Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди у володінні та користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач, який є її братом без її згоди вселився у належну їй на праві власності квартиру. Зазначала, що відповідач влаштовує сварки, бійки, погрожує їй та її близьким розправою. Вона разом з близькими змушені проживати в іншому місці, що заважає їй володіти та користуватись квартирою. Враховуючи те, що відповідач не бажає добровільно звільнити спірну квартири, тому на підставі ст.ст. 98, 116 ЖК Української РСР просила суд усунути їй, як власнику квартири, перешкоди у володінні та користуванні власністю квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири (а.с. 53, 54). Відповідно до довідки Форми № 3 в квартирі зареєстровані чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 36). Відповідач [PERSON] є братом позивача. Судом встановлено, що відповідач без згоди позивача вселився у належну їй на праві власності квартиру. З даного приводу позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22-25,28, 52). Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 391 ЦК України захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, здійснюється шляхом пред`явлення власником вимоги про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У силу ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За правилами ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно п. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що позивач є власником зазначеної квартири, також те, що відповідач перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися належними йому правами власника в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, а тому підлягають усуненню перешкоди у володінні та користуванні власністю квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши доказі по справі, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved