Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 09 березня 2016 року було визнано мирову угоду, укладену між ним та відповідачем [PERSON] на таких умовах: він надає відповідачеві відстрочку у виконанні останнім грошового зобов'язання по сплаті боргу у розмірі 188144 грн. 80 коп. шляхом поділу суми боргу на частини із встановленням кінцевих дат, до яких борг такими частинами має бути сплачений відповідачем, а [PERSON] повністю та беззаперечно, визнаючи свій борг перед ним зобов'язується сплатити його частинами до визначених кінцевих дат, загальна сума боргу розділяється на 5 частин у таких сумах: 25000 грн., 50000 грн., 50000 грн., 50000 грн., 13144,80 грн. і відповідачеві [PERSON] встановлюються такі кінцеві дати сплати кожної із сум: 25000 грн. - 02 травня 2016 року, 50000 грн. - 02 вересня 2016 року, 50000 грн. - 31 грудня 2016 року, 50000 грн. - 31 березня 2017 року, 13144 грн. 80 коп. - 30 червня 2017 року. Згідно з умовами угоди, відповідач зобов'язався добросовісно сплатити кожну із зазначених грошових сум із числа загального боргу до кінцевих вказаних дат. Факт виконання відповідачем свого зобов'язання в частині сплати визначених сум боргу мав бути підтверджений його розпискою про отримання коштів або ж квитанцією банківської установи, відділення поштового зв'язку про перерахування коштів на його рахунок. Окрім того, понесені ним судові витрати в сумі 1881 грн. 45 коп. також мали бути відшкодовані відповідачем. Взяті на себе зобов'язання щодо добровільного виконання умов мирової угоди [PERSON] не виконав та не вчинив жодних дій на підтвердження намірів своєї добросовісності. За таких обставин, позивач просить суд зобов'язати відповідача до виконання мирової угоди від 09 березня 2016 року в частині платежу, який мав бути сплачений у строк до 02 травня 2016 року, тобто 25000 грн., та в частині відшкодування судових витрат в сумі 1881 грн., а також стягнути з останнього понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 25000 грн. боргу, що мав бути сплачений до 02 травня 2016 року, та судові витрати у розмірі 1881 грн. за мировою угодою, а також стягнути судові витрати, понесені ним по оплаті судового збору, в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення судового засідання не подав. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про можливість постановлення, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 09 березня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] на таких умовах: позивач [PERSON] надає відповідачеві [PERSON] відстрочку у виконанні останнім грошового зобов'язання по сплаті боргу у розмірі 188144 грн. 80 коп. шляхом поділу суми боргу на частини із встановленням кінцевих дат, до яких борг такими частинами має бути сплачений відповідачем, а відповідач [PERSON] повністю та беззаперечно, визнаючи свій борг перед позивачем у розмірі 188144 грн. 80 коп., зобов'язується сплатити його частинами до кінцевих дат, встановлених позивачем, загальна сума боргу розділяється на 5 частин у таких сумах: 25000 грн., 50000 грн., 50000 грн., 50000 грн., 13144,80 грн. і відповідачеві [PERSON] встановлюються такі кінцеві дати сплати кожної із сум: 25000 грн. - 02 травня 2016 року, 50000 грн. - 02 вересня 2016 року, 50000 грн. - 31 грудня 2016 року, 50000 грн. - 31 березня 2017 року, 13144 грн. 80 коп. - 30 червня 2017 року. Згідно з умовами мирової угоди, відповідач [PERSON] зобов'язався добросовісно сплатити кожну із зазначених грошових сум із числа загального боргу до кінцевих вказаних дат, а також відшкодувати позивачеві судові витрати. Сторони погодили в угоді, що факт виконання відповідачем свого зобов'язання в частині сплати визначених сум боргу буде підтверджуватись розпискою позивача про отримання коштів або ж квитанцією банківської установи, відділення поштового зв'язку про перерахування коштів на рахунок позивача. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, зокрема по сплаті боргу в розмірі 25000 грн. до 02 травня 2016 року та по відшкодуванню позивачеві судових витрат у розмірі 1881 грн. 45 коп., що було передбачено визнаною судом мировою угодою, і таких доказів відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета позову. У разі укладання сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Відповідно до ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови. Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття «мирова угода», порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобов'язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як її укладення, так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, інша, виходячи з положень ст.ст. 6, 11 ЦПК України, з метою захисту порушеного права може звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди та зобов'язання вчинення відповідних дій. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] не сплатив позивачеві в рахунок погашення боргу 25000 грн. у встановлений сторонами та передбачений мировою угодою строк, тобто до 02 травня 2016 року, і не сплатив судові витрати у розмірі 1881 грн. 45 коп., відшкодування яких також було передбачено умовами мирової угоди, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити та спонукати відповідача до виконання цих умов мирової угоди, шляхом стягнення з нього на користь позивача, з урахуванням заявлених позовних вимог, 25000 грн. боргу та 1881 грн. судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved