУ ДМС України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та у позові в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне. Вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрований але не проживає відповідач. Реєстрація відповідача в належному її будинку порушує право власності позивача та чинить перешкоди у розпорядженні майном на свій розсуд. Позивач [PERSON] судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час, місце слухання справи сповіщено належним чином. Третя особа Лиманський районний підрозділ ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про те, що в даній категорії справ не може бути третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10356102 від 11.04.2006року, серія СВУ №225953. За зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] з 16.12.2016року, однак за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Доброславької селищної ради Одеської області №02-20/1233 від 09.06.2017 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає, спільний побут та господарство з позивачем не ведеться, суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просила встановити факту реєстрації шлюбу 28 листопада 1964 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції із спадкодавцем - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] Заявниця є спадкоємцем за законом до майна померлого, однак, на даний час вона не може оформити спадщину, через те, що у свідоцтві про реєстрацію шлюбу прізвище померлого вказано «[PERSON]», тоді як згідно свідоцтва про смерть його прізвище записано як «[PERSON]». В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд заслухавши заявника та його представника, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.4 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Судом встановлено, що 28.11.1964 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються: поясненнями заявника, даними свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 25.10.2002 року; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2016 року №3959/ 02-31; даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2002 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2011 року. За таких обставин слід заяву задовольнити та встановити факт, що має для заявника юридичне значення, а саме факт реєстрації шлюбу 28 листопада 1964 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції [PERSON], [INFO] [PERSON], який помер [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обгрунтування свого позову зазначила, що 26 квітня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року сімейне життя між нею та відповідачем поступово почало погіршуватися на підставі відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на життя, постійних сварок, свідком яких нерідко була їх дитина. Фактично шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з червня 2015 року, з відповідачем спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з дружиною разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини з нею не підтримує, загальне сімейне господарство не веде, почуття кохання до позивача втрачено, відновлення і збереження родини вважає неможливим. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 26 квітня 2014 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії I-ВЛ № 228186, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 417. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії I-ВЛ № 365330, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 672. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що в продовж семи років з 2010 року по квітень 2017 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживали з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], на утримання якого не вдалося досягти домовленості про добровільну сплату аліментів відповідачем. Відповідач не надає атеріальеої допомоги на утримання сина, тому просить стягнути з [PERSON] на свою користь для утримання дитини аліменти у розмірі 1 / 4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовнві вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або його представник у судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши адвоката [PERSON] та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ №141193, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровогорадській області від 05.04.2013 року, батько [PERSON] - [PERSON], мати - [PERSON], про що 05 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №222. Згідно довідки про склад сім'ї від 21.05.2017 року №232, яка видана головою квартального комітету №8 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, малолітній син [PERSON] зареєстрованний за місцем реєстрації матері за адресою: буд. 32 по вул. Кам'яній, м. Олександрія, Кіровоградська область. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 193. Від шлюбу вони дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON], звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї , про що зроблений актовий запис №1056 від 06 червня 2009 року, між нею та [PERSON] посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі між сторонами постійно виникали непорозуміння, через що сімейні життя не склалося. На час звернення до суду, сторони , шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, майнових спорів між ними немає. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю за спільною домовленістю сторін. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву у якій зазначив про визнання позовних вимог та про необхідність слухання справи за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, та слухати справу за її відсутності. Суд вважає можливим ухвалити у справі рішення за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 1056 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 8). Із змісту позовної заяви вбачається, що сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved