Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.03.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приват Банк» зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасну банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у звязку з чим станом на 02.05.2017 року має заборгованість в загальному розмірі 13588,18 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість не погашає, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 13588,18 грн. за кредитним договором б/н від 19.03.2014 року та понесений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.54). Подав до суду клопотання в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив проти винесення судом заочного рішення (а.с.36). Відповідач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.52,53). Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, тому зі згоди представника позивача та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в якій зазначено, що відповідач згодна, що дана заява разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також ознайомилась та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, що підтверджується її особистим підписом в заяві (а.с.5). За умовами договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приват Банк» зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За змістом ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити йому суму боргу та проценти від простроченої суми. Відповідач не виконала своїх зобовязань за кредитним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ «Приват Банк» виникла заборгованість, яка станом на 02.05.2017 року складає 13588,18 грн., яка складається із: 790,40 грн. заборгованості за кредитом; 9274,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2400 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 623,25 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 19.03.2014 року в загальній сумі 13588,18 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений платіжним дорученням (а.с.1) судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved