Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 вересня 2020 року по 11 січня 2021 року у розмірі 24\~318,72 грн., збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9\~070, грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що згідно з трудовим договором від 27.12.2017 року він був прийнятий на роботу (по основній роботі) до Національного аерокосмічного університету їм. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на посаду молодшого наукового співробітника на 1,000 ставку (12 тарифний розряд) в структурний підрозділ: Науково-дослідний центр інноваційних технологій в машинобудуванні Кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів - за науковою темою: Д204-3/2017-П - на строк з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року. згідно з наказом № 2774-ВК від 28.12.2017 року відповідачем було продовжено йому роботу на посаді молодшого наукового співробітника НДЦ кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів за строковим трудовим договором - на строк з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року. Згідно з наказом про прийом на роботу № 544-ВК від 07.03.2018 р., він був прийнятий на роботу (за сумісництвом) до відповідача на посаду інженера 1 (першої) категорії на 0,500 ставки в структурний підрозділ: 204 Кафедра технології виробництва авіаційних двигунів - на строк з 14.03.2018 року по 31.12.2018 року на умовах строкового трудового договору. Далі, згідно з наказом Міністра оборони України № 704 від 09.11.2018 р., він був призваний Київським РВК м. Харкова на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців з 12.11.2018 року. Згідно з наказом № 2679-ВК від 12.11.2018 року відповідачем було вивільнено його від обов`язків з 12.11.2018 року як такого, що призваний на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до ЗСУ. Згідно з наказами № 3102-ВК від 20.12.2018 року та № 3076-ВК від 26.12.2019 року відповідачем було продовжено йому трудові відносини на посаді молодшого наукового співробітника відділу організації та впровадження науково-дослідної роботи - як такому, що призваний на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до ЗСУ - з 01.01:2019 р. по 31.12.2019 р. та з 01.01.2020 р. по 12.05.2020 р. відповідно. Згідно з витягом з наказу Командувача військ оперативного командування, «Схід» (по особовому складу) № 116 від 28.04.2020 року він був прийнятий на військову службу за контрактом та з ним був укладений контракт на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу - строком на 1 рік з 28.04.2020 року по 28.04.2021 року. Згідно з наказами № 885-ВК від 12.05.2020 року та № 879-ВК від 12.05.2020 року відповідачем було його звільнено 12.05.2020 року відповідно з основного місця роботи та з роботи за сумісництвом на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку строкового трудового договору - як такого, що закінчив військову службу за призовом осіб офіцерського складу ЗСУ. Звертає увагу, що не погодившись із зазначеними наказами відповідача, за захистом своїх прав 29 вересня 2020 року він звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/6351/20 було підтверджено незаконність вказаних наказів про звільнення та його позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Крім визнання наказів незаконними та поновлення його на роботі, зазначеним рішенням суду було стягнуто з національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.05.2020 року по 24.09.2020 року в сумі 32\~090,05 грн., без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Зазначив, що в його випадку датою поновлення на роботі має бути 11 січня 2021 року. Разом з цим, питання щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період судового розгляду справи, тобто з 25.09.2020 року (24.09.2020 - момент складання попереднього позову) по 11.01.2021 року (день винесення рішення суду за попереднім позовом), судом не вирішувалося. Отже, для захисту своїх порушених прав та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.09.2020 року по 11.01.2021 року він вимушений звернутися до суду з цим позовом. За розрахунками позивача середній заробіток за період з 25.09.2020 року по 11.01.2021 року складає: за основною роботою 16\~735,68 грн., за роботою за сумісництвом 7\~583,04 грн., що разом складає 24\~318,72 грн. Крім того, у зв`язку із грубим порушенням його прав, відсутністю у нього спеціальних знань в області права, терміновістю вирішення ситуації, що склалася, він був вимушений звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої ним було сплачено суму у розмірі 9\~070,00 грн., які є його збитками, понесеними з вини відповідача внаслідок порушення норм діючого законодавства про працю та його прав і які підлягають відшкодуванню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 18 березня 2021 року від представника відповідача Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» - Цимбалістого В.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач, як на підставу подання позову та стягнення з відповідача сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилається на рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2021 року у справі № 204/6351/20, яким позов [PERSON] до Університету задоволено. Разом з цим зауважує, що вказане рішення на теперішній час не набрало законної сили, оскільки відповідачем подано апеляцію на вказане рішення. Апеляційна скарга на даний час розглядається Дніпровським апеляційним судом. Крім того, [PERSON] , заявляючи позовні вимоги про стягнення з Університету суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 24 318,72 грн., не надав жодного належного та допустимого доказу (довідки, розрахункових листів тощо), який підтверджує розмір заробітної плати, що отримував позивач в Університеті. Позивач лише посилається на розрахунки, що містяться в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2021 року у справі № 204/6351/20, яке не набрало законної сили, а тому взагалі не може бути доказом по справі. Також, [PERSON] заявляє позовні вимоги про стягнення з Університету збитків у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг. Позивач обґрунтовує спричинення йому збитків тим, що він був вимушений звернутися за юридичною допомогою, за яку він сплатив 9 070,00 грн. Тому позивач вважає, що він поніс збитки з вини відповідача. З цього приводу зауважує, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату юридичної допомоги не є збитками, оскільки такі витрати за правовою природою не є заходом цивільно-правової відповідальності, не мають ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а їх наявність та розмір не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Плата за юридичні послуги відноситься до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. За своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах та можуть бути відшкодовані виключно у спосіб передбачений процесуальним законодавством, не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак внаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Також, позивачем не надано акту приймання-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що за договором № К-149 від 15.01.2021 позивачу надавались послуги саме з підготовки позову у даній справі. У зв`язку з викладеним просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. 28 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи - № 204/6351/20, у зв`язку з перебуванням позивача у складі Збройних Сил України та у зв`язку з перебуванням позивача у довгостроковому службовому відрядженні. Розглянувши вказане клопотання, в судовому засіданні 28 квітня 2021 року суд ухвалив відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з підстав відсутності об`єктивної неможливості розгляду справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Крім того судом встановлена відсутність підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України для зупинення провадження по справі, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів щодо його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені\~на воєнний\~стан або\~залучені до\~проведення антитерористичної\~операції,\~а направлення позивача у відрядження до військової частини [NUMBER] до смт. Черкаське Дніпропетровської області не свідчить про те, що він перебуває у складі військового формування, яке переведено на воєнний стан або залучена до проведення АТО. Судом також врахований той факт, що перебуваючи у відрядженні з 05.04.2021 року позивач особисто з`являвся до суду , та приймав участь у судовому засіданні 09.04.2021 року, оскільки військова частина [NUMBER] перебуває в межах Дніпропетровської області, що надає можливість позивачу реалізувати надане йому право на особисту присутність у судових засіданнях. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Раніше в судових засіданнях позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , працював у Національному аерокосмічному університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] (а.с. 15-26). Згідно з наказами № 879-ВК від 12 травня 2020 року та № 885-ВК від 12 травня 2020 року [PERSON] було звільнено з основного місця роботи та з роботи за сумісництвом у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, як такого, що закінчив військову службу за призовом осіб офіцерського складу ЗСУ (записи у трудовій книжці № 5 та № 23). Вважаючи своє звільнення незаконним, у вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі № 204/6351/20 було задоволено позовну заяву [PERSON] до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Визнано незаконними та скасовано накази Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» № 885-ВК від 12.05.2020 року та № 879-ВК від 12.05.2020 року щодо звільнень [PERSON] з посад молодшого наукового співробітника відділу організації та впровадження НДР кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів на 1,000 ставку (12 тарифний розряд) по основній роботі та інженера 1 (першої) категорії кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів на 0,500 ставки за сумісництвом відповідно. Поновлено [PERSON] в Національному аерокосмічному університеті ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на посадах молодшого наукового співробітника відділу організації та впровадження НДР кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів на 1,000 ставку (12 тарифний розряд) по основній роботі та інженера 1 (першої) категорії кафедри технологій виробництва авіаційних двигунів на 0,500 ставки за сумісництвом з 13.05.2020 року. Стягнуто з Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.05.2020 року по 24.09.2020 року в сумі 32\~090,05 грн., без утримання податку й інших обов`язкових платежів, а також стягнуто суму судових витрат у розмірі 1\~681,60 грн. (а.с. 27-33). При цьому, судом встановлено та визнавалося сторонами, що на теперішній час рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі № 204/6351/20 не набрало законної сили. Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року по справі № 204/6351/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку (а.с. 89-90). Таким чином судом встановлено, що на теперішній час між [PERSON] та Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» наявний спір щодо скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, а питання законності звільнення [PERSON] , наявності підстав для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є предметом розгляду у іншій цивільній справі - № 204/6351/20 за позовом [PERSON] до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, яка розглядається в Дніпровському апеляційному суді. Звертаючись до суду 22 січня 2021 року з даним позовом [PERSON] , серед іншого, просив стягнути з Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 вересня 2020 року по 11 січня 2021 року у розмірі 24\~318,72 грн. При цьому, в обгрунтування своїх позовних вимог у даній справі, [PERSON] посилається на обставини, встановлені у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі № 204/6351/20, яким визнано незаконними та скасовано накази про його звільнення, поновлено його на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 травня 2020 року по 24 вересня 2020 року. Однак, як вже було зазначено вище, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі № 204/6351/20 на теперішній час не набрало законної сили та в Дніпровському апеляційному суді відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», а тому посилання [PERSON] на ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України про те, що зазначені ним в обгрунтування позовних вимог обставини не підлягають доказуванню, оскільки встановлені рішенням суду, є безпідставними, помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Тобто, як на час звернення [PERSON] до суду з даним позовом 22 січня 2021 року, так і на час розгляду даної справи, між [PERSON] та Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» наявний спір щодо скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, який станом на день ухвалення рішення по даній справі не вирішений. Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущення (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Позивачем може бути особа, яка вважає, що її право, свободу чи інтерес порушено та створені перешкоди для реалізації її прав, що зумовило її звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов`язку. Позивачем на теперішній час не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, оскільки на теперішній час рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі № 204/6351/20 не набрало законної сили, а отже не встановлено і факту незаконності звільнення [PERSON] та відповідно підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу,\~суд приходить\~до переконливого\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу за\~період з\~25\~вересня 2020\~року по\~11\~січня 2021\~року заявлені\~позивачем передчасно,\~оскільки відмова\~в задоволенні\~позову [PERSON] про\~скасування наказів\~про звільнення\~та поновлення\~на роботі\~виключає можливість\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншою особою. Однак, на теперішній\~час судом\~не встановлено\~порушення відповідачем\~Національним аерокосмічним\~університетом ім.\~М.Є.\~Жуковського «Харківський\~авіаційний інститут»\~прав позивача\~ [PERSON] та\~наявності законних\~підстав для\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу за\~період з\~25\~вересня 2020\~року по\~11\~січня 2021\~року. При цьому, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, при доведеності того, що відповідач порушив ці права. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконливого висновку, що позивачем не доведено факту порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду з даним позовом, а позовні вимоги про стягнення\~з Національного\~аерокосмічного університету\~ім.\~М.Є.\~Жуковського «Харківський\~авіаційний інститут»\~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу за\~період з\~25\~вересня 2020\~року по\~11\~січня 2021\~року з\~урахуванням наявного\~між сторонами\~спору щодо\~скасування наказів\~про звільнення\~та поновлення\~на роботі заявлені [PERSON] передчасно і тому в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні\~вимоги [PERSON] \~про стягнення\~Національного аерокосмічного\~університету ім.\~М.Є.\~Жуковського «Харківський\~авіаційний інститут» збитків у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9\~070,00 грн. суд виходить з наступного. У позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідача 9\~070,00 грн., посилаючись на статтю 22 ЦК України та зазначаючи, що вказана сума є збитками, які він поніс з вини відповідача внаслідок порушення законодавства про працю та його прав, а саме сплатив цю суму у зв`язку зі зверненням за професійною юридичною допомогою, на підтвердження чого надав: договір № К-149 від 15 січня 2021 року, укладений між Дніпропетровський центр правової допомоги населенню та [PERSON] (а.с. 34) з копіями квитанцій про оплату на суму 4\~535,00 грн. від 21 січня 2021 року, на суму 1\~500,00 грн. від 15 січня 2021 року та на суму 3\~035,00 грн. від 18 січня 2021 року, а також акт надання юридичних послуг від 21 січня 2021 року (а.с. 79). Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування шкоди є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, застосування якого можливе за наявності усіх його елементів: протиправна поведінка; шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина заподіювача шкоди. Однак, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату правової допомоги не є збитками, оскільки такі витрати за своєю правовою природою не є заходом цивільно-правової відповідальності, не мають ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, оскільки відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Отже, оплата послуг з надання професійної правничої допомоги відноситься до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Оскільки заявлена\~позивачем до\~стягнення сума\~у розмірі\~9\~070,00\~грн.\~не є\~збитками у\~розумінні ст.\~22\~ЦК України,\~а є\~витратами на\~професійну правничу\~допомогу,\~а також\~враховуючи,\~що під\~час розгляду\~вказаної справи\~суд прийшов\~до висновку\~про відмову\~в задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 9\~070,00 грн. відсутні та такі витрати підлягають віднесенню на сторону позивача, а отже у задоволенні вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх передчасністю та недоведеністю. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , то судові витрати позивача по даній справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 22 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed