Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У січні 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 серпня 2019 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ144272, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] . 02 грудня 2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по просп. Степана Бандери, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2020 по справі №756/16522/19 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 20 серпня 2018 року № АМ144272 ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у сумі 33 198,68 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» завдані збитки у розмірі 33 198,68 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, при цьому разом з поданням позовної заяви позивач просив розглянути справу без участі представника позивача, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 20 серпня 2019 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ144272 та додаткову угоду до договору (а.с.24-35), предметом якого страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «Toyota» моделі «Highlander» д.н.з. [NUMBER] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 02 грудня 2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Ford» моделі «Fiesta» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по просп. Степана Бандери, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2020 по справі №756/16522/19 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 грудня 2019 року за участю автомобілів марки «Ford» моделі «Fiesta» д.н.з. [NUMBER] та марки «Toyota» моделі «Highlander» д.н.з. [NUMBER] , визнано відповідача [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota» моделі «Highlander» д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту згаданого транспортного засобу, становила 62 412,94 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією від 15 грудня 2019 року № 1515111515 (а.с.38-42). Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Зважаючи на те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Toyota» моделі «Highlander» д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 20 серпня 2019 року серії АМ №144272 складено страховий акт від 16 грудня 2019 року №UA2019120200043/L01/01, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 33 198,68 грн (а.с.52). 17 грудня 2019 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 20 серпня 2019 року №АМ144272 у сумі 33 198,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням №38530 від 17.12.2019 (а.с.54). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останнього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 грудня 2019 року, власнику пошкодженого автомобіля ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплачено страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , у сумі 33 198,68 грн перейшло до зазначеного страховика. У добровільному порядку відповідач не компенсував ПАТ «СК «ПЗУ Україна» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. Відомості про те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «Ford» моделі «Fiesta» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована, у справі відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь позивача в порядку суброгації сплачену ним суму страхового відшкодування у розмірі 33 198,68 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

Outcome: approved