Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У червні 2018 року до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було подано позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.08.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначено, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank/ua.terms/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов?язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі - надав позивачу кредит у розмірі встановленому Договором. Відповідач своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору не повернув, у зв?язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 82352, 11 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1718, 64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 71 359, 19 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4876, 56 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 3897, 72 грн. У позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти розгляду справи за відсутністю представника Банку та винесення судом заочного рішення. Відповідач двічі не з'явився у судові засідання, про дату, час та місце проведення яких був своєчасно повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду повідомлено не було. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву та у разі, якщо позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та оцінивши докази, якими ці обставини підтверджуються, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 536 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що 08 серпня 2012 року відповідачем було підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.6) чим підтверджено свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank/ua.terms/ складає між ним та Банком Договір (а.с.8). Згідно зазначеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 1500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08 серпня 2012 року станом на 20 лютого 2018 року (а.с. 4,5), утворилась заборгованість [PERSON] перед Приватбанком у розмірі 82353,11 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1718,64 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 71359,19 грн., заборгованості за комісією у розмірі 4876,56 грн., заборгованості по судовим штрафам у розмірі 4397,72 грн. Таким чином, суд вбачає порушення відповідачем умов Договору №б/н від 08 серпня 2012 року, шляхом невиконання своїх зобов'язань за договором стосовно своєчасного повернення кредитодавцю коштів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та виникнення права вимоги у кредитодавця стосовно погашення нарахованої заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, пенею та комісією. Стосовно суми заборгованості, нарахованої кредитодавцем в якості штрафу (фіксованої та процентної складової) у розмірі 4397, 72 грн., суд дійшов висновку про неправомірність нарахування даної суми в якості заборгованості позичальникові, виходячи з наступного. Стягнення неустойки у виді штрафу чи пені є покладенням на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно - правової відповідальності. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору, а саме: п.п. 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно - правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Разом з тим, згідно п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно - правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за договором, процентів за користування кредитом, комісії та обслуговування. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності (неустойкою), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та №347/1910/15-ц від 11 жовтня 2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку щодо неправомірного застосування одночасно пені і штрафу, як виду цивільно - правової відповідальності, тому у позовній вимозі стосовно застосування штрафу має бути відмовлено. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене вище судом стосовно задоволення і відмови у позовних вимогах, судовий збір розподілено наступним чином: судовий збір у розмірі 1673,9 грн. має бути стягнуто з відповідача, 88,1гривень судового збору покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial