Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] є рідним онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його бабусі [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина. Він у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки з поданих документів не можливо встановитиродинні відносини з [PERSON] , а саме те, що він є її рідним онуком, як зазначено в заповіті. Через що заявник не може отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Зазначає, що з огляду на вищевикладене, він змушений звертатися до суду із вказаною заявою щодо встановлення факту, який має юридичне значення. Ухвалою судді від 29.01.2021 року відкрито провадження в справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 29.01.2021 року витребувано від Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи № 159 за 2006 рік, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання заявник не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за йо відсутності, вимоги заяви підтримав. Просив заяву задоволити. У судове засідання заінтересована особа- [PERSON] не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала. Просила заяву задоволити. Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яка на день смерті проживала і була зареєстрована: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений16 серпня 2000 року секретарем виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 60, яким все своє майно заповіла своєму онуку, заявнику у справі - [PERSON] . Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У встановлений законом шестимісячний строк, після смерті бабусі заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини до Першої київської обласної державної нотаріальної контори Київської області, де була заведена спадкова справа № 159 за 2006 рік після померлої [INFO] [PERSON] . 20 січня 2021 року заявник звернувся з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори. Але постановою державного нотаріуса № 79/02-14/02-31 від 20 січня 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудамиз тієї підстави, що він не зміг надати документи, які підтверджують родинні відносини з [PERSON] , а саме те, що є її рідним онуком, як зазначено в заповіті. Тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано для вирішення даного питання звертатися до суду для встановлення факту родинних відносин. Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав щодо майна померлої бабусі. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти: [PERSON] , [INFO] є рідним онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами: свідоцтвом про народження, заповітом, заявою заінтересованої особи, спільним місцем проживання спадкодавця і заявника, якідосліджені судом під час розгляду справи та узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню ним спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved