Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 13 червня 2009 року вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачкою проживали в шлюбі пять років, проте останні роки вони не можуть як сім»я проживати разом та виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Вони неодноразово намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх , та ніяких результатів це не дало. В результаті позивач прийшов до висновку про те, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім»ю їхньої дитини. Тому вважає, що збереження сім»ї є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії1-КИ №142584, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №308. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядивлася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved