Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У травні 2021 року представник органу опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області звернулася до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] , в якій просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , в якому була народжена [PERSON] , [INFO] . Матір дитини, [PERSON] , відповідно довідки старости сіл Михайлівка і Долинка за № 204 від 08 квітня 2021 року на території села Долинка не проживає більше ніж 6 років, місцезнаходження її не відоме. На час проживання в с.Додинка Саратського району Одеської області, [PERSON] мешкала зі своїм співмешканцем та їх спільними дітьми: [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 1994 року народження та [PERSON] , 2005 року народження за адресою [ADDRESS] . [INFO] , помер батько дитини, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 07 квітня 2021 року, під час обстеження було з`ясовано, що в будинку за адресою [ADDRESS] ніхто не проживає. Будинок не придатний для проживання. На даний час [PERSON] проживає в родині своєї рідної сестри, [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Таким чином, дитина [PERSON] залишилася без батьківського піклування, мати свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Третя особа [PERSON] та неповнолітня [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. [PERSON] пояснила, що їх мати, [PERSON] , не проживає з ними більше семи років, за цей час про неї взагалі відсутні будь-які відомості, молодша сестра, [PERSON] , проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] зазначила, що її вихованням здіймається виключно її сестра [PERSON] , маму, [PERSON] , вона не бачила з того часу як їй виповнилось дев`ять років, також вказала, що надалі бажає проживати разом із своєю сестрою, яка забезпечує її всім необхідним. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення, однак до суду не з`явилася, причини своєї не явки не повідомила. За правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачі також викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Представник третьої особи, Староста села Михайлівка та Долинка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Максименко Т.К. у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням наведеного, суд з урахуванням думки учасників справи ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. 28 жовтня 2021 року ухвалою суду, у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення учасників справи, а також вислухавши думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормою ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та рішення про його затвердження від 20 квітня 2021 року № 82, є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Відповідно до наказу служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 07 квітня 2021 року №84/84 про тимчасове влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в сім`ю родичів, а саме до сім`ї старшої сестри, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 07 квітня 2021 року встановлено наступне: родина [PERSON] складається з 6-х осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, [PERSON] , 2020 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. Родина фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . В будинку якому проживає сім`я є чотири окремі кімнати, будинок опалюється пічним опаленням, є водопровід, каналізація. У дітей є власні спальні кімнати. Діти забезпечені продуктами харчування, одягом, взуттям. З домашнього господарства є птиця. Будинок повністю відповідає санітарно-побутовим умовам та знаходиться в задовільному стані (а.с.15). Судом встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 08 квітня 2021 року №204, [PERSON] , 1975 року народження, проживала без реєстрації на території [ADDRESS] . На теперішній час в с.Додинка не проживає більш ніж шість років, місце знаходження її невідоме. Як вбачається з характеристики наданою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 08 квітня 2021 року №205, [PERSON] , 1975 року народження проживала без реєстрації в [ADDRESS] . За час проживання в селі зі слів сусідів характеризується як спокійна, доброзичлива людина. Ні з ким не конфліктувала, ніде не працювала, скарг до сільської ради не надходило. Проживала разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . За час проживання разом у них народилися діти: [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 1994 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. Відповідно до відповіді Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 08 квітня 2021 року №673-81-19 в ході перевірки архіву на предмет наявності актових записів про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , за період з 23 липня 2005 року по теперішній час, в тому числі по поновленим актовим записам відсутні (а.с.14). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не проявляє до неї батьківської турботи, не піклуються про неї, не цікавляться її життям та здоров`ям, дитина проживає з третьою особою [PERSON] , яка займається їх вихованням та утриманням, у зв`язку з чим позовна заява в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Також згідно ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням інфляції, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і досягнення дитиною повноліття, чи до зміни матеріального або сімейного стану сторін. За вимогами частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачкою суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати відносяться на рахунок відповідачки відповідно до ч. 2 п.1 ст.141 ЦПК України, в розмірі 1816 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved