Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що 07.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії до 07.12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 5000 грн. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифів. Вказує, що за умовами Договору Банком передано Позичальнику - [PERSON] кредитну карту зі строком дії до 07.12, з встановленим початковим лімітом на суму 5000 грн., в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в обумовлені в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 07.07.2008 року Позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Вказаним договором встановлена також відповідальність Позичальника за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним, а саме за порушення Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вказує, що Позичальник [PERSON] свої зобовязання за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року не виконав, в звязку з чим розмір простроченої заборгованості станом на 23.06.2015 року складає 4841 грн. Оскільки датою 07.12 (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року та припинення зобовязань в цілому і кредитні кошти до теперішнього часу Банку не повернуті, а Кредитний договір не є розірваним чи припиненим відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плати за весь час фактичного користування кредитним коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом. Тому, вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з Позичальника [PERSON] суму заборгованості по відсотках, нарахованих за прострочену заборгованість за кредитом, за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України. А тому, просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсотках за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.06.2012 року по 23.06.2015 року у розмірі 5276 грн. 66 коп. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за довіреністю [PERSON], не зявився, направивши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій вказує, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2014 року вже було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року, в тому числі і відсотків але за інший період, з підстав пропуску позивачем строку позовної даності. А тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову з цих же підстав. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк» «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір було укладено шляхом написання Заяви позичальника, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Кредитний договір. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк. Відповідно до п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси з аналогічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року, в тому числі і відсотків станом на 28.02.2013 року в сумі 7907 грн. 30 коп. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач [PERSON] подав на нього апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2013 року скасоване та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Вказаним рішенням було встановлено, що строк позовної давності за даними правовідносинами закінчився 07.07.2012 року, тому було застосовано вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності) та відмовлено в задоволенні позову, в тому числі і в частині стягнення відсотків, нарахованих станом на 28.02.2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Оскільки судовим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29.10.2014 року встановлено, що строк позовної давності для стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 07.07.2008 року закінчився 07.07.2012 року, а сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, тому і підстав для стягнення з відповідача відсотків, нарахованих після 07.07.2012 року немає. Враховуючи, що відсотки, які просить стягнути позивач з відповідача [PERSON], нараховані за період з 23.06.2013 року по 23.06.2015 року, тобто поза мажами строку позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову. Разом з тим, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати в сумі 1500 грн., виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних із розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року визначено що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2015 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги і відповідачем за надання правової допомоги було сплачено 5000 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22 від 28.07.2015 року. При визначенні розміру витрат на правову допомогу, суд враховує, що адвокат [PERSON] брав участь в судовому засіданні 04.12.2015 року з 13.39 год. до 14.21 год. (42 хв.) і відповідно розмір витрат на правову допомогу за вказаний період становить 385 грн. 80 коп., із розрахунку: 1378 грн. х 40% : 60 хв. х 42 хв. = 385 грн. 80 коп., який і підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача. Крім того, адвокатом [PERSON] зроблено розрахунок розміру компенсації за надану правову допомогу з врахуванням виконаних ним робіт, з якого вбачається, що: на вивчення матеріалів (позовна заява, рішення судів попередніх інстанцій (апеляції, касації)) ним було затрачено 4 год. (вартість правової допомоги 1900 грн.); на розробку тактики захисту затрачено 4 год. (вартість правової допомоги 1900 грн.); на підготовку клопотання про закриття провадження у справі затрачено 2 год. (вартість правової допомоги 900 грн.); на підготовку клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу затрачено 1 год. (вартість правової допомоги 300 грн.). Вказаний розрахунок суд вважає завищеним, оскільки вивчення адвокатом матеріалів позовної заяви (з рішеннями апеляційної та касаційної інстанції) а також підготовка клопотань про закриття провадження у справі та про відшкодування витрат на правову допомогу, на думку суду, не потребує затрати такого значного проміжку часу, як це зазначено в розрахунку (сім годин). Крім того, така робота адвоката, як розробка тактики захисту, на яку згідно розрахунку адвокатом затрачено 4 год. (вартість правової допомоги 1900 грн.) взагалі не конкретизована адвокатом. А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката, яка полягає у вивченні матеріалів позовної заяви та підготовці клопотань про закриття провадження у справі та стягнення витрат на правову допомогу частково, а саме в розмірі 1114 грн. 20 коп. Таким чином, всього до стягнення з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. (з урахуванням часу протягом якого адвокат брав участь в судовому засіданні та часу на вивчення матеріалів позовної заяви, підготовку клопотань про закриття провадження у справі та розрахунку судових витрат). На підставі викладеного та

Outcome: approved