Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У червні 2018 року Маріупольська місцева прокуратура №1 звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради 6834 гривень в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби, а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. на користь прокуратури Донецької області. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою Приморського районного суду м.Маріуполя від 16.10.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, у зв'язку з тим, що 28 серпня 2017 року 02-00 годині [PERSON], не маючи відповідного дозволу, знаходячись біля берегу Азовського моря у Приморському районі м.Маріуполя, в районі яхт клубу «Азовсталь» здійснював незаконний лов риби з пірса за допомогою забороненого знаряддя лову - сіткою «павук». Під час затримання старшим державним інспектором відділу рибоохоронного патруля №3 Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства Каламітра О.Г. - [PERSON] у останнього виявлено улов риби «бичок» у кількості 201 штука, чим завдано збитки рибному господарству України в розмірі 6834 грн. Розрахунок шкоди зроблено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Посилаючись на те, що факт незаконного вилову риби підтверджується наявними доказами, однак шкода не відшкодована, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Прокурор надала заяву, де зазначила, що вимоги прокуратури підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Маріупольської міської ради - до судового засідання не з'явилась, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги прокуратури підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 25.10.2018 року ухвалено проводити заочний розгляд справи. Судом установлено, що відповідно до постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2017 року (справа №266/2867/17) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. з конфіскацією знаряддя лову відповідно опису №009895/009896 від 28.07.2017 року сітка павук 2х2 у кількості 1 шт., риба бичок у кількості 201 шт. Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що він 28.07.2017 року о 02 годині 00 хвилин [PERSON]., знаходячись біля берегу Азовського моря м.Маріуполя, Приморського району в районі яхт клуба «Азовсталь» займався незаконним ловом риби з пірса забороненим знаряддям лову однією сіткою «павук» та вилови риби (бичок) у кількості 201 шт., тим самим завдав збиток на суму 6834 грн., чим порушив вимоги п.3.15 Правил любительського та спортивного риболовства, ст.. 63 Закону України «Про тваринний світ». Постанова Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2017 року (справа №266/2867/17) набрала законної сили 27.10.2017 року. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що указана постанова суду підтверджує факт завдання шкоди саме відповідачем. Відповідно до розрахунку матеріального збитку № 009895/009196, загальна сума заподіяної шкоди [PERSON] становить 6864 грн. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Донецької області підлягають стягненню судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved