Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У травні 2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, мотивує свої вимоги тим, що 01.07.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №SA-000361, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 01.07.2018 р. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 11.05.2018 року становить 105365,13 грн. 17 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку разом з судовими збором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.07.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №SA-000361, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 01.07.2018 р. Укладення, виконання та припинення Кредитного договору регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» (ДКБО) та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід'ємною частиною ДКБО. ДКБО - це публічний договір, який укладається шляхом прийняття потенційним клієнтом розміщених на офіційному сайті ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» за електронною адресою в мережі Інтернет http://official.unisonbank.com.ua умов ДКБО, які є пропозицією (офертою) Банку укласти ДКБО, відповідно до якого Банк бере на себе зобов'язання перед фізичними особами, які приймають (акцептують) цю пропозицію, надавати банківські продукти (послуги) в порядку та на умовах, передбачених цим ДКБО за Тарифами, які встановлені Банком та оприлюднені на офіційному сайті Банку. ДКБО укладається на підставі та відповідно до статей 633, 641 та 644 Цивільного кодексу України та є пропозицією укласти договір. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», «Умовами надання споживчого кредиту», затвердженого протоколом Правління ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» від 02 березня 2015 р. №12/2015 та Графіком здійснення платежів, складає між нею та Банком Кредитний договір у розумінні ДКБО. Свою згоду на укладення ДКБО відповідач підтвердила шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів (послуг). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.8 Умов надання споживчого кредиту та визначеного Кредитним договором способу надання кредиту, Банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 30000,00 грн. готівкою через касу Банку. Згідно з п. 4.1 Умов надання споживчих кредитів Позичальник здійснює погашення кредиту і сплату нарахованих процентів за користування Кредитом та комісій, передбачених Кредитним договором, у розмірі фіксованих платежів (Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) «31» числа кожного місяця та відповідно до Графіку шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або шляхом перерахування безготівкових коштів на визначений в Кредитному договорі рахунок Банку. Згідно з п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту Банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в Кредитному договорі, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом за кількість днів у році приймається 360 днів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу готівкою через касу Банку грошові кошти у розмірі, встановленому Кредитним договором, а саме на поточний рахунок [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером № 5006 від 01.07.2015 р. Відповідно до п. 4.1 ДКБО Клієнт сплачує винагороду Банку за послуги в межах відповідних Банківських продуктів (послуг), що надаються на підставі Заяви про надання Банківських послуг (продукту). Пунктом 3.5 Умов надання споживчих кредитів передбачено, що Клієнт зобов'язується сплачувати комісії за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі, визначеному в Кредитному договорі (без ПДВ). Зазначена комісія розраховується у відсотках від суми Кредиту, що наданий Позичальнику, та підлягає сплаті відповідно до п. 4.1 цих Умов. Умовами Кредитного договору встановлено, що відповідач зобов'язується сплачувати щомісячну комісію за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3 % від суми Кредиту. Відповідно до підпункту 6.3.1 Умов надання споживчих кредитів Позичальник зобов'язався повернути Банку отриманий Кредит, сплатити нараховані проценти за користування Кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені Кредитним договором. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання, передбачені пунктом 4.1 Умов надання споживчих кредитів не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісіями. Згідно з п. 7.2 Умов надання споживчих кредитів за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за Кредитним договором Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У випадку часткової сплати суми ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. Нарахування пені починається з першого дня прострочення виконання зобов'язання, здійснюється щоденно і припиняється в день виконання Позичальником зобов'язання, за несвоєчасне виконання якого така пеня була застосована. Зазначена пеня повинна сплачуватись Банку в строк не пізніше наступного робочого дня з дня її накладення/нарахування. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 01.07.2015 р. між сторонами був укладений Кредитний договір №SA - 000361, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв'язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 11.05.2018 р. у відповідача перед позивачем по Кредитному договору №SA - 000361 від 01.07.2015 р., існує заборгованість в загальному розмірі 105365,13 грн., яка складається з наступного: 28142,41 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 156,35 грн. - заборгованість по процентам; 14738,60 грн. прострочена заборгованість за процентами; 27879,81 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 17889,24 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 5528,44 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 10430,28 грн. - пеня за прострочення сплати комісії; 600,00 грн. - штраф. У разі порушення кредитних зобов'язань, Банк має право, на підставі підпункту 4.6.1 Умов надання споживчих кредитів, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, шляхом направлення письмової вимоги на адресу Клієнта, а Клієнт зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання Банком. У випадку невиконання Клієнтом умов письмової вимоги, Банк має право пред'явити позов у відношенні Клієнта та задовольнити свої вимоги, що випливають з Кредитного договору, з будь-якого майна Клієнта, будь-яким способом, за власним вибором Банку, відповідно до вимог чинного законодавства України. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором №SA - 000361 від 01.07.2015 р., позивачем на адресу відповідача 18.04.2017 р. було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним та інших платежів № 435/13, якою повідомлено про наявну заборгованість, яка залишилась поза увагою відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов укладеного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 105365,13 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved