Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих грошей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.02.2014 рціу сторони домовилися щодо усіх суттєвих умов договору купівлю-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: с. Михайлівка, вул. Садова, 5, Казанківського району Миколаївської області вартістю 55000 грн. На підтвердження свого волевиявлення він сплатив відповідачу [PERSON] аванс у сумі 10 000,00 гривень, про що сторони уклали між собою в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення договір про наміри та отримання авансу. Залишок 45000 грн. він зобов'язався виплатити на протязі 2014-2015 роках. Відповідач [PERSON] передала йому в користування цей будинок. Але засувалось, що будинок не належить на праві приватної власності відповідачу та має суттєві недоліки ( пошкодження ), які під час домовленості про купівлю будинку виявити було неможливо. Вирішувати з відповідачем питання про перегляд вартості будинку неможливо, оскільки вона не є власником будинку, що підтверджено листом БТІ Казанківської районної ради. Потім він звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою повернути сплачені кошти за будинок, однак вона відмовилася, тому він змушений був звернутися до суду і просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, навівши при цьому ті ж обставини, що зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та підтвердила факт отримання нею від позивача в якості завдатку згідно розписки і договору про предоплату в сумі 10000, 00 грн., для подальшої купівлі ним цієї хати, який вони уклали між собою в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення про наміри та отримання предоплати, наслідки невиконання умов договору вони в ньому не зазначили. Залишок 45000 гривень позивач [PERSON] зобов'язався виплатити на протязі 2014-2015 роках. Вона через тиждень передала йому в користування цей будинок і ключи від нього. На час укладання цього договору вона не була власником цього будинку, на неї був тільки заповіт і витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.11.2013 р. На початку травня 2014 року до неї зателефонував позивач і повідомив що він передумав купувати будинок і в середині травня 2014 року виселився з будинку і повернув їй ключи. Через рік і два місяці він подзвонив з вимогою повернути кошти а потім в червні отримала повідомлення з суду про розгляд цієї справи. В позові просить відмовити, оскільки нею було запропоновано відповідачу повернути ці гроші, якщо він знайде їй покупця на цей будинок і гроші вона брала на його переоформлення. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до неї звертався [PERSON] щоб вона йому надала телефон своєї родички [PERSON], оскільки він має намір купити житловий будинок, що розташований за адресою: с. Михайлівка, вул. Садова, 5, Казанківського району Миколаївської області. Тому вона його йому і надала. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 08.02.2014 році він був присутнім , коли сторони домовилися щодо усіх суттєвих умов договору купівлю-продажу хати, що розташований за адресою: с. Михайлівка, вул. Садова, 5, Казанківського району Миколаївської області вартістю 55000 грн. На підтвердження свого волевиявлення позивач [PERSON] сплатив відповідачу [PERSON] предоплату у сумі 10 000,00 гривень, про що сторони уклали між собою в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення договір про наміри та отримання предоплати. Залишок 45000 грн. він зобов'язався виплатити на протязі 2014-2015 роках. Потім [PERSON] передала йому в користування цей будинок і ключи від нього . На час укладання цього договору вона не була власником цього будинку і гроші вона брала на його переоформлення. В травні 2014 року до [PERSON] зателефонував позивач і повідомив що він передумав купувати будинок і в середині травня 2014 року виселився з будинку і повернув їй ключи. Через рік він подзвонив до неї з вимогою повернути кошти а потім в червні вона отримала повідомлення з суду про розгляд цієї справи. Судом встановлено, що 08.02.2014 року між сторонами у справі було укладено угоду про наміри укласти договір купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: с. Михайлівка, вул. Садова, 5, Казанківського району Миколаївської області та отримання предоплати. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу 10000,00 грн. у рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку,\~розташованого за адресою: в с. Михайлівка, вул. Садова, 5, Казанківського району Миколаївської області. В судовому засіданні обидві сторони не заперечували проти фактів укладення вказаного вище договору про наміри та передачу і отримання грошових коштів. Та обставина, що відповідач [PERSON] на час укладання цієї угоди від 08.02.2014 року не була власником цього будинку підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 27 травня 2014 року та відповіддю на запит з БТІ Казанківської районної ради від 05.05.2015 р. № 15. Також в судовом засіданні було встановлено , що також і підтвердила відповідач [PERSON], що позиач [PERSON] виселився з цього будинку і передав їй ключи з будинку в середині травня, тобто до 27 травня 2014 року, коли [PERSON] стала власником цього будинку згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі та посвідчений у нотаріальному порядку. В судовому засіданні достеменно встановлено, що між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку укладено не було. Статтею 570 ЦК України визначено поняття завдатку, а саме завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. На підставі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов'язаний повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Суд вважає, що права позивача [PERSON] є порушеними, оскільки між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку укладено не було, а тому підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача суми в розмірі 10000 грн., який фактично був сплачений у рахунок майбутнього договору, укладення якого не відбулося. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки розмір сплаченого позивачем судового збору становить 243 грн.60 коп., він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved