Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04 вересня 2009 року. На протязі останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сімї, стали різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Кожен з них має різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, забезпечення матеріального добробуту сімї. Нині вони стали чужими людьми, втратили почуття любові один до одного,тому і просить суд їхній шлюб розірвати, оскільки поновлення шлюбних відносин, примирення вважає між ними неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №147450, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , згідно актового запису №824. Почуття любові та взаємоповаги між сторонами втрачено. Шлюбні стосунки між ними остаточно припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Таким чином, суд приходить до висновку про небажання сторін збереження своєї сімї, а їхній шлюб носить лише формальний характер. За таких обставин, примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved