Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У червні 2018 року позивач - ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача - [PERSON], в якому просив: - в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 90, укладеним 10 квітня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] в сумі 1 457 564.40 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом - 999 000.00 грн., заборгованості за процентами - 333 996.41 грн., комісії - 10 071.88 грн., пені - 114 496.11 грн., а також - інфляційні виграти 1 497 710.37 грн., 3% річних - 200 711.00 грн., штраф - 134 306.83 грн., що разом складає 3 290 292,60 грн., а також відшкодування витрат понесених у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки в розмірі 2 500.00 грн., звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 10 квітня 2008, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою Світланою Михайлівною за реєстровим № 3318, а саме: домоволодіння, що находиться в [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою С. М. від 13.02.2008 за № 1463, зареєстрованим в ММБТІ 21.02.7008 року за № 7740, реєстраційний № 18767334; - визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі не нижчою 950 340.00 грн., але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 10 квітня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач по даній справі - ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 90, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 грн. під 18.5% річних строком на 10 років. Кредит було надано з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 09 квітня 2018 року па споживчі цілі. З метою належного забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 10.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою С.М. за реєстровим № 3318, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку Банку нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], та який належить останній на праві власності па підставі Договору купівлі-пролажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою С. М. від 13.02.2008 за № 1463, зареєстрованим в Миколаївському МБТІ 21.02.2008 року за № 7740, реєстраційний № 18767334. 30 грудня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 90 від 10.04.2008 року, яким збільшено процентну ставку за користування Кредитом до 21.5% річних. Всі інші умови Договору залишилися незмінними. В квітні 2009 року банк звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 90 від 10.04.2008. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 19.02.2010 року позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] 1 125 876.73 грн. кредитної заборгованості. Проте, позичальник продовжував не виконувати належним чином взяті на себе зобов'язання, що в свою чергу спричинило виникнення заборгованості, станом на 16.04.2018 року, на загальну суму - 3 290 292,60 грн. Отже, згідно умов кредитного договору, іпотечного договору та у відповідності до вимог законодавства, внаслідок порушення Відповідачем прийнятих на себе зобов'язань, позивач набув права задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явися, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», та фізичною особою [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 90, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 грн. під 18.5% річних строком на 10 років. Кредит було надано з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 09 квітня 2018 року па споживчі цілі. З метою належного забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 10.04.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою Світланою Михайлівною за реєстровим № 3318, відповідно до умов якою [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, яка належить до земель державної власності відповідно до довідки, виданої Управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради 07.04.2008 за № 376/04. Відповідно до витягу з реестру прав власності на нерухоме майно, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 29.02.2008 за № 17927157, опис об'єкта складає: житловий будинок, житловою площею 29.4 кв.м. загальною 48.2 кв.м. позначений на плані земельної ділянки літ. А, житловий будинок, житловою площею 80.8 кв.м., загальною площею 145.8 кв.м., позначений на плані земельної ділянки літ. Д, літня кухня, позначена на плані земельної ділянки літ. Г, огорожі, позначені на плані земельної ділянки № 2,3,4,7, споруди, позначені на плані земельної ділянки № І,ІІ,III,5,6. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-пролажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою С.М. від 13.02.2008 за № 1463, зареєстрованим в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.02.2008 року за № 7740, реєстраційний № 18767334. 30 грудня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 90 від 10.04.2008 р., яким збільшено процентну ставку за користування Кредитом до 21.5 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредиюдавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049. ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим, станом на 16.04.2018 року, утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 1 457 564.40 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом - 999 000.00 грн., заборгованості за процентами - 333 996.41 грн., комісії - 10 071.88 грн., пені - 114 496.11 грн., а також - інфляційні виграти 1 497 710.37 грн., 3% річних - 200 711.00 грн., штраф - 134 306.83 грн., що разом складає 3 290 292,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно незареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджений сторонами у розділі 6 Іпотечного договору, де, зокрема, встановлено, що: - позивач набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання основною зобов'язання або відповідної його частини, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано (п. 6 1); - іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленого чинним законодавством країни та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог іпотекодержавтеля (п. 6.2); - реалізація Предмета іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, проводиться у встановленому законодавством порядку (п.6.4). Крім цього, на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всійогоскладові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи із вищевикладеного, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved