Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування було відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 44332,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Шкода», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та «Деу», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2015 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER] був застрахований ТОВ «Інтер Авто Альянс» у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3000/290/008718 від 25.06.2015 року. ПАТ «СК «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та про виплату, на підставі звіту експерта, рахунку, акту погодження суми страхового відшкодування та страхового акту №22587/1 страхового відшкодування в сумі 44332,70 грн. Страхове відшкодування було перераховано, згідно заяви страхувальника про перерахунок коштів на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №105584 від 29.06.2016 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.05.2016 року на нерегульованому перехресті вул. Мельникова та вул. Якіра у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Шкода», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та «Деу», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Деу», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER] був застрахований ТОВ «Інтер Авто Альянс» у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3000/290/008718 від 25.06.2015 року. ПАТ «СК «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та про виплату, на підставі звіту експерта, рахунку, акту погодження суми страхового відшкодування та страхового акту №22587/1 страхового відшкодування в сумі 44332,70 грн. Страхове відшкодування було перераховано, згідно заяви страхувальника про перерахунок коштів на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №105584 від 29.06.2016 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 44332,70 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved