Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

У січні 2021 р. [PERSON] (заявник), заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі Третьої Київської державної нотаріальної контори (заінтересована особа 1), Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради (заінтересована особа 2), [PERSON] (заінтересована особа 3), звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила встановити факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , з 04 листопада 2004 року по день смерті [PERSON] ( [INFO] ). Заява мотивована тим, що [INFO] померла її мачуха [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , з батьком заявника [PERSON] . З 04.11.2004 р. у вказаній квартирі почала проживати заявник зі своєю дочкою. До смерті [PERSON] заявник проживала з останньою однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, заявник готувала їжу, сплачувала комунальні платежі, робила ремонт. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. 19.12.2013 р. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим, заявник звернулась до суду із вказаною заявою, оскільки без встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні заявник її представник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться клопотання заінтересованої особи 1 про розгляд справи у їх відсутність, інші заінтересовані особи причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 18.02.2021 р. відкрито провадження у справі, витребувано з Третьої Київської державної нотаріальної контори спадкову справу майна [PERSON] , яка померла [INFO] , задоволено клопотання про допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що у 2007-2008 році ремонтував сантехніку в квартирі, де проживали заявник з батьком та [PERSON] , кошти за ремонт оплачувала заявник. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з заявником більше 30 років, вона проживала по [ADDRESS] з батьком та [PERSON] близько 10 років до часу смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий з заявником близько 20 років, знає, що заявник проживала з батьком та його дружиною близько 10 років по [ADDRESS] . Надія відносилась до заявника як до рідної дочки. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. (а.с. 10) З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись її сестра [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] 14.12.2013 р. 15.12.2010 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки з поданих документів неможливо встановити факт родинних відносин. [INFO] [PERSON] помер. (а.с. 45) 19.12.2013 р. Третя державна нотаріальна контора відмовила Артемчук І.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки не підтверджено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавицею. Заявник [PERSON] була дочкою колишнього чоловіка [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] з 04.11.2004 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9) Судом враховано письмові докази, надані позивачем на підтвердження факту проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме: договір купівлі- продажу від 16.08.2008 р. (на умовах відстрочення платежу), квитанції про оплату комунальних послуг, паспорт лічильника (а.с. 19-23) Факт проживання заявника з померлою [PERSON] також підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За умовами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з 04 листопада 2004 року по день смерті [PERSON] ( [INFO] ), а тому вказана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved