Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

У червні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що має з відповідачем спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO]. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на дитину щомісячно. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на дитину щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. Не погоджуючись з позовом, 12 листопада 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] . Вказав, що дійсно має спільну з позивачкою дитину [PERSON] , [INFO]. Весь час з народження дитини він піклувався про нього, допомагав, матеріально утримував дитину. Але позивачка не сприймала такої допомоги, постійно чинила на нього тиск, намагалась знизити його доходи, щоб в подальшому мати можливість забрати квартиру. Вона постійно вчиняє з ним сварки, не піклується про психічний стан дитини. За його рахунок має на меті допомоги не дитині, а своєму батьку. В даний час він працює отримує незначний дохід від діяльності, має непогашені кредити, постійно купує дитині речі, іграшки, що буде і надалі роботи, тому аліменти слід визначити в межах 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позов вимоги заперечував, вважав їх безпідставними та необґрунтованими. Просив суд задоволити позов частково та стягнути аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у задоволенні решти позовних вимог відмовити. У судове засідання [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява відповідача про перенесення розгляду справи, оскільки він звернувся до співробітників Альфа банку для отримання розрахунку заборгованості по його кредиту за 2019 рік, що унеможливлює встановлення його фінансового стану за минулий рік. Дане клопотання суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки відповідач до даного клопотання не надав жодного доказу на підтвердження існування такого кредиту, часу звернення до банку з відповідним запитом. Також суд враховує, що у відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 21 грудня 2015 року видане виконавчим комітетом Кременецької сільської ради Рожищенського району Волинської області - свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №14. Батько вказаний [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року визнано [PERSON] , [INFO] , батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №14 від 21 грудня 2015 року, місце державної реєстрації - виконавчий комітет Кременецької сільської ради Рожищенського району Волинської області, а саме записати батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Дане рішення оскаржено до апеляційного суду. Разом з тим, відповідач не заперечував щодо свого батьківства. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, надані суду пояснення щодо витрат на утримання дитини, матеріального стану відповідача по справі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Щодо доводів відповідача про стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімум - мінімальний розмір аліментів, то в цій частині суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на отримання відповідачем мінімального доходу. Не вказав відповідач чому такі докази не могли бути подані ним разом з відзивом, оскільки дані докази стосуються його безпосередньо і жодних перешкод в їх отриманні він не мав. Посилання [PERSON] щодо наявності доходу у позивача та необхідність його з`ясування, суд до уваги не бере, оскільки батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що частина є незначною часткою від доходу відповідача як фізичної особи та не є непомірним для відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved