Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

У травні 2019 року[PERSON] пред`явила в суд позов до[PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з весни 2004 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання позивач, [INFO] , народила дочку - [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] . Враховуючи, що на момент народження доньок позивач не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, реєстрація їх народження була проведена з її слів. Відповідач - [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] . 22 серпня 2012 року, між позивачем та відповідачем, виконавчим комітетом Малинської сільської ради Млинівського району Рівненської області, було зареєстровано шлюб за актовим записом №1. Відповідач визнавав, що [PERSON] та [PERSON] є його доньками. Надавав їм матеріальну підтримку, забезпечував їх всім необхідним, турбувався про них. З 2018 року відповідач самоусунувся від виховання та турботи за [PERSON] та [PERSON] . Перестав надавати їм матеріальну допомогу. В серпні 2018 року відповідач покинув своє зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] та з того часу жодного разу не відвідував своїх доньок. На даний момент позивач офіційно не працевлаштована, однак неофіційно працює продавцем на базарі в м. Луцьк. Отриманого доходу не вистачає для забезпечення в повній мірі матеріальних потреб своїх дітей, які, в свою чергу, потребують значних витрат. Відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та утриманців немає, не працевлаштований, однак має мінливі доходи від тимчасових заробітків. Просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актових записів про народження: [PERSON] , [INFO] , вчиненого Малинською сільською радою Млинівського району Рівненської області 03.02.2005 року за №2 та [PERSON] , [INFO] , вчиненого Малинською сільською радою Млинівського району Рівненської області 10.09.2010 за №7, змінивши запис про батька дитини замість « [PERSON] » на « [PERSON] ». Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (тисячу двісті) гривень щомісячно на кожну дитину, з наступною індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача, на її користь, понесені та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. (а.с. 21). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, заслухавши показання сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження серії [NUMBER] , виданого 02.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції та серії [NUMBER] виданого 10.09.2010 року Малинською сільською радою Млинівського району Рівненської області батьком [PERSON] та [PERSON] вказаний [PERSON] . (а.с.7-8) Відповідно до ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. В силу вимог ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Окрім того, відповідно до п.2.1, 2.8 та п. розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженого наказом МЮУ від 12.01.2011 року № 96/5, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач своє батьківство не оспорює, позов визнає й підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Окрім того у позовній заяві позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочок. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком дочок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Так, згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року становить 2118 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, становить 1 059, 00 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 02.05.2019 року. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З квитанції №26 від 25 квітня 2019 року вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено 768 гривень 40 копійок судового збору, який підлягає стягненню на її користь з відповідача. (а.с.1) Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved