Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить гуртожиток по вул. Червоноармійська, 5 в м. Вишневе. [PERSON] було надано ліжко/місце в гуртожитку та укладено договір. Даним договором була встановлена плата за житло в розмірі 498грн. У подальшому розмір оренди змінювався з врахуванням фактичної вартості комунальних послуг і на даний час становить 730 грн. За умовами договору відповідач зобовязаний вносити щомісячно плату. В даній кімнаті проживає також [PERSON], яка також має обовязок щодо оплати. У порушення вимог договору, відповідач здійснював оплату не в повному обсязі та нерегулярно, у звязку з чим виникла заборгованість за період з лютого 2015 року по березень 2017 року в розмірі 45 459 грн. Через звернення до суду позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 45 453 грн., витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачі проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 19 березня 2013 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Черемшина 2012» укладено акт приймання-передачі нежитлової будівлі по вул. Червоноармійська, 5 в м. Вишневе загальною площею 5811 кв.м. 06 квітня 2013 року ТОВ «Черемшина 2012» отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення по вулиці Червоноармійська, 5 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, розмір частки 1, загальна площа обєкта 5811 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2090196 від 06 квітня 2013 року за ТОВ «Черемшина 2012» зареєстровано право власності на нежилі приміщення гуртожитку. 01 листопада 2014 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] укладено договір № 717 на оренду ліжко-місць в гуртожитку, пунктами 1, 3, 4 якого передбачено, що в оренду передано кімнату №717 гуртожитку по вул. Червоноармійська, 5, ліжко-місце у кількості 3 л/м з орендною платою у розмірі 498 грн. за ліжко-місце/місяць. Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Статтею 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, ( яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Пунктом 39 цього ж «Положення …» передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, договором № 717 від 01 листопада 2013 року, укладеного між сторонами, визначено термін дії договору з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2015 року. ( Пункт 13 Договору) Пунктом 3 даного Договору сторонами погоджено орендну плату за користування житловим приміщення у розмірі 425 грн. за ліжко-місце/місяць. Крім того сторони погодили, що зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення Додаткової угоди в письмовій формі. (пункт 11 Договору). Аналогічна норма закріплена і в ст. 654 ЦК України. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач у справі уклавши договір оренди (найму) житлового приміщення кімнати №717 (що складається із 3 ліжкомісць) в гуртожитку по вулиці Червоноармійській, 5 в м. Вишневе, Київської області власником якого є позивач у справі ТОВ «Черемшина-2012» всупереч вимогам ст.ст. 810, 815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобовязання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість по оплаті. З наданого до суду розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Черемшина-2012» вбачається заборгованість відповідача станом на 31 березня 2017 року становить 45 453 грн. Разом з тим суд враховує, що сторони, укладаючи 01 листопада 2014 року договір №717 про оренду ліжко-місць в пункті 3 погодили істотну умову договору ціну оренди одного ліжко-місця в сумі 498 грн., що становить 1494 грн. за 3 ліжко-місця в місяць. Змін до вказаного пункту, щодо ціни позову, в письмовому порядку як визначено в пунктом 11 Договору та передбачено ст. 654 ЦК України, сторони не вносили з моменту укладення і до цього часу, тому суд вважає, що саме із вказаної ціни оренди повинна бути нарахована сума оплати за користування вказаним приміщенням. Таким чином сума нарахування за період з лютого 2015 року по березень 2017 року по 1494 грн. за місяць. Разом до сплати становить 38 844 грн.. За вказаний період відповідачем було сплачено 8500 грн., що підтверджується поданим розрахунком, а тому сума яка підлягає сплаті відповідачем складає 30 344 грн. Крім того на користь позивача з відповідача підлягає стягненню і понесені ним витрати повязані з сплатою судового збору, оскільки вказані вимоги відповідають вимогам ст. 79 ч.2, 88 ЦПК України та підтверджені відповідними квитанціями відповідно до задоволених вимога саме в розмірі 534,08 грн. з кожного з відповідачів. Суд, з'ясувавши всі обставині справи, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що зобовязання укласти договір суперечить принципу свободи договору та не відповідає способам захисту, доказів завищення, неправильності встановлення плати суду не надано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial