Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 12 червня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 260. В обґрунтування позову зазначав, що з 12 червня 1999 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Із 2008 року подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхній шлюб носить лише формальний характер. Надання сторонам будь-якого строку для примирення є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 12 червня 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 260. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони з 2008 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач просить розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше збереження їхнього шлюбу суперечить його інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved