overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРСАНТ КР» про стягнення заборгованості по житлово - комунальним послугам, 24.11.2020 року ухвалено рішення суду про задоволення позовних вимог. 04.12.2020 року представник позивача Зарівна С. В. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу судових витрат. У відповідності до положень п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, відповідно до платіжного доручення №8922 від 26.07.2019 року на суму1744,80 гривень та сплачено судовий збір при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу, який скасовано судом, відповідно до ухвали від 22.05.2019 року, де зазначено, що судовий збір в сумі 176,20 гривень не повертається заявнику. Відповідно до частини 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду з позовом складає 1921,0 гривень. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не в повному обсязі вирішено питання щодо судових витрат, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. Судом стягнуто з [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРСАНТ КР», на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Житлокомцентр» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1744,80 гривень по 872,40 гривень з кожного. Необхідно стягнути з [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРСАНТ КР», на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Житлокомцентр» додатково судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 гривень по 88,10 гривень з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У черві 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2011 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає подальше примирення та збереження сім'ї неможливими, просить суд шлюб розірвати. Залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.12.2011 року, що вбачається з актового запису про шлюб Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, № 193. Після реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У червні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року автомобілю [NUMBER], а також про визнання за нею права власності на зазначений автомобіль, посилаючись на те, що 01.10.2008 року відповідач позичив в неї грошові кошти у розмірі 30000 грн. з терміном повернення 30.11.2008 року, однак у зазначений термін [PERSON] повідомив про неможливість виконання ним зобовязання перед позивачкою та запропонував в рахунок погашення заборгованості укласти договір купівлі- продажу належного йому автомобілю [NUMBER] з подальшим його нотаріальним посвідченням, однак після виконання усіх умов договору відповідач ухиляється оформити нотаріально укладений ним договір купівлі-продажу, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду із дійсним позовом.. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що дійсно добровільно уклав з позивачкою договір купівлі-продажу належного йому автомобіля, який у теперішній час знаходиться у користування [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що 01.10.2008 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 гривень з терміном повернення 30.11.2008 року. Відповідно до договору-купівлі-продажу від 01.12.2008 року, [PERSON] придбала в [PERSON] автомобіль [NUMBER], який у подальшому було передано у користування позивачки відповідно до акту-прийому-передачі від 01.12.2008 року. Як вбачається з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] та відбулося його повне виконання, що не оспорюється відповідачем у справі. Враховуючи викладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-14 00:00:00

У червні 2009 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом . 27 серпня 2012 року Овідіопольським райсудом Одеської області було постановлено рішення відповідно до якого в задоволені позову позивачки було відмовлено . При подачі позову позивачка звернулась з позовними вимогами про знесення господарчої прибудови у вигляді санвузла (а.с. 47 ) , при цьому сторони при розгляді справи давали пояснення по даним позовним вимогам та досліджувались доказі по справі . Позивачка [PERSON] до суду не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи . Відповідачка [PERSON] та її представник просять відмовити задоволені позовних вимогах про знесення . Представник відділу просить справу розглунити відповідно до чинного законодавства . Інші сторони по справі до суду не зявилися Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні вимог , що до знесення необхідно відмовити з наступного. . Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 27 серпня 2012 року по цивільної справі № 2-336/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] , Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області, Таїровської селищної ради Одеської області , третя особа КП «Овідіопольське РБТІ» про визнання рішення селищної ради частково не дійсним ,про визнання розпорядження райдержадміністрації частково не дійсним , про визнання акту державної комісії не дійсним ,про визнання висновку про самовільне будівництво не дійсним ,про визнання свідоцтва про право власності частково не дійсним було відмовлено . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При розгляді справи позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про знесення господарських споруд , на підставі того ,що дії органів державної влади та органів місцевого самоврядування при прийнятті рішення були не правомірні та незаконні , суд прийшов до висновку , що райдержадміністрація та селищна рада діяли в межах своїх повноважень та компетенції , підстав для визнання даних дій та рішень відсутні, а тому суд рахує , що підстав для знесення господарської споруди відповідно до позовних вимогах , яки розглядаються в рамках цивільного провадження не має, з урахуванням вищевказаного, позовні вимоги в частині знесення господарської споруди задоволенню не підлягають . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відділу вважає , що в звязку з зміною діючого законодавства , як відповідач по справі - Інспекція відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації не існує , а тому є не належною стороною по даної справі .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У червні 2009 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за теплову енергію стягнення боргу по оплаті за теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою [ADDRESS], позивач надає їм житлово-комунальні послуги, а саме постачає у квартиру, де останні зареєстровані та мешкають, теплопостачання, але відповідачі систематично порушують свої зобов'язання з оплати наданих послуг за встановленими тарифами, у зв'язку з чим заборгованість у період з 01.11.2011р. по 01.03.2012р. склала 2 251 грн. 56 коп. З урахуванням викладеного просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги, та судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з необхідністю звернення до суду з цим позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і постійно користуються тепловою енергією, яку виробляє ВАТ «Дніпроенерго». Відповідачі розрахунки за спожиту теплову енергію здійснювали несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, яка на 01.03.2009 року складала 10 500,31 грн., в тому числі: заборгованість за період з 01.01.200р. по 01.05.2006р. у розмірі 3 967,41 грн.; заборгованість за період з 01.05.06р. по 01.03.2009р. у розмірі 6 532,90грн. Відповідно до ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості написаний від руки, що робить його неможливим для читання, також в матеріалах справи є картка квартиронаймача, яка у свою чергу не є належно завіреною, не надано договору про надання теплової енергії, що у сукупності перешкоджає повно, всебічно та об'єктивно дослідити матеріали справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У червні 2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі від якого народилась дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо, обов`язок щодо утримання дитини не виконує. Аліменти за іншими виконавчими листами не виплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що сторони проживали в цивільному шлюбі від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої відповідач зазначений батьком (а.с.2). Дитина проживає разом з матір`ю, що вбачається з відповідної довідки (а.с.4) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає окремо від дитини та участі в її утриманні не приймає. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати у справі по сплаті судового збору відносяться на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 24 жовтня 1999 року в виконкомі Кливодинської сільської ради Кіцманського району , актовий запис № 12. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей, які проживають з матір'ю. Позивач просив розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалося в вересні 2009 року по тій причині , що між ним та відповідачкою постійно вчиняли сварки, скандали. На примирення не згідний оскільки утворив іншу сім'ю. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд,вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. За час наданий для примирення вони не помирилися. Позивач має іншу сім'ю. На примирення не згідний. Шлюб носить формальний характер. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем 07 травня 2003 року у міському відділі РАГС Львівського обласного управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від шлюбу вони мають двох дітей: Максима, 26.09.2003р.н. та Юлію, 02.12.2004р.н. Відповідач проявляє щодо неї безпричинні ревнощі, які стали носити хворобливо-патологічний характер. Через це відповідач влаштовує сварки та скандали, ображає та всіляко принижує її. Відповідач наносить побої, що загрожує її здоров»ю. Вона не може більше терпіти таких знущань та принижень від відповідача. Окрім цього відповідач ображає дітей. Від такої поведінки відповідача діти стали переляканими. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків. З вини відповідача, їх шлюб став формальним. Вважає, що примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не дав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив позов та пояснив, що подружнє життя з дружиною дійсно не склалися, між виникали сварки і скандали, в даний час вони проживають окремо та збереження шлюбу вважає недоцільним. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Тривалий час вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, в даний час проживають окремо, наданий судом термін для їх примирення належних наслідків не дав та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.?

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] Н,Б. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2009 року. Шлюб був зареєстрований в виконкомі Костичанської сільської ради Новоселицького району , актовий запис №29. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Вона просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що шлюб був укладений з відповідачем помилково. В лютому 2010року вони розійшлися. На примирення не згідна В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, Відповідач позов визнав. Суд вважає, що позов можливо вирішити в стадії попереднього судового розгляду, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення позивачки , перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони легковажно підійшли до укладанню шлюбу Після укладання шлюбу вони разом прожили всього декілька місяців , після чого розійшлися . На примирення не згідні. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У червні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 9 листопада 2006 року. Шлюб був зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №114 Від шлюбу у них є донька [PERSON] [INFO], яка проживає з нею . Вона просить розірвати шлюб, оскільки вони разом не проживають з грудня 2009 року. На примирення не згідна В попередньому судовому засіданні відповідач позов визнав. Суд вважає, що позов можливо вирішити в стадії попереднього судового розгляду, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з грудня 2009 року . Відповідач на примирення не згідний. За таких обставин суд вважає,що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У червні 2010року прокурор Новоселицького району в інтересах Новоселицького державного виробничого управління житлово-комунального господарства звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги посилаючись на те, що подружжя [PERSON] проживаючи в квартирі в м. Новоселиця вул. 1 Травня №2\\7 за період з травня 2009 року по квітень 2010 року допустили заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 414 грн. та в добровільному порядку відмовляються її погасити. В судовому засіданні прокурор позов підтримав Відповідачі в судове засідання не з'явилися , хоча були належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи та не повідомили про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача , перевіривши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. . Судом встановлено, що дійсно відповідачі проживають в квартирі за адресою м.Новоселиця вул. 1 Травня №2/7 , яка знаходиться на балансі Новоселицького державного ВУЖКГ. Станом на 1 квітня 2010 року вони допустили заборгованість за отримані комунальні послуги за утримання будинку в сумі 414 грн., що підтверджується розрахунком від 1 квітня 2010 року За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити . На підставі ст.ст. 66, 68, 191 Житлового кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] (до шлюбу прізвище Сінчук) О.М. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 червня 2007 року Пеньківською сільською радою Старокостянтинівсьткого району Хмельницької області (актовий запис №4). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки більше року припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Сінчук. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved