Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~17.03.2003\~року було\~визнано за\~позивачем,\~ [PERSON] ,\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~законом 2/10\~частини домоволодіння\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~після смерті\~матері позивача,\~ [PERSON] ,\~якій дана\~частина належала\~відповідно до\~договору купівлі-продажу\~від 26.06.1957\~року та\~акту про\~денаціоналізацію від\~26.10.1923\~року,\~зареєстрованих в\~БТІ за\~№ 4106. У зазначеній будинку зареєстрована відповідач, [PERSON] , яка не мешкає в ній з 2014 року, що підтверджується актом про не проживання особи від 25.06.2019 року. Покинувши зареєстроване місце проживання, відповідач участі в його утриманні не бере та не вживала дій по зняттю з реєстрації, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2003 року (арк.с.8-9) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.09.200,3 року №1505883 (арк.с.8). Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1\~ст.317 ЦК України,\~власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ч.1\~ ст.319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст.386 ЦК України,\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/ зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (арк. с.23). Відповідно до Акту про не проживання від 24.06.2019 року виданого Квартальним комітетом Красногвардійського району м. Дніпропетровська вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не проживає та не має особистих речей за адресою: [ADDRESS] (арк.с.24). Зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. [PERSON] це старша онука позивачки, яка вже років 6-7 не проживає з бабусею, де вона наразі їй невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та проживає з 1995 року за адресою: [ADDRESS] . Свідок зазначила, що позивач наразі проживає зі своєю молодшою онучкою, старша онука позивача зареєстрована, але вже близько 5 років не проживає та не має особистих речей за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у квартирі [ADDRESS] , відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрована в ній. Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі. Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved