overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем за даним позовом він знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 1990 року міським відділом записів актів громадянського стану м. Першотравенська Дніпропетровської області, актовий запис № 210. Від шлюбу вони неповнолітній дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказував, що 03.02.2012 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,908 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Миколаївська сільська рада, масив №1, ділянка №6. Право власності на вказану вище земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ №297345. Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовив йому у звязку з відсутністю оригіналу правоустановчого документа. З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на дану земельну ділянку. У судовому засіданні позивач не зявився, однак подав до суду заяву, у якій позов підтримав та просив суд розглянути справу у його відсутності. Представник с/ради у судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.1216 ЦК України під спадкуванням розуміється перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особа яка прийняла частину спадщини вважається такою, що прийняла все спадкове майно. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2012 року померла [PERSON] мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,908 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Миколаївська сільська рада, масив №1, ділянка №6. Право власності на вказану вище земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ №297345. Позивач не надано, а ні нотаріусу, а ні суду оригінал державного акту на право власності на імя померлої [PERSON], який б підтвердив право власності на земельну ділянку за померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 09 жовтня 2010 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дочку [PERSON], 03.12.2013. Через різні погляди на сім'ю протягом останнього року їх подружні відносини погіршувалися та це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що примирення між ними неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, в направлених до суду заявах просять розглянути справу за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON](а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON], [INFO](а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що сторони не бажають зберігати шлюбні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в подальшому уточненим, в якому просив вселити його до належного йому житлового будинку [ADDRESS]. Від відповідачів до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідачі просили суд скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., на підставі договору іпотеки від 29.09.2006 № 1927. 27 березня 2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Вирішено вселити [PERSON] до житлового будинку [ADDRESS]. В задоволенні зустрічного позову відповідачів - відмовлено. 02 червня 2018 року [PERSON] звернувся до апеляційного суду Харківської області та просив скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 березня 2018 року. Судом встановлено, що при ухваленні вищевказаного рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. та 551, 20 грн. При цьому, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] за результатами вирішення спору, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України належну суму судового збору з відповідачів на користь позивача не стягнув, таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по цивільній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем за даним позовом він знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 419. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2013 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2013 року та ухвалено нове рішення, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 79 900 грн., 3% річних від простроченої суми 963 грн.11 коп., судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 238 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2013 року, Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/986/13 від 21.08.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 84 101 грн. 11 коп. 17.04.2015 року за заявою позивача державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа. На сьогоднішній день рішення Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2013 року не виконано. Оскільки відповідач не виконує зобов'язання встановлене рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2013 року позивач зазнав інфляційних збитків в сумі 171 734 грн. 46 коп., які просить суд стягнути разом з 3 % річних - 9 684 грн. 30 коп. з відповідача на свою користь. В судовому засіданні позивач та його представник, позов просили задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, через різні погляди на права та обов'язки подружжя та відсутність взаєморозуміння. Позивач та Відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства, мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом виданим Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом №975 (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.04.2013р. в якому доведено, що 27.12.2010р. [PERSON] бандитськими діями демонтувала кам'яну огорожу між їхніми ділянками, внутрішні споруди його двору-гаражу, багатолітній виноград, його в'їзні ворота і змонтувала свої ворота в його двір. Матеріальна і моральна шкода - 15057грн. при курсі на 8.04.2013р. -1y.e-8грн., а на 23.05.2017 - 1y.e-26,4грн. складає - 49688грн., судові витрати-1337грн. на 23.05.2017р.- 4412грн., тому на сьогодні заподіяна шкода має становити - 54100грн. З наведених підстав позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати йому матеріальну і моральну шкоду згідно рішення суду від 8 квітня 2013 року з урахуванням перерахунку - 49688грн., судових витрат з перерахуванням - 4412грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача - подав суду письмові заперечення проти позову, в яких в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано будь-якого доказу розрахунку, або підтвердження індексу інфляції, щодо суми збільшення позовних вимог. Крім того, вмотивованого обґрунтування з посиланням на норми будь-якого закону, або нормативно-правового акту, з яких підстав позивач обґрунтовує свій позов не надано. Таким чином, дані позовні вимоги не базуються на жодній нормі закону, та не підтверджуються жодними доказами. У зв'язку із чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними і необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 18 серпня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 304. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з травня 2014 року фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи у його відсутність в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 18 серпня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 304. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.06.2002 він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народився син [PERSON], 12.11.2002 народження. Подружнє життя у них не склалося по причині різності їхніх характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та довіри. З 2011 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо. Примирення між ними є неможливим. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 01.06.2002 сторони уклали шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], 12.11.2002 народження. Подружнє життя сторін не склалося по причині різності їхніх характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та довіри. З червня 2011 року сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключаться, шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №069251 виданим 01.06.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БВ №138998 виданим 11.12.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved