Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 28.01.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 97/28., згідно якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 10 700 грн. із процентною ставкою 24%. Посилаючись на порушення боржником умов договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 17 716,51 грн. заборгованості, яка складається з 10 069,56 грн. простроченої суми кредиту, 5 981,19 грн. процентів за користування кредитом та 1 665,76 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредиту. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення відповідач отримав позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у даній справі, про причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). 28.01.2008 року між позивачем та відповідачем по справі укладено кредитний договір № 97/28 (а.с. 6-8) за яким [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 10 700 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 164974 від 28.01.2008 року (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати відсотків в звязку із чим, станом на 31.03.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 17 716,51 грн., яка складається з 10 069,56 грн. простроченої суми кредиту, 5 981,19 грн. процентів за користування кредитом та 1 665,76 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредиту. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобовязанням у повному обсягу. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved