Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У червні 2018 року позивачка [PERSON]. (до зміни прізвища - [PERSON].) звернулася до суду з позовом [PERSON]., третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про встановлення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю. Позовна заява мотивована тим, що з 07.12.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але на час звернення до суду фактично подружні відносини вони не підтримують, з березня 2018 року в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі у них народилися сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають із нею за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а також на те, що вони не можуть дійти згоди щодо виховання дітей та їх місця проживання, просила суд визначити місце проживання синів [PERSON] та [PERSON] з нею-матір'ю [PERSON] ([PERSON].). Ухвалою суду від 02.08.2018 року, після отримання інформації з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.10.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково позивач пояснила, що 19.10.2018 року вона змінила ім'я з [PERSON] на [PERSON], про що Хортицьким районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області складено актовий запис №42. Також позивачка пояснила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.07.2018 року шлюб розірвано. Після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. На утримання дітей, відповідно до судового наказу, який виданий 17.09.018 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2018 року ї до повноліття дітей. Відповідач опікується дітьми, спілкується з ними, відвозить та забирає їх з навчальних закладів, цікавиться життям, навчанням, здоров'ям, проти чого вона не заперечує, але між нею та відповідачем часто постають непорозуміння щодо режиму такого спілкування батька з дітьми, оскільки відповідач може проігнорувати її вимогу про вчасне повернення дітей додому з навчання або прогулянки, що викликає у неї занепокоєння. Також відповідач відправив старшого сина до дитячого табору, про що її навіть не повідомив. Просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що він не заперечував проти визначення місця проживання малолітніх синів з матір'ю - позивачкою [PERSON] ([PERSON].), з якою вони проживають весь час, але за умови, якщо він буде знати конкретну адресу їх місця проживання.Також пояснив, що після припинення шлюбних відносин з позивачкою, їх сини постійно проживають разом з матір'ю в будинку [ADDRESS], який є сусіднім з будинком, в якому проживає він. Це дозволяє йому часто спілкуватись із дітьми, відвозити їх до дитячого садочка та школи, брати на прогулянку. У нього з дітьми дуже гарні стосунки. Але, при цьому у нього з відповідачкою виникають непорозуміння з приводу тривалості та режиму його спілкування з дітьми, часу повернення їх додому. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Алішевська В.В. просила вирішити спір з урахуванням інтересів дітей та визначити їх місце проживання з матір'ю. Суду пояснила, що органом опіки та піклування надано висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судами встановлено, що [PERSON]. (попереднє ім'я - [PERSON].)та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2007 року, шлюб розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від12.07.2018 року, яке набрало законної сили 05.09.2018 року (арк.8, 29-30). Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (арк.9-10). Діти,після припинення шлюбних відносин сторін, проживають разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] за адресою:[ADDRESS], власником якої є [PERSON] (арк.37-38). Згідно з актом обстеження умов проживання дітей №10.09/2089 від 11.10.2018 року, в квартирі [ADDRESS] для дітей створені належні умови для проживання. Вході обстеження з дітьми була проведена бесіда, під час якої вони висловились, що бажають мешкати з матір'ю та батьком (арк. 50). [PERSON] проживає за адресою: [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно з актом обстеження умов проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], в квартирі створені належні умови для виховання та перебування дітей (арк.51) На утримання дітей, відповідно до судового наказу, який виданий 17.09.018 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, [PERSON]. на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2018 року ї до повноліття дітей (арк.31). Малолітній [PERSON], [INFO], навчається у 3-му класі Запорізького загального освітнього багатопрофільного навчально-виховного комплексу №106 (арк.33, 36). Малолітній [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №288 «Біла лелека» (арк. 35). Судом встановлено, що батьки дітей приділяють належну увагу вихованню синів, відповідач [PERSON], який проживає окремо, постійно спілкується з дітьми, відвозить та забирає дітей з навчального закладу та садочка, цікавиться їх життям, навчанням, здоров'ям. Разом з тим, сторони не дійшли згоди щодо визначення, з ким із батьків будуть постійно проживати малолітні діти. Згідно з Висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 14.11.2018 року за №01/01-22/1137, визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],з матір'ю [PERSON] ([PERSON].) (арк.47-48). Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що сторони не підтримують шлюбні відносини та не проживають разом близька двох років. Їх малолітні сини постійно проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS], в однокімнатній квартирі, яка належить її чоловіку. Доглядати дітей допомагає бабуся - мати позивачки та свідка. Для дітей створені усі необхідні умови для проживання, розвитку, навчання та виховання. Батько дітей, який мешкає у сусідньому будинку, постійно спілкується з ними, відвозить до дитячого садочку та школи, бере на прогулянки,між ним та синами дуже гарні стосунки. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами 1,2 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю. До таких висновків суд прийшов з тих підстав, що дитина, яка не досягла 10 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Як встановлено судом та не спростовувалось відповідачем, мати дітей має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, діти відвідують навчальні заклади. Проживання дітей з матір'ю відповідає їх інтересам. Батько дитини не заперечує проти проживання дітей з матір'ю, про що повідомив суд у судовому засіданні. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з матір'ю, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] фактично не заперечував проти визначення місця проживання малолітніх дітей з позивачкою, лише посилався на факт не зазначення нею конкретної адреси проживання дітей,що, на його думку, надасть позивачціможливостіпроживати де завгодно, унаслідок чого він не буде мати змоги брати участь у вихованні дітей. При цьому відзив або зустрічний позов в обґрунтування своїх заперечень відповідач не подавав. Суд вважає доводи відповідача з приводу незазначення конкретної адреси проживання дітей безпідставними та такими, що не можуть вважатися істотним при вирішенні цієї справи, оскільки у даному випадку ключовим питанням є встановлення особи одного із батьків, з яким визначається місце проживання дітей. При цьому, як вже зазначалось, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.4ст.29 ЦК України). Отже, визначення місця проживання дітей з одним з батьків без зазначення конкретної адреси не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує чиїх-небудь прав, та виходячи із максимально можливого урахування інтересів дітей, на підставі об'єктивно встановлених обставин, суд дійшоввисновку про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю.

Outcome: approved