Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] ; визначити йому наступні способи участі у вихованні сина шляхом вільного спілкування та побачення з ним без присутності матері та членів її сім`ї за місцем проживання позивача в [ADDRESS] кожну суботу та неділю з 9 по 14 години та в святкові дні з 9 по 14 години; зобов`язати відповідачку за день до зустрічі з сином повідомляти про місце перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти про це особисто. Позов мотивовано тим, що з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 19.02.2019 було розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , який проживає з відповідачкою. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідувань, відповідачка почала створювати перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини неможливо. У зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом, у якому і просить визначити порядок спілкування з дитиною. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зазначав, що він виконує і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити сина, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у його вихованні. [PERSON] виявляє прихильність до батька, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, що у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. Крім того, у власності він має будинок, в якому є всі необхідні для перебування дитини умови і в якому до розлучення з відповідачкою його син проживав. Рішення Новоград-Волинської районної державної адміністраціївід 18.03.2019 про встановлення години зустрічі з його малолітнім сином відповідачка не виконує. Щоразу, коли приїжджав до сина за місцем проживання колишньої дружини, вона разом зі своєю матір`ю влаштовували сварки та скандали, дитину йому не давали. Просив визначити святкові дні побачень з сином на Новий рік та Великдень. Відповідачка в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила. 16.07.2019 подала відзив на позовну заяву. В минулих засіданнях відповідачка позовні вимоги не визнавала повністю, мотивуючи тим, що ніколи не перешкоджала позивачу спілкуватись із сином. Однак не заперечила, що не віддавала дитину батькові до нього додому, оскільки в останнього відсутні елементарні знання щодо принципів виховання дитини, турботи стосовно стану її здоров`я, як фізичного так і психологічного. Позивач дійсно приїжджав до неї додому, щоб побачитись із сином, але кожен його візит супроводжувався скандалом за ініціативою саме позивача. Ні з рішенням Новоград-Волинської районної державної адміністраціївід 18.03.2019, ні з висновком органу опіки та піклування від 25.10.2019 щодо встановлення позивачу графіку спілкування та побачень із сином не згодна. Вважає, що усі зустрічі батька з сином, з огляду на вік дитини, повинні відбуватись у неї вдома і з обов`язковою її участю. Окрім того, в судовому засіданні від 24.09.2019 відповідачка разом зі своїм адвокатом зобов`язались забезпечити участь психолога при обстеженні та проведенні бесід зі сторонами органом опіки та піклування з метою надання більш обґрунтованого висновку щодо способів участі батька у вихованні сина. Представник органу опіки та піклування підтвердила суду той факт, що сторони не можуть дійти згоди щодо участі у вихованні спільної дитини. Позивач неодноразово повідомляв про перешкоди, які йому чинила колишня дружина у побаченнях із малолітнім сином. Під час складання висновку жодна із сторін не пішла на зустріч представнику органу опіки та піклування і не зустрілась із ним ні за місцем його знаходження, ні за місцем свого проживання. Матеріально-побутові умови позивача були обстежені комісією в складі представників сільської ради. Вважає, що батьку краще бачитись із хлопчиком у нього вдома в с. Ярунь відповідно у дні та години, визначених рішенням від 18.03.2019 та висновком органу опіки від 25.10.2019, так як за місцем проживання матері сторони влаштовують сварки, свідком яких є їх малолітніх син, що негативно впливатиме на його психологічний розвиток. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Встановлено, що позивач та відповідачка мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.02.2019 шлюб між сторонами був розірваний, місцем проживання спільного сина визначено з матір`ю. 18 березня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини Новоград-Волинської районної державної адміністраціїбуло прийнято рішення № 3, відповідно до якого позивачу було визначено дні та години побачень із сином: субота, неділя з 10 до 13 години за місцем проживання батька. [PERSON] , відповідачка, не у повному обсязі виконує встановлений даним рішенням порядок участі батька у вихованні сина, оскільки заперечувала проти їх побачень без її участі. Підставою звернення [PERSON] до суду стало порушення його права, як батька, на участь у вихованні малолітнього сина без присутності матері чи інших осіб, оскільки мати чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , матері сторін, пояснили суду, що між їхніми дітьми існує ворожнеча після розлучення. Мати позивача підтвердила, що її колишня невістка не дає її онука батьку та влаштовує скандали при дитині, мати ж відповідачки - підтримала позицію своєї доньки та вважає, що хлопчику краще бачитись із батьком за місцем проживання його матері. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ст.141 СК України). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, буди джерелом його повноцінного розвитку та виховання, слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Частиною 3 ст.157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо ж такі перешкоди чиняться, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст.159 СК України). В судовому засіданні сторонами не заперечувалось наявність конфліктних відносин між ними, як колишнім подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з хлопчиком. Відповідачка визнала, що нею чиняться перешкоди позивачу у побаченнях із сином, вона не згодна віддавати дитину батькові до нього додому, оскільки вважає, що з урахуванням віку хлопчика, останньому потрібна постійна, посилена увага та турбота матері. Доказів можливості безперешкодної реалізації позивачем його права на спілкування та участь у вихованні своєї дитини, відповідачкою не надано. Так само, як і не забезпечено ні нею, ні її адвокатом участь психолога у даній справі, на якому вони обоє наголошували у судовому засіданні від 24.09.2019 та зобов`язувались особисто забезпечити його явку до представників органу опіки та піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації № 02-25/1656 від 25.10.2019 визначено для [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , дні побачення із сином [PERSON] , який проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , а саме: кожні субота, неділя з 10 до 13 години за місцем проживання батька. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином за місцем свого проживання, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб за місцем проживання матері, судом не встановлено, відповідачкою не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Доводи відповідачки щодо зустрічей позивача з сином лише за місцем її проживання через те, що дитина занадто маленька та позивач не має відповідних навиків виховання та догляду за дітьми такого віку, судом не приймаються, оскільки це обмежує права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.157 СК України відповідачка не довела, що батько неспроможний спілкуватися з дитиною та доглядати за нею самостійно, і таке спілкування буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Батько характеризується позитивно, має власне житло, відтак, матір`ю дитини не обґрунтовано, чому дитина не може перебувати в помешканні батька. Відповідно до положень про рівність прав та обов`язків батьків дітей по їх вихованню та спілкуванню з ними, враховуючи висновок органу опікита піклування, виходячи з пріоритетності прав та інтересів хлопчика, суд визначає позивачу [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] у вигляді побачень кожної суботи і неділі з 10 по 13 години за місцем проживання батька в [ADDRESS] . При цьому відповідачка за один день до дня зустрічі батька з сином зобов`язана надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця проживання чи перебування дитини [PERSON] , а у разі настання будь-яких змін повідомляти про це особисто не пізніше наступного дня [PERSON] . Вимога позивача щодо побачень із сином у святкові дні на Новий рік та Великдень задоволенню не підлягає, оскільки судом визначено [PERSON] дні побачень кожні суботу та неділю, що буде достатнім для спілкування із сином. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати його виховний та дошкільний графік. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. У разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення такого рішення, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена в майбутньому права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні сина, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial