Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу, який уточнила в процесі розгляду справи. В обґрунтування позову зазначає, що 15 липня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 6 міс.» № 313731/21092/6-14 на суму 11105,18 доларів США. За умовами договору, вклад позивача залучався строком на шість місяців - по 15 січня 2015 р. під 11% річних. 16.01.2015 р. кошти в сумі 8 000 доларів США були переведені з вкладу за попереднім договором № 313731/21092/6-14 від 15.07.2014 р. і вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу «Нові гроші на 1 міс.» № 313731/9967/1-15, вклад залучався строком на 1 місяць по 16 лютого 2015 р. під 12,5% річних. За договором від 15.07.2014 р., після укладання договору від 16.01.2015 р., залишок вкладених коштів становив 3105,18 доларів США, після проведених часткових виплат залишок коштів на рахунку становить 1111,36 доларів США. 10 та 18 березня 2015 р. вона звернулась до відділення банку з вимогами про повернення вкладів, які було проігноровано. Таким чином, відповідач зобов»язаний повернути їй суму вкладу за договором від 15.07.2014 р. в розмірі в розмірі 1111,36 доларів США та проценти за депозитом в сумі 69,11 доларів США за період з 16.01.2015 р. по 11.08.2015 р. За договором від 16.01.2015 р. відповідач зобов»язаний повернути їй суму вкладу в розмірі 8000 доларів США та проценти за депозитом в сумі 478,72 доларів США. Відмова відповідача у виплаті їй коштів, завдала позивачу моральної шкоди, яка полягала у душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими, і, як наслідок, погіршення стану здоров»я. Завдану діями відповідача моральну шкоду [PERSON] оцінила в сумі 5 000 грн. За позовом [PERSON] просить суд розірвати договори банківського вкладу від 15.07.2014 р. та від 16.01.2015 р., укладені між нею та відповідачем; стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9111,36 доларів США та нараховані відсотки в сумі 547,83 доларів США; стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., покласти відповідача судові витрати по оплаті судового збору. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача до суду не з»явився, про день час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки наявні в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір № 313731/21092/6-14 про банківський вклад «Стандарт» на 6 міс. в іноземній валюті (а.с.8-9). За умовами договору клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 11105,18 доларів США на строк з 15.07.2014 р. по 15.01.2015 р.; за час користування кредитними коштами, банк нараховує і виплачує клієнту 11% річних (п.п.1.1., 1.2). 16.01.2015 р. позивач уклала з банком договір № 313731/9967/1-15 про банківський вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 міс. в іноземній валюті (а.с.7). Згідно п.1.1 договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 8000 доларів США на строк з 16.01.2015 р. по 16.02.2015 р.; за час користування кредитними коштами, банк нараховує і виплачує клієнту 12,5% річних (п.1.2). Кошти в сумі 8 000 доларів США були переведені з вкладу за договором від 15.07.2014 р. За договором від 15.07.2014 р., після укладання договору від 16.01.2015 р., залишок вкладених коштів становив 3105,18 доларів США. Після проведених часткових виплат залишок коштів на рахунку за договором від 15.07.2014 р. становить 1111,36 доларів США, що підтверджено наданою позивачем випискою (а.с.10). Згідно виписки по рахунку від 08.05.2015 р. за договором від 16.01.2015 р. залишок коштів на рахунку становить 8000 грн. (а.с.10). Після закінчення строку, визначеного сторонами у договорах, [PERSON] 10 та 18 березня 2015 р. звернулась до банку з заявами про повернення депозитних коштів (а.с.11, 12). Проте, на час звернення до суду, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, відповідач зобов'язаний повернути суми вкладів на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладів на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. З огляду на наведене суд вважає, що банк зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами на її вимогу, а тому вимоги позову про стягнення з відповідача вкладів у сумі 1111,36 доларів США та 8000 доларів США, а всього на суму 9111,36 доларів США, а також нарахованих процентів в сумі 69,11 доларів США та 478,72 долари США, всього 547,83 доларів США, згідно наданого позивачем розрахунку, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст.ст.1066-1076 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст.86, 88 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу шляхом стягнення з Банку на користь держави судового збору у сумі 2033,26 грн., виходячи з того, що розмір задоволених вимог позову у гривневому еквіваленті становить 203325,95 грн. на день звернення до суду з позовом (курс НБУ 2105,82 грн. за 100 доларів США). На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: partial