Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , приватний нотаріус Сновського районного нотаріального округу та Терехов В.В., Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сновської РДА про встановлення факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину квартири в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на спірну квартиру та скасування Державної реєстрації права власності на квартиру в [ADDRESS] . В обґрунтування позову, позивачка посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] з яким вона з 2007 року до дня смерті поживали однією сім`єю, тому фактично прийняла спадщину і є спадкоємцем першої черги після його смерті. Іншим спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] є відповідачка [PERSON] , якій 19 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно в тому числі і квартиру в [ADDRESS] . Позивачка не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, тому нотаріус усно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Позивачка, наголошує на тому, що вона позбавлена можливості в інший спосіб, окрім як судовий, реалізувати право на отримання спадщини після померлого [PERSON] . Позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідачка [PERSON] є рідною сестрою позивачки по матері. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири, яку [PERSON] отримав відповідно до Закону України «Про приватизація державного житлового фонду», що розташована в [ADDRESS] . [INFO] померла мати сторін [PERSON] . Позивачка у 2007 році повернулася з Російської Федерації з м.Владивосток та постійно проживала з батьком до дня його смерті і вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батька нарівні з матір`ю, тому є спадкоємцем першої черги. Реєстрація місця проживання позивачки відбулася за іншою адресою в м.Сновську Чернігівської області, оскільки це було пов`язано з оформленням субсидії батьками. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Гордійко О.П. за оформленням спадщини після смерті батька, але постійне місце проживання зі спадкодавцем не було підтверджене відповідними документами, тому їй було рекомендовано звернутися до суду. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус не виносила. Факт постійного проживання зі своїм батьком [PERSON] підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб Сновської міської ради, відповідно до якого встановлено факт фактичного місця проживання [PERSON] (позивача по справі) за адресою: [ADDRESS] . Вважають, що строк позовної давності для звернення до суди не пропущений, оскільки про порушене право позивачці стало відомо після отримання відповідачкою [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Відповідачка та представник відповідачки позовні вимоги не визнали та пояснили, що на день смерті [INFO] [PERSON] , був зареєстрований та постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] після його смерті заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, а тому фактично прийняла спадщину, після смерті чоловіка. Позивачка у встановлений законом строк з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася, а тому її не прийняла. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. За життя вона зробила заповіт на ім`я дочки [PERSON] - відповідачки по справі. У встановлений законом термін відповідачка звернулася до приватного нотаріуса Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області з заявою про прийняття спадщини та вступила в спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.10.2018 року на 1/2 частки на квартиру, яка належала [PERSON] , спадкодавцю, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та на 1/2 частки вказаної квартири, яка належала спадкодавцю [PERSON] , на праві спільної сумісної власності. Щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] в період з січня 2007 року до моменту його смерті [INFO] наголосили, що вказане не може підтверджуватися довідкою складеною комісією Сновської міської ради про фактичне місце проживання позивачки, оскільки вона видана в порушення п.2.4 Положення про видачу довідок на території громади м.Сновськ, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області. Позивачкою пропущений строк позовної давності в межах якого могла звернутися до суду за захистом порушеного права, оскільки батько [PERSON] помер 10 років тому. Окрім цього, позивачка не надала суду доказів того, що вона взагалі зверталася з заявою для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину і нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідачка є законним власником спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Звертають увагу, що позивачка не турбувалась за хвору матір, зловживала спиртними напоями, відповідачка повністю взяла на себе турботи по догляду за хворою матір`ю, а після смерті і похованням. Зараз [PERSON] проживає у квартирі батьків, сплачує комунальні послуги, її ніхто не збирається виселяти з квартири. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , приватний нотаріус Сновського районного нотаріального округу та Терехов В.В., Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сновської РДА в судове засідання не з`явились. Про час і місце справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Сновського районного нотаріального округу Гордійко О.П. у поясненнях щодо позову, позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачка не зверталась у строк встановлений ст..1270 ЦК України з заявою про прийняття спадщини і після шести місяців з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину не виносилась, що є обов`язковою складовою для звернення позивачки до суду з позовом (а.с.40-43). Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка більше 10 років, як приїхала з м.Владивосток та проживала у квартирі своїх батьків. На день смерті батька [PERSON] позивачка проживала у квартирі. Свідок думає, що із-за субсидії позивачка була зареєстрована не за місцем проживання батьків. Суд, вислухавши сторін та їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Встановлено, що батьком позивачки є [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть (а.с. 9-10). Мати відповідачки є [PERSON] , яка померла [INFO] підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 101,113,114). Спадкодавці [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.112). Спадкодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року належало кожному по Ѕ частині квартири в [ADDRESS] (а.с.128). На момент відкриття спадщини [INFO] спадкоємець [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка не подавала, а тому вважається такою, що фактично її прийняла (а.с.119). Позивачка [PERSON] у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини, що в судовому засіданні не заперечувала остання. За життя [PERSON] залишила заповіт від 30.10.2013 року відповідно до якого все своє майно заповіла відповідачці [PERSON] , яка після смерті матері прийняла спадщину у приватного нотаріуса Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.10.2018 року відповідно до якого отримала Ѕ частки у праві власності на квартиру в [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року та Ѕ частки у праві власності на спірну квартиру, що належала [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.99-159). Згідно із ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст..1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статею 1270 цього кодексу не заявив про відмову від неї. Суд перевірив посилання позивачки [PERSON] про фактичне прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] і вважає, що вони не підтверджені відповідно до вимог ст..77,78 ЦПК України належними та допустимими доказами виходячи зі слідуючого. Відповідно до посвідки на постійне місце проживання виданої на ім`я позивачки її місце проживання зазначене [ADDRESS] (а.с.6). Щодо акту обстеження матеріально побутових умов з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб за адресою: [ADDRESS] , від 04.10.2018 року то комісією встановлено факт проживання позивачки станом на 04.10.2018 року, тому позивач та представник позивача помиляються у своїх твердженнях, що даний факт встановлений станом на 2007 рік (а.с.11). Суд звертає увагу, що відповідно до п.2.4. Положення про видачу довідок на території об`єднаної територіальної громади м.Сновськ, що затверджене рішенням виконавчого комітету Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 16.03.2018 року за №30, відомості, якими встановлюються факти (спільного проживання без реєстрації, ведення спільного господарства, перебування на утриманні, неприяйняття участі одного із батьків у вихованні дитини, перебування у трудових відносинах та ін.) в довідках не зазначаються. Такі факти встановлюються у судовому порядку (а.с.68-70). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виданого Сновською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась (а.с.39). З домової книги реєстрації громадян за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , який знятий з реєстрації 25.11.2008 року та [PERSON] знята з реєстрації 26.03.2018 року (а.с.63-65). З довідки управління соціального захисту населення Сновської РДА від 29.07.2019 року встановлено, що з жовтня 2007 року по квітень 2009 року [PERSON] зверталась до управління із заявою про призначення субсидії на ЖКП і субсидія призначалась на дві особи на заявника та чоловіка [PERSON] . З жовтня 2009 року по березень 2018 року субсидія на ЖКП призначена на одну особу [PERSON] (а.с.161). Щодо показів свідка [PERSON] , то суд не може покласти їх в основу рішення, як допустимий доказ, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Слід звернути увагу про відсутність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивачкою не надано суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Навпаки із пояснення третьої особи вбачається, що позивачка не зверталася до нотаріуса з питання оформлення спадщини. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання [PERSON] однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у суду відсутні підстави для задоволення решту позовних вимог, які є похідними від встановлення факту, що має юридичне значення. Що стосується посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із даним позовом, то суд зазначає, що відповідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог за недоведеністю, тому підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено у письмовому запереченні представника відповідача та третьої особи, немає. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. (а.с.71,72,74,75,80), які підлягають стягненню з позивача на корить відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved