Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1461 від 08.12.2007 р. стосунки в сім'ї спочатку були нормальними. Але поступово почали виникати конфлікти,суперечки,сварки,що призвели до погіршення стосунків, а потім і до остаточного їх розірвання. Фактично шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились і сім'ю зберегти неможливо. Позивачка з відповідачем проживають окремо та спільного господарства не ведуть тривалий час. Відповідач за останній період спільного проживання провокував постійно сварки. За останньої сварки відповідач вів себе досить агресивно, на що довелось викликати міліцію через службу «102». Після чого взимку 2014 року відповідач остаточно покинув сім'ю, згодом вивіз всі речі та до теперішнього часу проживає окремо у м. Вишгороді Київської області. У фінансовому забезпеченні дітей участі не бере. Вважає,що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, про яких батько не дбає та за останній час спільного проживання показував поганий приклад спілкування та виховання. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На сьогодні чоловік фактично ухиляється від своїх обов'язків батька по утриманню дітей. Останнім часом відповідач фактично не допомагає матеріально та не виявляє зацікавленості у вирішенні побутових потреб та фінансовому утриманню дітей. На сьогодні чоловік фактично ухиляється від своїх обов'язків батька по утриманню дітей. Позивачка неодноразово намагалась досягти згоди з відповідачем щодо його матеріальної участі в утриманні дітей, однак відповідач відмовляється допомагати добровільно та давати позивачці кошти на утримання спільних дітей. Позивачка є державним службовцем. Її зарплата є невисокою і її коштів недостатньо для забезпечення всіх потреб трьох дітей. Після припинення спільного проживання позивачки з відповідачем , позивачці стало відомо, що відповідач працевлаштувався до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» водієм-експедитором. Точний розмір заробітної плати позивачці не відомо. У зв'язку з чим позивачка просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Також просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі одну/другу частину від заробітку щомісячно, але на кожну дитину щомісячно не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, від позивача та представника позивача надійшли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, також зазначили, що вимоги позовної заяви підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечують. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1461 від 08.12.2007 р. (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-9) Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, малолітні діти сторін перебувають на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює водієм-експедитором ТОВ «Перший столичний хлібозавод». Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, а доказів протилежного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду не надано, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід, враховує його стан здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітніх, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Питання судових витрат по оплаті судового збору необхідно вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved