Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У травні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 січня 2016 року вона уклала із [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності, попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 230. У відповідності до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язалася продати позивачу кв. [ADDRESS] за 992800 грн., що еквівалентно 40000 дол. США не пізніше 04.04.2016 р. Як вказано у позові, у відповідності до положень п. 2.3 попереднього договору для виконання відповідачем як майбутнім продавцем своїх зобов'язань за договором позивач як майбутній покупець передав, а відповідач як майбутній продавець прийняла в рахунок сплати за квартиру суму авансу в розмірі 30000 грн., що еквівалентно 1208 дол. США згідно офіційного курсу НБУ на день підписання попереднього договору. Факт отримання від позивача зазначеного авансу був підтверджений відповідачем в момент підписання попереднього договору. Зі слів позивача, в строк до 04.04.2016 р. договір купівлі-продажу [ADDRESS] між сторонами укладено не було. Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталася до відповідача [PERSON] із вимогою негайно повернути їй 30000 грн. сплаченого авансу та сплатити 30000 грн. понесених збитків відповідно до п. 9.1 попереднього договору, а всього 60000 грн. Тому позивач вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, то передана відповідачу сума у розмірі 30000 грн. є авансом, який підлягає поверненню у цьому ж розмірі. Крім того, позивач вважає, що також відповідач має сплатити пеню за період часу з 04.04.2016 р. по 24.04.2017 р., розмір якої становить 19772,06 грн., інфляційні втрати за період часу з 04.04.2016 р. по 24.04.2017 р. у розмірі 9042,58 грн. та 3% річних за період часу з 04 квітня 2016 року по 24 квітня 2017 року, які відповідач зобов'язана сплатити становить 1899 грн. Також зазначає позивач, що відповідач своїми діями завдав їй моральної шкоди, яка полягає в її значних душевних страждань, оскільки вона була серйозно налаштована на придбання зазначеної квартири. Сума коштів, яку відповідач позивачу не повернула, для неї є значною, через що за час прострочення зобов'язань, вона була вимушена відмовитись від певних матеріальних благ. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд задовольнити позов, стягнути з [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аванс в сумі 30000 грн., збитки відповідно до п. 9.1 попереднього договору в розмірі 30000 грн., пеню в розмірі 19772 грн. 06 коп., інфляційні втрати в розмірі 9042 грн. 58 коп., 3% річних у розмірі 1899 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 926 грн. 40 коп. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтримала позов у частині основної суми в розмірі 30000 грн., а в іншій частині просила відмовити, так як особа на прізвище [PERSON], з якою вона уклала договір купівлі-продажу своєї квартири, є родичкою або ж знайомою позивачки [PERSON], і тому вона не повинна сплачувати такі великі кошти за договором, по якому її ввели в оману під час оформлення та не доплатили 30000 грн. за складення попереднього договору. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 26.01.2016 р. [PERSON] уклала із [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності, попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 230. У відповідності до умов зазначеного договору, відповідач [PERSON] зобов'язалась продати позивачу [ADDRESS] за 992800 грн., що еквівалентно 40000 дол. США не пізніше 04.04.2016 р. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до положень п. 2.3 попереднього договору для виконання відповідачем як майбутнім продавцем своїх зобов'язань за договором позивач як майбутній покупець передав, а відповідач як майбутній продавець прийняла в рахунок сплати за квартиру суму авансу в розмірі 30000 грн. 00 коп., що еквівалентно 1208 дол. США згідно офіційного курсу НБУ на день підписання попереднього договору. Факт отримання від позивача зазначеного авансу був підтверджений відповідачем в момент підписання попереднього договору. Але в строк до 04.04.2016 р. договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] між сторонами укладено не було. Згідно ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати певну послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а засновник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.» У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Вина не є неодмінною умовою відповідальності за порушення зобов'язання: договором або законом може встановлюватися відповідальність боржника незалежно від його вини. Але, якщо інше не передбачене договором або законом, відповідальність за порушення зобов'язання настає за наявності вини порушника. Тому суд вважає, що за доцільне стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аванс в сумі 30000 грн., збитки відповідно до п. 9.1 попереднього договору в розмірі 30000 грн., а також нараховану позивачем через відповідний розрахунок пеню в розмірі 19772 грн. 06 коп., інфляційні втрати в розмірі 9042 грн. 58 коп., 3% річних у розмірі 1899 грн., заборгованість за договором позики у розмірі 23000 грн. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Тому суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, враховує вимушені істотні зміни у життєвих стосунках позивача. З урахуванням ступеню та тривалості страждань, яких зазнав позивач розмір моральної шкоди суд визначає у 100 грн., таким чином суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] Крім того, суд вважає правильним прийняти рішення про розстрочку виконання рішення суду з наступних підстав. Згідно ст. 267 ЦПК України, «суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.» З урахуванням обставин справи, сімейного та матеріального стану відповідача [PERSON], яка є особою похилого віку, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення із нею усієї суми позиву у розмірі 90813,64 грн., шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 7645 грн. не пізніше 20 числа кожного місяця позивачу [PERSON] Також на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути із відповідача судовий збір у сумі 926,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial