Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. та [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Броварської міської ради та сектор у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстрації. Позивач зазначав, що він є власником квартири [ADDRESS], яку придбав на прилюдних торгах, що стверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів від 5 березня 2012 року. Як на час придбання квартири, так і на даний час, в ній проживають та зареєстровані відповідачі в справі. Позивачу про даний факт було не відомо, що підтверджується актом державного виконавця від 26.12.2011 року. В добровільному порядку відповідачі не бажають звільнити його квартиру, тому він і звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував, що ним на адресу відповідачів направлялася вимога про звільнення квартири, проте вона не виконана. У вересні 2012 року позивачем була надіслана письмова вимога про виселення усім відповідачам у формі позовної заяви про виселення. В рішенні суду по справі №1007/10527/2012 зазначено, що всі відповідачі ознайомилися із цією вимогою. 01.11.2013 року позивач надіслав письмові вимоги відповідачам про виселення через кур'єрську доставку Укрпошти. Відповідачі відмовилися отримувати листи від позивача, про що був складений акт по встановленню факту відмови отримання письмової вимоги від 19.11.2013 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2013 року було вирішено виселити колишнього власника [PERSON] з квартири [ADDRESS] 26.11.2013 року позивач звернувся з письмовою заявою до старшого дільничного інспектора Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенанту міліції Кеуш Р.О. з проханням провести роз'яснювальну роботу з відповідачами і повідомити їх про необхідність дотримуватися законодавства. Відповідно до висновку про розгляд письмової заяви гр.. [PERSON] від 02.12.2013 року, дільничний інспектор повідомив колишнього власника квартири [PERSON] та в особі його малолітнього сина [PERSON] про необхідність звільнити квартиру [ADDRESS] 19.12.2013 року представник позивача [PERSON] звернулася з письмовою заявою до старшого дільничного інспектора Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенанту міліції Кеуш Р.О. з проханням провести роз'яснювальну роботу з відповідачами і повідомити їх про необхідність дотримуватися законодавства. Відповідно до висновку про розгляд письмової заяви гр.. [PERSON] від 27.12.2013 року, дільничний інспектор повідомив всіх відповідачів про необхідність звільнити квартиру [ADDRESS], тому що вони втратили право на користування даною квартирою. 29.09.2013 року позивач звернувся до депутата Броварської міської ради Київської області [PERSON] з проханням встановити факт створення йому перешкод в користуванні власністю. Відповідачка [PERSON] не впустила депутата [PERSON] зі свідками та представником позивача [PERSON] до квартири, про що було складено відповідний акт депутат Броварської міської ради Київської області. Посилаючись на вищевикладене, просив суд про виселення [PERSON], [PERSON] [PERSON] і [PERSON] з квартири [ADDRESS] та зобов'язати сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстраційного обліку у вказаній квартирі відповідачів по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач [PERSON] отримав у спадок будинок в с. Мокрець, де вони мають можливість проживати. Відповідач [PERSON] не визнала позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні. Представник [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи органу опіки і піклування Броварської міської ради Київської області [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України у Київській області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка була продана на торгах у зв'язку з тим, що перебувала в іпотеці у ВАТ «Універсал Банк» за договором іпотеки, укладеним між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] у рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором перед банком (а.с.10-11). Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування й розпорядження своїм майном. Власник вправі вимагати усунення будь - яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном (391 ЦК України). Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). В ст. 109 ЖК України вказано що, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення. Аналогічні вимоги ставляться і в п.43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5, де зазначено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом також встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 26.02.2014 року, було вирішено виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] В іншій частині позовних вимог було залишено без змін (а.с.17). У судовому засіданні було з'ясовано, що 01.11.2013 та 21.11.2013 року позивач надіслав письмові вимоги відповідачам про виселення через кур'єрську доставку Укрпошти. Відповідачі відмовилися отримувати листи від позивача, про що був складений акт по встановленню факту відмови отримання письмової вимоги від 19.11.2013 року (а.с.62-70). Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Актом депутата Броварської міської ради Київської області Михайлова О.М. від 29.09.2013 року встановлено факт перешкод у користуванні власністю [PERSON] (а.с.13). Актом комісійного обстеження об'єкту від 20.09.2013 року, складеного комітетом громадського самоврядування зі слів сусідів, встановлено, що будинок [ADDRESS] який належав родині [PERSON] та [PERSON], після смерті власників, відвідує їх син - [PERSON]. Зараз відкрита спадкова справа, де сини власників подали заяву про прийняття спадщини (а.с.22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині виселення [PERSON], [PERSON] [PERSON] і [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідачів у спірній квартирі підлягають відхиленню, оскільки позивачем не доведено й не надано доказів, що в цій частині позову існує спір, оскільки [PERSON] не звертався до сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України у Київській області з відповідними вимогами. Тому,

Outcome: partial