Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є співвласниками (по 1/2 частині) житлового будинку з господарськими та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Сторони не можуть досягнути згоди щодо порядку користування спільною частковою власністю, а відтак є необхідність у вирішенні питання щодо реального розподілу між ними спірного домоволодіння та земельної ділянки. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та земельно- технічного дослідження №84-20, житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку можливо поділити, запропоновано варіанти розподілу. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , згідно з висновком експерта № 84-20 від 30 грудня 2020 року; виділити у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що складається з житлової прибудови Літ. «А2», літньої кухні-сараю Літ «Б», погрібу - Літ. «Бп», літнього душу Літ. «О», частини огорожі Літ. «№2», та земельну ділянку, кадастровий номер 5310436100:03:003:0178, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 285 кв.м., що показано в додатку №2 висновку експерта синім кольором; виділити у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що складається з житлового будинку Літ. «А», прибудови Літ «а», прибудови - Літ. «а1», навісу Літ. «ан», вбиральні Літ. «М», гаражу (тимчасового) Літ. «П», вигребу Літ. «І», замощення Літ. «ІІ», воріт з хвірткою Літ. «№1», частини огорожі Літ. «№2», та земельну ділянку, кадастровий номер 5310436100:03:003:0178, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 285 кв.м., що показано в додатку №2 висновку експерта червоним кольором; вирішити питання про відшкодування судових витрат по справі. Позивач вказав, що, у разі задоволення позову, витрати на проведення робіт по приведенню фактично нежилої частини приміщення в придатний для проживання стан (переобладнання, ремонт, підведення індивідуальних комунікацій, водопостачання, водовідведення, електропостачання та ін.), здійснить за власний рахунок. 13.04.2021 року відповідач подав заяву про визнання позову. Ухвалою суду від 03.02.2021 відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти запропонованого позивачем варіанту поділу житлового будинку та земельної ділянки відповідно до висновку експерта. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши представників сторін, дослідивши матерали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2020 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , частка у праві власності по Ѕ (а.с. 36-39, 46-51). Згідно з висновком експерта №84-20, складеного [PERSON] 30.12.2020 року за результатами проведення будівельно - технічного та земельно - технічного дослідження, запропоновано варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . По запропонованому варіанту поділу першому співвласнику виділяється: житловий будинок Літ. «А», прибудова Літ «а», прибудова - Літ. «а1», навіс Літ. «ан», вбиральня Літ. «М», гараж (тимчасовий) Літ. «П», вигріб Літ. «І», замощення Літ. «ІІ», ворота з хвірткою Літ. «№1», частина огорожі Літ. «№2», всього на суму 245475 грн., та земельна ділянка, кадастровий номер 5310436100:03:003:0178, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 285 кв.м., що показано в додатку №2 висновку експерта червоним кольором. По запропонованому варіанту поділу другому співвласнику виділяється: житлова прибудова Літ. «А2», літня кухня-сарай Літ «Б», погріб - Літ. «Бп», літній душ Літ. «О», частина огорожі Літ. «№2», всього на суму 611723 грн., та земельна ділянка, кадастровий номер 5310436100:03:003:0178, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 285 кв.м., що показано в додатку №2 висновку експерта синім кольором (а.с. 10-35). Сторони погодили здійснити розподіл спірного майна без стягнення компенсації, необхідні переобладнання провести за власний рахунок. Згідно зі ст.ст.41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~ст.355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За положенням ч 1\~ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Статтею 358 ЦК України\~встановлено що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1\~ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 367 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч.4\~ст.88 ЗК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, а також те, що позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1,3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати\~складаються зі\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; \~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч.1 ст. 142 ЦПК передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2454,75 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.\~141,\~142 ЦПК України, а саме на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору, решту слід стягнути з відповідача. Крім того, витрати позивача на проведення експертного дослідження склали 7000 грн., а відтак зазначену суму слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved