Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 30 жовтня 2017 року виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~12, та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В обґрунтування позову зазначала, що 30 жовтня 2017 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на життя та втрату взаєморозуміння, у зв`язку з чим між ними почали виникати конфлікти, суперечки та непорозуміння. Із січня 2020 року їхній шлюб носить лише формальний характер, оскільки подружніх відносин сторони не підтримують, проживають окремо, кожен із них живе своїм окремим життям. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, примирення подружжя є неможливим. Після розірвання шлюбу їхня дочка залишиться проживати разом із матір`ю. Майновий спір у сторін відсутній. Також вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами, оскільки з грудня 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, сплачений нею судовий збір із відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечував, оскільки з грудня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та подружніх відносин не підтримують, примиритися вони теж не бажають. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 жовтня 2017 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~12. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою за №\~251 від 01 червня 2020 року, виданою виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з грудня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] ґрунтується на вимогах закону, тому теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved