Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року. Від проживання з відповідачем у шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Подружні стосунки з відповідачем припинені, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду з'явився, позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та пояснив, що дійсно він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 05 листопада 2011 року. Шлюбні відносини припинені, але офіційно їх шлюб ще не розірваний. Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина він не надає, вірніше, надає, але, як здається позивачці, в недостатньому розмірі. Тому він згоден платити аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частини зі всіх видів своїх доходів до повноліття сина. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки припинені. Шлюб офіційно не розірваний, але спільне господарство позивачкою та відповідачем не ведеться. Від цього шлюбу сторони мають сина, який знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітнього сина відповідач, згідно діючого законодавства, зобовязаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог [PERSON] і не вказав суду джерела таких доказів. В судовому засіданні відповідач також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved