Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2010 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2357. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося. З 2017 р. між подружжям не було взаєморозуміння та постійно виникали конфлікти. На сьогоднішній день сторони проживають разом, але не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідач веде себе вкрай агресивно по відношенню до позивача та дитини, не підтримує жодним чином сім`ю. З 2017 р. шлюб фактично розпався та існує лише формально. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишається проживати разом з матір`ю. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2010 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2357. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, з 2017 р. вони припинили шлюбно-сімейні відносини та введення спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved