Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» (надалі - Банк) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 24.10.2013. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вказує, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів відповідач станом на 27.12.2020 має заборгованість - 17 530,40 грн, яка складається з: 12 314,81 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 12 314,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 215,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів Банку та стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін, встановлено строк для подання відзиву на позов. Копію цієї ухвали та позовної заяви з додатками вручено відповідачу в судовому засіданні 03.03.2021. 03.03.2021 відповідач у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила про визнання позову та про бажання укласти мирову угоду з встановленням графіку погашення заборгованості. До відзиву додала докази щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором - квитанції на суму 3 500,00 грн та 1 000,00 грн. Відповідач отримав відзив 09.03.2021. Відповідь на відзив позивач не подав. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи; подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю. Просила під час ухвалення рішення врахувати, що після пред`явлення позову вона частково сплатила заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 500,00 грн та 1 000,00 грн. Також просила розстрочити виконання рішення суду строком на 4 місяці, оскільки одночасно не зможе сплатити всю суму. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно із витягом зі статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», а випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. 24.10.2013 відповідач підписав анкету-заяву №б/н, у якій підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір). 13.11.2013 Банком на кредитну картку відповідача був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1 300,00 грн, який 27.03.2013 був збільшений до 2 300,00 грн, 14.12.2013 - 3 300,00 грн, 19.02.2016 - до 4 500,00 грн, 15.03.2016 - до 5 500 грн, 31.01.2017 - до 5 700,00 грн, а 16.05.2019 зменшений до 0,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.10.2013 відповідач станом на 30.12.2020 має заборгованість - 17 530,40 грн, яка складається з наступного: 12 314,81 грн - заборгованість за тілом кредитом; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 12 314,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 215,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Таким чином, між сторонами шляхом підписання анкети-заяви від 24.10.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку укладено кредитний договір. Згідно з квитанціями від 03.02.2021 та від 09.02.2021 [PERSON] частково сплатила заборгованість за кредитною карткою № [NUMBER] в розмірі 3 500,00 та 1 000,00 грн відповідно. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 29.10.2015, посилався на витяг з «Тарифів», витяг з Умов та правил як на невід`ємні частини спірного договору. Оскільки відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні позовну заяву визнала повністю, частково сплатила заборгованість за кредитною карткою № [NUMBER] в розмірі 3 500,00 та 1 000,00 грн, суд не досліджує обставини, з яким саме витягом з Тарифів, Умов та правил розумів відповідач ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Банку. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на повне визнання позову відповідачем, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за простроченими відсотками. Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» пвністю: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 314,81 грн станом на 10.11.2020, на підтвердження якого Банк надав розрахунок та банківську виписку по картковому рахунку, та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5 215,59 грн, які визнав відповідач, за вирахуванням сплачених відповідачем після подання позову сум заборгованості згідно з квитанціями від 03.02.2021 та від 09.02.2021 в розмірі 3 500,00 та 1 000,00 грн, разом - 4 500,00 грн. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 13 030,40 грн (12 314,81 грн + 5 215,59 грн - 4 500,00 грн). Згідно з нормою ч.1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на повне визнання позову відповідачем у цій справі до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору 50 відсотків судового збору, а саме -1 135 грн (2 270 грн : 2), сплаченого при поданні позову та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 1 135 грн (2 270 грн : 2). Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення підлягає задоволенню з наданням розстрочення виконання на 4 місяці, тобто по 3 541,35 грн щомісяця ((13 030,40 +1 135 грн) : 4 міс.)

Outcome: approved