Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті останньої, а саме на день її смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка є його матір'ю та матір'ю заінтересованих осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема дві земельні частки (паї) на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на які підтверджується відповідними сертифікатами. 08 квітня 2011 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстроване в книзі для записів нотаріальних дій під № 106, згідно умов якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], Ізмаїльського району Одеської області вона заповіла позивачу [PERSON], сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10 вересня 1996 року, право на земельний пай з земель, які знаходяться в колективній власності КС 11 «Перемога», село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 2,69 умовних кадастрових гектара, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 15 квітня 2010 року, право на земельний пай з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 2,69 умовних кадастрових гектара, майновий пай серії [NUMBER] виданий Комишівською сільською радою від 08.04.2011 року вона заповіла своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] в рівних частках кожному. Крім того, навесні 2011 року [PERSON] захворіла, з часом стан її здоров'я погіршувався. Починаючи з липня 2011 року заявник почав проживати спільно з матір'ю за адресою її реєстрації, а саме: [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця, заявник продовжував проживати разом з матір'ю [PERSON] за однією адресою, і таким чином прийняв спадщину. Від прийняття спадщини не відмовлявся. У березні 2018 року позивач та заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. для оформлення спадкових прав після смерті матері. [PERSON] Листом № 162/02-14 від 26 березня 2018 року, приватний нотаріус повідомив їм про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що ними не подані заяви про прийняття спадщини. Заявник та його представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі та простять її задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі та простять її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] року. За життя [PERSON] залишила заповіт. (а.с.9). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №162/02-14 від 26.03.2018 року заявнику та заінтересованим особам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини ( а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз'яснень викладених у. п.п.2,23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved