Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Север-Авто» (далі ТОВ «Север-Авто»), третя особа Реєстраційна служба Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, і просить: поновити його на посаді директора ТОВ «Север-Авто» з 17 грудня 2014 року. Ухвалою суду від 4 грудня 2015 року, за заявою позивача - третя особа Реєстраційна служба Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області виключена із складу осіб які беруть участь у розгляді даної справи. Представник позивача [PERSON] обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що 3 січня 2014 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Север-Авто» позивача було призначено на посаду директора даного товариства. В подальшому 16 грудня 2014 року, на загальних зборах учасників ТОВ «Север-Авто» було прийнято рішення про звільнення позивача з займаної посади директора товариства. На підставі вказаного рішення, позивача було звільнено з підприємства за ст. 41 ч.1 п.5 КЗпП України. Вважає, що звільнення позивача з посади директора ТОВ «Север-Авто» було здійснено з порушенням діючого законодавства України. Порушення допущені відповідачем, при звільненні позивача полягають в наступному: на загальних зборах учасників товариства, де було прийнято рішення про його звільнення, позивач присутній не був; з наказом про звільнення позивач не ознайомлювався; трудова книжка позивача, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, належним чином не оформлювалась, та не була йому видана. Враховуючи зазначені порушення допущені з боку відповідача представник позивача просив поновити [PERSON] на займаній посаді директора товариства. Крім того представник позивача також зазначив, що: посаду директора товариства позивач займав за сумісництвом і на час обрання його на вказану посаду, він також займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічна компанія «Громада-Словянськ». Свою трудову книжку до відділу кадрів ТОВ «Север-Авто» позивач не передавав і з заявою про внесення відповідного запису про зайняття посади директора ТОВ «Север-Авто» не звертався. Обовязки начальника відділу кадрів ТОВ «Север-Авто», за сумісництвом, виконувала [PERSON], яка також являлась бухгалтером ТОВ «Екологічна компанія «Громада-Словянськ». Саме [PERSON] була принесена трудова книжка позивача до ТОВ «Север-Авто», де вона і залишається по теперішній час. Позивач, будучи повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні заявлених ним позовних вимог. Представники відповідача ТОВ «Север-Авто» заявлені позовні вимоги не визнали і просили відмовити у їх задоволенні. У ході судового розгляду справи представники відповідача показали, що позивач на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, у період з 3 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року займав посаду директора ТОВ «Север-Авто». 16 грудня 2014 року на загальних зборах учасників товариства було прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора з 17 грудня 2014 року. На підставі вказаного рішення новим директором товариства, 17 грудня 2014 року було видано наказ 22/1-к про звільнення [PERSON] з посади директора товариства за ст. 41 ч.1 п.5 КЗпП України. З вказаним наказом позивача було ознайомлено належним чином, однак отримувати даний наказ та розписуватись про ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт. Крім того, будучи ознайомлений з рішенням загальних зборів учасників товариства, позивач наполягав на його звільненні з підприємства на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін, про що особисто видав наказ від 16 грудня 2014 року № 22-к. Також представники відповідача зазначили, що посаду директора товариства позивач займав за сумісництвом і не на полягав на внесені відповідних відомостей до його трудової книжки про роботу у ТОВ «Север-Авто». Після звільнення позивача у його робочому столі була виявлена належна позивачу трудова книжка. Однак отримувати свою трудову книжку позивач відмовляється. Також позивач відмовляється отримати і нараховані йому грошові кошти, які у звязку з чим задепоновані на рахунку підприємства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до ТОВ «Север-Авто», про поновлення на посаді, не підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, статуту ТОВ «Север-Авто», слідує, що: товариство є юридичною особою яка зареєстрована у реєстрі з 21 червня 1999 року. Товариство створено з метою одержання прибутку, основним видом його діяльності є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Вищим органом товариства є загальні збори учасників. Виконавчим органом товариства є директор товариства. До повноважень загальних зборів учасників належить: створення та відкликання членів виконавчого органу директора. 2 січня 2014 року загальними зборами учасників ТОВ «Север-Авто», протокол № 01/01-2014, [PERSON] обрано директором товариства. 3 січня 2014 року [PERSON], як директором ТОВ «Север-Авто» було видано наказ № 4/14-к про вступ до посади, у якому зазначено, що він з 3 січня 2014 року приступає до виконання обовязків директора ТОВ «Север-Авто» за сумісництвом. 16 грудня 2014 року загальними зборами учасників ТОВ «Север-Авто», протокол №09/12-1, [PERSON] з 16 грудня 2014 року звільнено з посади директора товариства і на вказану посаду з 17 грудня 2014 року було призначено [PERSON] На підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Север-Авто», директором товариства видано наказ №22/1-к від 17 грудня 2014 року про усунення [PERSON] з посади директора товариства за ст. 41 ч.1 п.5 КЗпП України у звязку з припиненням повноважень. Відповідно акту №1 від 17 грудня 2014 року [PERSON] відмовився ознайомлюватись з наказом від 17 грудня 2014 року, про його звільнення з займаної посади. Із трудової книжки позивача, слідує, що: у період з 17 листопада 2011 року по 5 вересня 2014 року [PERSON] займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічна компанія «Громада-Словянськ». Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час судового розгляду справи судом встановлено і це не оспорювалось сторонами, що [PERSON], не являючись учасником ТОВ «Север-Авто» з 3 січня 2014 року, займав посаду директора ТОВ «Север-Авто» за сумісництвом. На той час основним місцем роботи [PERSON] було ТОВ «Екологічна компанія «Громада-Словянськ», де він починаючи з 17 листопада 2011 року до 5 вересня 2014 року також займав посаду директора. Під час роботи на ТОВ «Север-Авто» [PERSON] свою трудову книжку до відділу кадрів підприємства не надавав і з заявою про внесення відповідного запису про роботу на вказаному підприємстві не звертався. Трудовий договір між [PERSON] і ТОВ «Север-Авто» не укладався, однак позивач за свою роботу на ТОВ «Север-Авто» щомісяця отримував заробітну плату. 16 грудня 2014 року на загальних зборах учасників ТОВ «Север-Авто» прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора товариства. На підставі вказаного рішення, новим директором ТОВ «Север-Авто» [PERSON], 17 грудня 2014 року видано наказ №22\\1-к про звільнення [PERSON] з займаної посади, на підставі ст. 41 ч.1 п.5 КЗпП України, у звязку з припиненням повноважень. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах і даний спір підлягає вирішенню відповідно до вимог трудового законодавства України. Згідно вимог ст. 41 ч.1 п. 5 КЗпП України слідує, що: «Крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано також у випадках: 5) припинення повноважень посадової особи.» Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що ТОВ «Север-Авто» вирішуючи питання щодо звільнення позивача з займаної посади діяло на підставі свого Статуту, у відповідності до вимог Закону України «Про господарські товариства», та Кодексу законів про працю України. Ствердження позивача та його представника про те що з посади директора ТОВ «Север-Авто» позивача було звільнено незаконно так як: на загальних зборах учасників товариства, де було прийнято рішення про його звільнення, позивач присутній не був; з наказом про звільнення не ознайомлювався, а його трудова книжка, відповідачем, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, належним чином не оформлювалась, та видана йому не була - суд не приймає до уваги з наступних підстав: Відповідач по справі підприємство «Север-Авто» є товариством з обмеженою відповідальністю, вищим органом якого є загальні збори учасників. Загальні збори учасників складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Позивач не є учасником та представником учасника товариства, тому відповідно до вимог статуту товариства його участь у загальних зборах учасників товариства, в тому числі при вирішення питання щодо його звільнення, не є обовязковою. Відповідно до вимог трудового законодавства, позивача було належним чином ознайомлено з наказом №22\\1-к від 17 грудня 2014 року, про його звільнення з займаної посади, що підтверджується актом № 1 від 17 грудня 2014 року. [PERSON] Соціальної політики України від 25 червня 2011 року № 510/13\\81-11 «Щодо роботи за сумісництвом керівних працівників» визначено, що: порядок роботи сумісників та оплата їх праці регламентуються постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 року №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», зі змінами і доповненнями, та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затверджених наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінфіну від 28 червня 1993 року №43 «Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій». Згідно Положення № 43 «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» слідує, що: «1. Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. 3. Працівник, який приймається на роботу за сумісництвом на інше підприємство, в установу, організацію повинен пред'явити власнику або уповноваженому ним органу паспорт. 8. Звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги. 9. Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи.» Відповідно п. 2.14. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом [PERSON] праці України, [PERSON] юстиції України, [PERSON] соціального захисту населення України 29 липня 1993 № 58, слідує, що: робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» слідує, що: трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що та обставина, що на теперішній час трудова книжка позивача знаходиться у відповідача ТОВ «Север-Авто», не може враховуватись як порушення останнім вимог ст. ст. 47, 48 КЗпП України. Із пояснень сторін даних в ході судового розгляду слідує, що трудова книжка позивача опинилась у відповідача в наслідок дій начальнику відділу кадрів ТОВ «Север-Авто» [PERSON], яка за сумісництвом також являлась бухгалтером ТОВ «Екологічна компанія «Громада-Словянськ», що також підтверджується довідкою зазначеного товариства від 18 листопада 2015 року № 8. Крім того, відповідно телеграми від 23 грудня 2014 року, переданої ТОВ «Север-Авто» на адресу позивача, слідує, що останньому пропонувалось отримати свою трудову книжку та розрахункові виплати. При вирішенні даного позову суд також не приймає до уваги наказ ТОВ «Север-Авто» № 22-к від 16 грудня 2014 року, за підписом [PERSON] (як директора товариства), про його звільнення з займаної посади з 16 грудня 2014 року на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, за згодою сторін. Під час судового розгляду справи з достовірністю встановлено, що сторони не досягли між собою згоди щодо звільнення позивача з займаної посади, у звязку з чим судом і розглядається даний позов, а [PERSON] було звільнено за ст. 41 ч.1 п. 5 КЗпП України. Разом з тим вказаний наказ свідчить про обізнаність позивача, щодо його звільнення з 16 грудня 2014 року з займаної посади на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Север-Авто». Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому суд вважає, що позивача на підставі ст. 41 ч. 1 п. 5 КЗпП України правомірно звільнено з ТОВ «Север-Авто», а тому у задоволені вимог позивача: про поновлення на посаді - необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed