Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У червні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н від 22 березня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 13 травня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 29 565 грн. 97 грн., яка складається з:13 006 грн. 36 коп. тіло кредиту, 2\~345 грн. 32 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 12 330 грн. 20 коп. пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 384 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 565 грн. 97 коп., а також судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 21 травня 2018 року назву позивача [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк змінено на Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідача [PERSON], було повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення позовної заяви з додатками та судової повістки за адресою його останнього відомого місця проживання, а також розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті сайті Судова влада України проте, відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 22 березня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 22 березня 2016 року, станом на 13 травня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 29 565 грн. 97 грн., яка складається з: 13 006 грн. 36 коп. тіло кредиту, 2\~345 грн. 32 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 12 330 грн. 20 коп. пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 384 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). Згідно із ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальником,\~у якій\~зазначено що,\~підписана заява\~разом з\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг\~та Тарифами\~Банку,\~складає між\~сторонами кредитний\~договір. Пунктом 2.1.1.5.5 цих Умов передбачено, що відповідач зобов'язується погашати заборгованість за цим Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов установлено, що Клієнта сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно Тарифів Банку на час порушення зобов'язання. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що банк зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кошти. Відповідач в свою чергу порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобовязання. У ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості в розмірі 17 391 грн. 84 коп., а саме: 13 006 грн. 36 коп. заборгованості за кредитом, 2 345 грн. 32 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2040 грн. 16 коп. заборгованість за пенею. Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення судових штрафів з відповідача на користь позивача суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на корить позивача штрафів у розмірі 1 884 грн. 09 коп. Щодо стягнення судових витрат суд встановив наступне. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позов\~задоволено на\~58\~%\~(17\~391,84\~грн.\~/29\~565,97\~грн.х100%),\~тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~021 грн. 96 коп. (1 762/100%х58%).

Outcome: partial