Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] пред`явив через суд позов до [PERSON] на предмет відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 вересня 2018 року в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем на перехресті вулиць А. Фабра та Старокозацької в м. Дніпро за участі автомобіля «Opel Omega», д.н. [NUMBER] під керуванням водійки [PERSON] , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля «Mercedes Benz МС320», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та перебував на лікуванні в умовах стаціонару з 26 вересня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, а в подальшому лікувався амбулаторно. Внаслідок ДТП позивачу завдана шкоду здоров`ю, яка полягала у: фізичному болю від отриманих пошкоджень тіла; душевних переживань та психічних стражданнях, які він зазнав внаслідок аварії; неспокої, навіть боязні протягом тривалого часу перебувати у автотранспортному засобі, порушенні сну, емоційній депресії та напрузі; порушенні звичайного ритму життя внаслідок лікування, необхідності звернення протягом декількох місяців до правоохоронних органів, страхової компанії, участі в судових засіданнях; необхідності докладання додаткових зусиль для організації подальшого життя та заспокоюванні своїх батьків, коли ті дізналися про ДТП, а тому позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду загальним розміром 50000,00 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 01 липня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач у визначений в ухвалі від 01 липня 2020 року строк відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав на суму 3000,00 грн., не визнавши решти вимог з підстав їх недоведеності та завищений розмір. Так, відповідач звернувся за медичною допомогою лише 26 вересня2018 року, тоді як одразу після ДТП повідомив інспектору поліції, що медичної допомоги не потребує, а протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про ушкодження здоров`я потерпілим, що викликає доведеність причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП та ушкодженням здоров`я. Стосовно порушення сну, емоційної депресії, що відноситься до нестійких розладів психіки позивач доказів не подав. Також не подані докази на підтвердження порушення звичайного ритму життя, як і не подано доказів того, які зусилля він докладав на відновлення суттєвої зміни життя, тому представник відповідача просив у задоволенні решти позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши усні пояснення учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 вересня 2018 року близько 03 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel Omega», д.н. [NUMBER] , на перехресті вул. А. Фабра та вул. Старокозацької в м. Дніпрі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виїхала на регульоване перехрестя з вул. А. Фабра на вул. Старокозацьку на заборонений сигнал світлофору (червоний) та скоїла зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz МС320», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вул. А. Фабра на зелений сигнал світлофора. Внаслідок чого автомобіль «Mercedes Benz МС320», р.н. [NUMBER] , здійснив виїзд на тротуар і зіткнувся зі світлофором та огорожею тротуару, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.7-9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 27 травня 2019 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Також судом встановлено, що позивач з 26 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «КМЛШМД» ДОР» у відділенні політравми (нейрохірургія) з приводу лікування закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою, надриву зв`язку шийного відділу хребта, що пов`язано з участю в ДТП 23 вересня 2018 року та що підтверджується випискою № 6285 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з рекомендаціями про амбулаторне лікування з 02 жовтня 2018 року, листком непрацездатності серії АС № 557788 (а. с. 5, 6). Крім цього, з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу [PERSON] окремо звернувся з позовом до [PERSON] . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За п.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За з`ясованих у справі обставин, суд приходить до висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, внаслідок ушкодження здоров`я, що з огляду на обставини ДТП, час госпіталізації з характерними ушкодженнями, перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, було заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в фізичному болю від отриманих пошкоджень; негативних емоціях та стресі, пережитих під час дорожньо-транспортної пригоди; вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для підготовки та подачі до правоохоронних органів та суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди, а відтак, відповідачем така шкода підлягає відшкодуванню, співмірним та достатнім розміром якої, виходячи з принципу розумності та справедливості, на переконання суду становитиме грошова сума в розмірі 5000,00 грн. на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача та з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з цим позовом, судовий збір підлягає сплаті відповідачем на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial