Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У травні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3752 грн. 02 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., аргументуючи тим, що 25.07.2012 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів автомобіля «Ауді» номерні знаки АА2401НС під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле» номерні знаки АА8419НМ під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Лан Україна» у результаті чого автомобіль «Шевроле» номерні знаки АА8419НМ отримав механічні пошкодження, що підтверджується розширеною довідкою ДАІ та постановою Святошинського районного суду м. Києва, однак на момент ДТП між ПрАТ «СК «Лафорт» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами та після виплати страхового відшкодування ТОВ Лан Україна», ПАТ «СК «Країна» звернулося до Господарського суду м. Києва про стягнення страхового відшкодування у розмірі 3752 грн. 02 коп. та судового збору у розмірі 1609 грн. 50 коп., позовні вимоги ПАТ «СК «Країна» до ПрАТ «СК «Лафорт» було задоволено у звязку із чим 15.02.2013 р. ПрАТ «СК «Лафорт» перерахувала суму страхового відшкодування у розмірі 3752 грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 1609 грн. 50 коп., оскільки відповідач повідомив про настання ДТП ПрТА «СК «Лафорт» зі спливом 3-х строку звернення, а саме 01.02.2012 р. в той час як повинен був повідомити до 30.01.2012 р. останній набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. 01.07.2013 р. між ТОВ «Маркс.Кпітал» та ПрАТ «СК «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким останній відступив позивачеві свої права грошових вимог до боржників (а.с.5). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини справи викладені у позовній заяві, а також додала додаткові пояснення стосовно позовної давності, посилаючись на Постанову Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 та зазначивши, що оскільки стягнення з відповідача відбувається у порядку регресу, а страхове відшкодування було виплачено ПрАТ «СК «Лафорт» 15.02.2013 р. то строк позовної давності пропущено не було (а.с.63). Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.61). Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.01.2012 р. на перехресті вул. Ушакова - [PERSON] у м. Києві трапилася ДТП за участю двох транспортних засобів автомобіля «Ауді» номерні знаки АА2401НС під керуванням [PERSON], та автомобіля «Шевроле» номерні знаки АА8419НМ під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Лан Україна» (а.с.10). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2012 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП на накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.11). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим встановлено, що під час ДТП у відповідача був чинний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу за № АВ/0061161 з 10.11.2011 р. по 09.11.2012 р (а.с.12). У потерпілої сторони автомобіль «Шевроле» номерні знаки АА8419НМ був застрахований у ТОВ «Лан Україна», що підтверджується договором за № 36/032977/ПР/2.1.5.2 автомобільного страхування (а.с.13). Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.10.2012 р. було стягнено з ПрАТ «СК «Лафорт» на користь ПАТ «СК «Україна» страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 3752 грн. 02 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1609 грн. 50 коп. (а.с.14-18). 15.02.2015 р. ПАТ «СК «Країна» отримало від ПрАТ «СК «Лафорт» суму у розмірі 5361 грн. 52 коп. (а.с.19). Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Шевроле» номерні знаки АА8419НМ визначена на підставі звіту №1427 від 21.02.2012 р. (а.с.20-33). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивачки у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп. належить відмовити. У частині сплати витрат про надання послуг аварійного комісара слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували надання таких послуг. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобовязання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved