Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги позивачі звернулися до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області та [PERSON] про визначення розміру частки в спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування, в якій просили визнати за ними право власності по 1/3 частки земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності сільськогосподарських угідь колишнього ВАТ ім. Васильєва сертифікат РН 366157 від 26.03.2001 року, земельна ділянка № [NUMBER] рілля площе - 0,9 га та земельна ділянка багаторічні насадження (смородина) [NUMBER] площе - 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який фактично за час життя прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] , оскільки проживав з батьками спільно та вів одне господарство. 20.01.2011 року рішенням апеляційного суду Київської області у справі № 22ц-6163/10 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за позивачем [PERSON] на 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за [PERSON] на 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за [PERSON] на 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Про наявність іншого спадкового майна - земельної ділянки/паю, окрім будинку за адресою: [ADDRESS] на момент розгляду справи № 22ц-6136/10 позивачам не було відомо. В липні 2017 року від родичів по батьковій лінії позивачам стало відомо про наявність у бабусі [PERSON] земельної частки (паю/), після отриманої інформації позивачі звернулися із заявою до Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області та 02.08.2017 року за вих. № 629 Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області було видано довідку на ім`я позивача [PERSON] про те, що бабуся [PERSON] була внесена в список громадян - співвласників ВАТ ім. Васильєва на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що мають права на земельну частку (пай) при розпаюванні сільського господарських угід ВАТ ім. Васильєва, сертифікат РН 366157від 26.03.2001 року за результатами жеребкування за гр. [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] рілля площе - 0,9 га та земельна ділянка багаторічні насадження (смородина) № [NUMBER] площею - 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів. Згідно інформації Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.04.2019 року вих. № 331 [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.01.1949 року по день смерті [INFO] . За даною адресою на день смерті вона проживала разом з сином [PERSON] з 03.02.1979 року по день смерті [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] Лютізькою сільською радою не посвідчувався. Спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] були її сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] єдиним законним спадкоємцем є [PERSON] , після смерті [PERSON] спадкоємцем є його дружина [PERSON] . Отже позивач [PERSON] має успадкувати 1/3 частку спадкового майна за правом представлення, а позивач [PERSON] має успадкувати 1/3 частину спадкового майна, як спадкоємець першої черги по Закону. У встановлений законодавством строк позивач [PERSON] звернувся для прийняття спадщини, але спадкове майно не увійшла земельна частка (пай), оскільки про наявність земельної частки (паю) позивачу [PERSON] не було відомо та про її існування родичі по батьковій лінії не розповіли. Юридично оформити прийняття спадкового нерухомого майна позивачі позбавлені можливості, так як в даний час це зробити неможливо, оскільки розподіл та визначення часток можливе власниками землі. На підставі викладеного, позивачі змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.09.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.05.2021 року замінено відповідача Демидівську сільську раду Вишгородського району Київської області на її правонаступника - Димерську селищну раду Вишгородського району Київської області. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ігнатенко В.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити з викладених в уточненій позовній заяві підстав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мещанінов А.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимог є необгрунтованими та безпідставними, а також позивачами невірно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки з позовної заяви не вбачається які права позивачів порушені та хто їх порушив. Відповідачами в даній справі є Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області та [PERSON] , але в позові жодним чином не зазначається яким чином дані відповідачі порушують права позивачів. Позивачами не надано жодного доказу того, що відповідачі в даній справі не визнають або оспорюють право власності спадкоємців на спадкове майно у вигляді по 1/3 частині за кожним на земельну ділянку (пай), яка не увійшла до складу спадщини, тобто в даному випадку відсутній спір, а відтак права позивачів не порушені. Представник відповідача Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по смерть серія [NUMBER] , яке видане 17.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 3. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по смерть серія [NUMBER] , яке видане 11.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 6. Померлий [PERSON] за час свого життя фактично прийняв спадщину після смерті свого батька - [PERSON] та матері [PERSON] , оскільки спільно проживав з батьками та вів одне господарство, що підтверджується довідкою Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.04.2019 року № 331. Також відповідно до вказаної довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.04.2019 року № 331 [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.01.1948 року по день смерті [INFO] актовий запис № 3 від 21.03.2003 року. За даною адресою на день смерті вона проживала разом з сином [PERSON] з 03.02.1979 року по день смерті [INFO] актовий запис № 6 від 11.03.2008 року. Заповіт від імені [PERSON] Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області не посвідчувався. Відповідно до довідки Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02.08.2017 року № 629 бабуся [PERSON] - [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] була внесена в список громадян - співвласників Ват ім. Васильєва на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що мають право на земельну частку (пай) при розпаюванні сількогосподарських угідь Ват ім. Васильєва, сертифікат РН 366157 від 26.03.2001 року. За результатами жеребкування за гр. [PERSON] рахується земельна ділянка № [NUMBER] рілля площею - 0,9 га та земельна ділянка багаторічні насадження (смородина) № [NUMBER] , площею - 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20.05.2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.09.2004 року № 96 про оформлення права власності на будинок на будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.12.2007 року Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на ім`я [PERSON] за № 1-5085. В задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.01.2011 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20.05.2010 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково та визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за [PERSON] на 1/3 частину будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] за [PERSON] на 1/3 частину будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за [PERSON] на 1/3 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . 08 січня 2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з листом - проханням про надання останньою копії правовстановлюючих документів - сертифікату РН 366157 від 26.03.2001 року виданого на [PERSON] , як громадянку співвласницю ВАТ ім. Васильєва на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що мають права на земельну частку (пай) при розпаюванні сільськогосподарських угідь ВАТ ім. [PERSON] на земельну ділянку № [NUMBER] - рілля площе-0,9 га та земельну ділянку - багаторічні насадження (смородина) № [NUMBER] , площею 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів. Вказані документи [PERSON] просив направити для реалізації свого законного права на спадкування за законом після своє бабусі [PERSON] 23 квітня 2019 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 0,9 га та 0,11 га, що розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада (за межами села), по спадщині гр. [PERSON] , оскільки правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки відсутні. Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку із відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. В матеріалах цивільної справи наявна копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН№ 366157 з якого вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 23.02.2001 року № 65 є власницею земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ ім. [PERSON] розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить шістнадцять тисяч сорок вісім гривень. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 04.06.2019 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3221885203:04:104:6004 площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна розташований на земельній ділянці 880437832218. З копії витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 32267797 від 30.11.2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частини будинку будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 20.01.2011 року. З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3213072132018 від 05.12.2018 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] розташована земельна ділянка з кадастровим номером 3221885203:04:104:6004 з цільовим призначенням: 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); з категорією земель - землі житлової та громадської забудови; з видом використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); з комунальною формою власності, площею 0,2500 га. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 91519131, який сформований 10.07.2017 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 28 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер [NUMBER] ). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 169072645, який сформований 04.06.2019 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3221885203:04:104:6004, площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 8804378332218 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18440224032218). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою . Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що уточнені позовні вимоги є законним та обґрунтованим, зважаючи на те, що спірна земельна ділянка належала померлій [INFO] [PERSON] , а позивачі є її спадкоємцями за законом. Крім того, під час розгляду вказаної цивільної справи, позивачі намагалися в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та запрошували відповідача [PERSON] до нотаріуса, однак остання до нотаріусу не з`явилась, сертифікат РН 366157 від 26.03.2001 року виданий на ім`я [PERSON] , як громадянки співвласниці ВАТ ім. Васильєва на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що мають права на земельну частку (пай) при розпаюванні сільськогосподарських угідь ВАТ ім. [PERSON] на земельну ділянку № [NUMBER] - рілля площе-0,9 га та земельну ділянку - багаторічні насадження (смородина) № [NUMBER] , площею 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів, не надала. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у цивільній справі докази та в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про визнання за позивачами права власності по 1/3 частки за кожним земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності сільськогосподарських угідь колишнього ВАТ ім. Васильєва сертифікат РН 366157 від 26.03.2001 року, земельна ділянка № [NUMBER] рілля площе - 0,9 га та земельна ділянка багаторічні насадження (смородина) [NUMBER] площе - 0,11 га, що знаходиться за межами села Демидів в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved