Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 16826,10 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати у сумі 487,20 грн., які він сплатив при подачі позову. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.04.2013р. близько 15 год.10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота Прадо», реєстраційний номер [NUMBER], на 120км.+200м. автодороги Херсон-Керч, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, здійснив зіткнення з його автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху його автомобіль отримав механічні пошкодження, сума матеріальної шкоди його автомобілю складає 16826,10 грн., що підтверджується звітом №120 про оцінку автомобілю від 08.05.2013р. 27.05.2013р. постановою Армянського міського суду Автономної республіки Крим [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. Крім того, внаслідок ДТП він зазнав моральної шкоди, яка полягає в наступному: пригода здійснила негативний вплив на його психологічний стан, порушивши звичайний спосіб життя, порушився сон, що негативно вплинув на стан його здоровя. За умови знаходження автомобілю в непридатному для використання стані від нього вимагалося значних моральних зусиль та додаткових витрат для його сімї, оскільки цей автомобіль використовувався ним для роботи та, посилаючись на вимоги ст.ст.23,1167 ЦК України, просив стягнути з відповідача також 10 000 грн. моральної шкоди. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі. За заявою позивача до участі у справі було долучено у якості третьої особи: ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак направив для участі у справі свого представника- Князюк Л.О., яка підтримала позов і просила його задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що відповідно до поліса № АЕ/0688144 від 24.01.2013р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», яка на теперішній час є банкрутом. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив для участі у справі свого представника- Розніна В.А., який позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним та просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що [PERSON] 24.01.2013р. уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспорту із ПрАТ «СК «Лафорт». Страхова компанія установила ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю застрахованої особи у сумі 100000грн., а за шкоду заподіяну майну у сумі 50 000грн. Він направляв повідомлення у страхову компанію про настання страхового випадку. Однак, позивач не предявив вимог до страховика за наявністю підстав для стягнення завданої шкоди, а це для суду є підставою для відмови в задоволенні позову у відповідному розмірі. Доказів про відшкодування моральної шкоди, позивач також не надав, а тому у цій частині позову також просив відмовити. Представник Третьої особи - ПрАТ «СК «Лафорт» до суду не зявився, заяв про слухання справи за його відсутності не надав і доказів про те,що позивач звертався до них також не представив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2013р. близько 15 год.10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота Прадо», реєстраційний номер [NUMBER], на 120км.+200м. автодороги Херсон-Керч, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху автомобіль останнього отримав механічні пошкодження, сума матеріальної шкоди автомобілю позивача складає 16826,10 гривень. ( а. с. 28 ) Судом встановлено, що 27.05.2013р. постановою Армянского міського суду Автономної республіки Крим [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. Відповідач своєї вини у скоєні ДТП не оспорював. ( а. с. 8-10) У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який порушив п.п. 12.1, 13.1 Правила дорожнього руху. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням ). Із копії Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ №0688144, укладеного з - ПрАТ «СК «Лафорт», вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована з 28.01.2013р. до 27.01.2014р. Обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, склав 50 000 гривень, 100 000 гривень- шкода, заподіяна життю, франшиза- 1000 гривень. ( а. с. 44 ) Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку Страховик, відповідно до його лімітів відповідальності відшкодовує в установленому даним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП, життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з даними звіту №120 про оцінку автомобілю від 08.05.2013р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 212140, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], складає 16826,10 грн. ( а. с. 13-27) У відповідності до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України №3/1-08/14041 від 15.05.2015р. бюро не має змоги надати справу за заявою [PERSON], оскільки вона від ПАТ СК «Лафорт» не надходила. ( а.с.58 ) Судом не встановлено та суду не представлено допустимих доказів про те, що [PERSON] звертався до СК «Лафорт» із заявою про страхове відшкодування, а його заява не зареєстрована в СК «Лафорт». (а.с.54-56) 03.12.2013р. звертався і [PERSON], повідомляючи СК «Лафорт» про настання страхового випадку. Однак він відповіді від своєї страхової компанії не отримав. ( а.с.52 ) Крім того, згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Лафорт» знаходиться з 25.09.20014р. в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство, інших даних у суду не має. ( а. с.48-49) Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди само собою відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір у передбачених випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди - завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст.33 цього закону обовязку застосовується судом першої інстанції, у звязку із чим до участі у справі може бути залучений страховик. Отже, у разі невиконання водієм транспортного засобу обовязку, передбаченого ст..33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст.1194 ЦК України. Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 постанови від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязок письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязково страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином, при неповідомленні про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, обовязок по відшкодуванню шкоди покладається саме на особу, яка її завдала, а не на страховика. При визначенні моральної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, у звязку з душевними стражданнями потерпілого, суд у відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача [PERSON] визначає розмір компенсації завданої йому моральної шкоди у сумі 1000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених ним витрат судовий збір у сумі 487,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial