Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У червні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є. про встановлення факту укладення договору довічного утримання та визнання права власності на майно, в якому просила встановити факт укладення угоди довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на майно померлого відповідно до угоди про довічне утримання, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та кімнату у квартирі [ADDRESS] Так, 14 липня 2015 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зміну підстав позову, в якому просила встановити факт, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON], як батьком, та має право на спадкування 4-ї черги та визнання за [PERSON] права власності на майно померлого [PERSON], а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], та кімнату у квартирі [ADDRESS] Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради змінені позовні вимоги не визнала в повному обсязі. В судове засідання третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є. не з'явилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01 грудня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, помер [PERSON], [INFO], про що здійснено актовий запис № 1771 (а.с.7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою, належала квартира [ADDRESS] ( а.с.9,11). Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 1995 року виданого відділом приватизації житла квартира [ADDRESS] належала [PERSON] ( а.с.10). В судовому засіданні позивачка [PERSON] вказувала, що [PERSON], був самотньою людиною у 2004 році він поховав свою матір і більше родичів у нього не було. При цьому, позивачкою вказувалось те, що вона сирота, не має батьків та родичів і в зв'язку з чим виховувалась у дитячому будинку. На початку 2009 року, позивачка познайомилась з померлим, оскільки орендувала у нього кімнату по [ADDRESS]. В судовому засіданні останньою вказувалось на те, що померлий дуже схвильовано віднісся до її долі, що вона виховувалась у дитячому будинку, оскільки ні батьків, ні родичів не мала, вони почали з останнім спілкуватися, як батько та дочка. При цьому, в судовому засіданні зауважувала, що стали проживати однією сім'єю з померли у квартирі, що у [ADDRESS], мали спільний побут, спільні обов'язки, вели спільне господарство, померлий отримував невелику за розміром пенсію від 1000 до 1200 грн., а остання отримувала від держави пенсію, як дитина сирота. Згідно довідки № 857 від 25.08.2009 року, виданої Полтавською обласною школою - інтернат І-ІІІ ступенів ім. Н.К. Крупської для дітей - сиріт, [PERSON], [INFO], дійсно навчалася і знаходилася на повному державному забезпеченні у Полтавській обласній школі - інтернат І-ІІІ ступенів ім. Н.К. Крупської для дітей - сиріт з 31.08.2004 року. Має статус дитини позбавленої батьківського піклування (батько згідно рішення Чутівського суду від 25.10.2004 року; мати - свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15.05.2000 року). Крім того, позивачкою вказувалось на те, що коли вона виходила заміж, у 2013 році, то її батьком на весіллі був [PERSON]. Крім того, коли вона завагітніла і в них з чоловіком народилась дитина, то померлий завжди говорив, що це він став дідом. При цьому, позивачкою вказувалось на те, що в зв'язку з раптовим погіршенням здоров'я [PERSON] був госпіталізований до Машівської районної лікарні, оскільки в той час приїздив в гості до родичів чоловіка позивачки. Більше того, всі витрати на поховання [PERSON] були понесені позивачкою. Вказані вище обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивача [PERSON] перебувала на обліку по вагітності та породіллі за адресою: [ADDRESS] (а.с.22-25), що свідчить про спільне проживання останньою з [PERSON] та ведення спільного господарства. Більше того, про наявність обставин встановлених судом вказують: заява позивачки про допуск її до участі в конкурсному відборі та Угода про підготовку фахівця з вищою освітою за освітньо - кваліфікаційним рівнем № 54 -17/09-008 від 02.10.2013 року в яких місце проживання [PERSON] вказано саме: [ADDRESS]. Надані позивачкою квитанції про оплату ліків та витрат на поховання [PERSON] в свою чергу також підтверджують обставини родинних відносин між позивачем та [PERSON]. Згідно п .2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Так, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік(, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема відчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Крім того, у відповідності до ст. 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Так, законодавцем визначено, що у відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 3 Сімейного кодексу визначено поняття сім'ї, з якого вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До загальних ознак у розумінні цієї норми, яким має відповідати зв'язок між фізичними особами, щоб вони вважалися сім'єю, належать: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом; взаємні права та обов'язки. Діти належатимуть до членів сім'ї своїх батьків у будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності його причин. Крім того, п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Наведені вище обставини справи та норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, вказують на те, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги після померлого [PERSON], як така, що останні п'ять років до смерті останнього проживала з ним однією сім'єю, як батько та дочка. Більше того, встановлені судом обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками та матеріалами справи в сукупності, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача про безпідставність позовних вимог, оскільки такі на думку представника відповідача не узгоджується з нормами чинного законодавства. Так, вказані твердження представника відповідача суд не приймає до уваги та визнає по своїй природі неспроможними та юридичному невмотивованими. При цьому, судом встановлено, що ніхто крім позивачки не заявив про свої права на спадкове майно, і ніхто фактично не прийняв його у спадщину. Так, згідно листа Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Оканенко Т.Є. від 24.06.2015 року за вих. № 01-16/148 вказано, що після смерті 01.12.2014 року [PERSON], який проживав на день смерті за адресою [ADDRESS], заведено спадкову справу за № 35/2014. В спадковій справі знаходиться заява про прийняття спадщини від гр. [PERSON]. Інших заяв в справі немає ( а.с.29). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] за первісним позовом є законними і обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved