Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської радиі просить надати дозвіл їх неповнолітній донці [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд до Туреччини на період з 20.06.2019 року по 03.08.2019 року з метою відпочинку та оздоровлення. В обґрунтування позову вказує, що вона та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Хмельницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області. Від шлюбу мають спільну дитину та є батькаминеповнолітньої[PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. З метою оздоровлення та відпочинку дитини вона звернулась до туристичної фірми, щоб разом з дитиною в період з 20.06.2019 року по 03.08.2019 року тимчасово виїхати до країни Туреччини. Однак їй було відмовлено в оформленні документів, у зв`язку із відсутністю згоди батька. Відповідач відмовляється надати згоду на виїзд неповнолітньої доньки за кордон, при цьому не пояснивши підстави відмови. Позивач вважає, що така позиція відповідача і батька шкодить інтересам їх дитини, оскільки поїздка здійснюється з метою оздоровлення дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за кордоном, а тому просить надати дозвіл для виїзду доньки за кордон без супроводу та згоди батька. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача до суду подав заяву в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, до суду надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Перевіривши письмові пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягаєзадоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2007 року. Неповнолітня[PERSON] проживає разом із матір`ю[PERSON] . Відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон, без пояснення причини відмови. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якомувони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка діє в інтересах своєїнеповнолітньоїдитини, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що намір позивачки разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до країни Туреччини з метою оздоровлення та відпочинку буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду доньки сторін та відповідати інтересам дитини. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. За ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей - під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню. Згідно Закону України «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дитини» було ратифіковано Європейську конвенцію про здійснення прав дітей, вчинену 23 січня 1996 року у м. Страсбурзі та підписану від імені України 7 травня 1999 року, із статті І вбачається, що відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що дія цієї Конвенції поширюється на розгляд судами справ, що стосуються: усиновлення дитини; встановлення опіки, піклування над дитиною; визначення місця проживання дитини; позбавлення або оспорювання батьківських прав; інших питань про відносини між батьками та дитиною; будь-яких інших питань, що стосуються дитини особисто, а також питань її сім`ї (у тому числі її виховання, поновлення батьківських прав, управління її майном). Враховуючи, що [PERSON] планує виїхати на оздоровлення з дитиною з 20 червня 2019 року по 03 серпня 2019 року до країни Туреччина, суд вважає, що позивачу слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 20 червня 2019 року по 03 серпня 2019 року до країни Туреччини. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому в порядку ст.141 ЦПК України на її користь з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved