Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У червні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даним позовом.\~Свої вимоги\~мотивував тим,\~що 16.02.2005\~між ним\~та дочірнім\~підприємством «Дніпровський\~круг» укладений\~Інвестиційний контракт\~№ 32-Б,\~відповідно до\~якого позивач\~інвестував власні\~кошти з\~метою отримання\~у власність\~після завершення\~будівництва будинку\~об`єкту інвестування\~ квартири.\~В цей\~же день\~оплативши100 % вартості об`єкту інвестування на користь ДП «Дніпровський круг»,\~позивач отримав\~право на\~закріплення за\~собою прав\~на конкретну\~квартиру. Згодом позивач дізнався, що між дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз», правонаступником якої є відповідач 1, та ДП «Дніпровський круг» укладено договір № 03-08-351 від 07.12.2007 про закріплення за відповідачем 1 та наступну передачу йому у власність двадцяти квартир, що знаходяться у житловому будинку, який будується відповідачем 2 за адресою [ADDRESS] площею 126 кв.м, майнові права на яку набув за інвестиційним контрактом та додатками до нього 15.08.2007. Вважає, що відповідачі порушили його права здійснивши міну прав, які їм не належали, тому просить визнати недійсною частину договору № 03-08-351 від 07.12.2007 щодо покладання на ДП «Дніпровський круг» обов`язку з передачі ДК «Уктрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» майнових прав на квартиру площею 126 м2, за номером [ADDRESS] . Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», як правонаступник дочірньої компанії «Нафтогаз України», в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (відповідач 1) проти позову заперечував з підстав незаконності, необґрунтованості, безпідставності, на що надав відзив та письмові пояснення. Дочірнє підприємство «Дніпровський круг» (відповідач 2) позов визнав частково, надав суду відзив, письмові пояснення та докази відсутності у відповідача 1 права на земельну ділянку, яка була предметом договору № 03-22-383 від 16.09.2004, з метою врегулювання якого був укладений договір № 03-088-351. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області відзив не надала. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Так між сторонами виникли спірні правовідносини щодо розпорядження об`єктами нерухомого майна та земельною ділянкою, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже виходячи із змісту вказаної норми склад учасників справи для наявності преюдиції має бути ідентичний. Відповідно до\~ статті 54 ЦПК України\~якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони. З рішення Господарського суду Київської області №21/295-09 від 27.02.2012 року вбачається, що [PERSON] не був залучений третьої особою до справи, тому обставини справи № 21/295-09, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді цього позову, оскільки сторона заперечує дані обставини. При розгляді справи судом встановлено, що16.09.2004 між ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз», ДП «Дніпровський круг» та відкритим акціонерним товариством «Декоративні культури» укладено договір № 03-22-383 (далі договір № 03-22-383). Відповідно до п.п. 1.1, 3.2.6 та 3.2.8 Договору № 03-22-383 передбачено, що ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» для будівництва групи житлових будинків з об`єктами культурно-побутового призначення за адресою: [ADDRESS] з усіма інженерними мережами, що обслуговують будинки, надає ДП «Дніпровський круг» земельну ділянку площею 14500 м2, яка належить ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» на праві постійного користування згідно Державного акту, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради народних депутатів 29.12.1997р., а ДП «Дніпровський круг» передає ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» житлову площу в розмірі та на умовах, визначених цим договором (Договором № 03-22-383), а саме - в 30 денний строк з дня прийняття об`єкта в експлуатацію передає житлову площу в розмірі 1450 м2, але не менше 7,25% від загальної житлової площі об`єктаз усіма правовстановлюючими документами. Повернення земельної ділянки від ДП «Дніпровський круг» до ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» договором не передбачене. 16.02.2005\~між [PERSON] \~та ДП\~«Дніпровський круг»\~укладено інвестиційний\~контракт №\~32-Б\~згідно якого\~(п.1.1)\~інвестор (позивач\~за цим\~позовом)здійснював\~фінансування будівництва\~об`єкту інвестування\~(далі\~ Об`єкт\~інвестування)\~шляхом внесення\~власних коштів\~на поточний\~рахунок або\~в касу\~ДП «Дніпровський\~круг» з\~метою отримання\~цього Об`єкту\~інвестування у\~власність після\~завершення будівництва\~будинку,\~в якому\~знаходиться Об`єкт\~інвестування,\~а відповідно\~до п.1.2\~Інвестиційного контракту\~ДП «Дніпровський\~круг»за\~рахунок залучених\~від [PERSON] забезпечує будівництво обраного Об`єкту інвестування і передає його у власність Інвестора. Характеристика Об`єкту інвестування квартира:кількість кімнат 2;загальна площа - 126,00 кв.м;житловою площею - 69,00 кв. м,розташована на дев`ятому поверсі у шостому під`їзді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Строк здачі будинку в експлуатацію - II півріччя 2007р. Вартість Об`єкту інвестування становила 189\~000 (сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок. У той же день 16.02.2005 [PERSON] оплатив 100 % вартість Об`єкту інвестування на користь ДП «Дніпровський круг», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 052400 від 16.02.2005р. та, відповідно до п.1.5 Інвестиційного контракту, отримав право на закріплення за собою прав на конкретну квартиру Об`єкт інвестування. Отже, [PERSON] виконав умови інвестиційного контракту повністю шляхом сплати грошових коштів ДП «Дніпровський круг». Доказів на спростування даних обставин матеріали справи не містять. Відповідно до п.3.2.4 Інвестиційного контракту ДП «Дніпровський круг» зобов`язався повідомити [PERSON] про завершення будівництва і отримання документів для оформлення права власності на Об`єкт інвестування. Згідно п.4.3 Інвестиційного контракту у випадку відхилення у метражу вартість різниці площі оплачується Інвестором ([PERSON] ) при перевищенні більш ніж на 3 кв.м. Листом від\~15.08.2007\~№ 486-1-Б\~ДП «Дніпровський\~круг»повідомив Інвестора ([PERSON] ) про те, що будинок в експлуатацію не введений, строк здачі його в експлуатацію затримується, передача Інвестору Об`єкту інвестування переноситься на кінець першого півріччя 2008 року, а також надав інформацію про закріплення за Інвестором ([PERSON] ) відповідно до п.1.5 Інвестиційного контракту Об`єкту інвестування квартиру номер [ADDRESS] загальною площею 126,3 кв.м, житловою площею - 69,2 кв.м, до листа додано план квартири. Строку надання відповіді на цей лист не передбачено. Лист ДП «Дніпровський круг» не відкликався. Заперечень [PERSON] на цей лист не було. Відповідно до п.6.5 інвестиційного контракту всі листи, додаткові угоди є невід`ємною частиною цього контракту. 07.12.2007 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір № 03-08-351 (далі - договір № 03-08-351). Пунктом 1 договору № 03-08-351 визначено, що даний договір (договір № 03-08-351) укладений з метою врегулювання взаємовідносин між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» та Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» (надалі разом іменуються Сторони Договору № 03-08-351), що виникли у зв`язку з виконанням Договору № 03-22-383 від 16 вересня 2004 року, укладеного між ДК «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз», ДП «Дніпровський круг» та відкритим акціонерним товариством «Декоративні культури» (надалі Договір № 03-22-383). Згідно пункту 2 договору № 03-08-351 встановлено, що Сторони Договору № 03-08-351 домовились про закріплення та наступну передачу у власність відповідачу 1 за цим позовом двадцяти квартир, що знаходяться в житловому будинку, який будується відповідачем2 за будівельною адресою: [ADDRESS] (надалі Об`єкт). Пунктом 3 договору № 03-08-351 визначено, що дочірнє підприємство «Дніпровський круг» після прийняття Об`єкту в експлуатацію зобов`язується передати, а сторона 1 (відповідач1 за цим позовом) бере на себе обов`язок прийняти житлову площу Об`єкта у розмірі 1450 м2, але не менше 7,25% від загальної житлової площі Об`єкта (яка складає 21280 м2), а саме, зокрема, трикімнатну квартиру площею 126 кв.м, за номером 217, 9 поверх, 7 під`їзд, 3 секція. Отже, сторони договору погодили, що характеризуючою ознакою Об`єкта будівництва у цьому договорі є загальна житлова площа, яка складає 21280 кв.м. Досліджуючи договір № 03-08-351 разом з розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 19.12.2007 № 850,яким затверджено акт державної технічної комісії від 14.11.2007 про прийняття в експлуатацію житлового комплексу в [ADDRESS] суд встановив, що кількість квартир в будинку [INFO] , загальна площа квартир 15976,9 кв.м. Отже загальна житлова площа цього Об`єкта будівництва, якому згодом надано юридичну адресу [ADDRESS] відповідно до рішення виконкому Боярської міської ради №31/19 від 04.03.2008 - 15976,9 кв.м. Також відповідно до довідки ДП «Дніпровський круг» від 29.08.2008 № 5/559 житлові приміщення, у тому числі трикімнатна квартира [ADDRESS] площею 126 кв.м, не прийняті в експлуатацію. Запланований термін здачі Об`єкта в експлуатацію: ІІ квартал 2009 року. Отже, між об`єктами будівництва, який вказаний в договорі № 03-08-351 та який прийнятий в експлуатацію, існує відмінність щодо загальної житлової площі квартир. Така відмінність становить різницю на 5303,1 (п`ять тисяч триста три цілих одна десята)кв.м, що очевидно вказує на різні об`єкти будівництва. Тобто житловий будинок по [ADDRESS] є іншим в силу своїх технічних характеристик, ніж житловий будинок по [ADDRESS] площею 126,00 кв.м і на яку за відповідачем 1 визнано право власності на підставі рішення Господарського суду Київської області від 27.02.2012 № 21/295-09. Факт існування декількох багатоквартирних житлових будинків під номером [ADDRESS] , в тому числі будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] , підтверджується довідкою КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради» № 724 від 15.11.2018. Досліджуючи нумерацію квартир судом встановлено, що позивач, уклавши та виконавши умови інвестиційного контракту № 32-Б від 16.02.2005, закріпив за собою двокімнатну квартиру [ADDRESS] , площею 126 кв.м, нумерація якої була умовна на час будівництва, що також підтверджується листом КП «БТІ КСРРКО» від 26.10.2018 №1820 про відсутність квартири з такою нумерацією. 15.08.2007 ДП «Дніпровський круг» визнав за [PERSON] після введення в експлуатацію будинку квартиру [ADDRESS] . Цим же листом підтверджено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (згодом відчужена [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), а номер квартири [INFO] є результатом зміни нумерації з умовної199, яка вказана в договорі № 15/08/06-Б про пайову участь ц фінансуванні будівництва від 12.01.2006. Отже, це додатково спростовує твердження відповідача 1 про те, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , а не квартиру [ADDRESS] , та підтверджує факт набуття прав на квартиру [ADDRESS] не [PERSON] , а [PERSON] Отже двокімнатна квартира [ADDRESS] не є трикімнатною квартирою [ADDRESS] . Водночас, досліджуючи письмові докази договір № 03-22-383 та договір № 03-08-351, суд зазначає наступне. Положеннями статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Зі змісту договору № 03-22-383 та договору № 03-08-351слідує, що договір № 03-08-351 укладений з метою врегулювання взаємовідносин за договором № 03-22-383, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить, зокрема, але не виключно, елементи договору міни (передача земельної ділянки в обмін на квартири), а договір № 03-08-351 за своєю суттю є попереднім договором міни, адже містить положення про передачу у власність в майбутньому об`єктів нерухомого майна (квартир). Відповідно до частини першої ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Положеннями статті 716 ЦК України визначено, що до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Системний аналіз наведених норм свідчить, що якщо предметом договору міни є земельна ділянка, нерухоме майно, то такий договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Договір № 03-22-383 передбачає передачу земельної ділянки ДП «Дніпровський круг» без обов`язку її поверненняв обмін на квартири (житлову площу). Договір укладений у простій письмовій формі. Отже сторонами порушена вимога про його нотаріальне посвідчення. Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі,встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Отже форма попереднього договору має відповідати формі, встановленій для основного договору. Договір № 03-08-351 про наступну передачу квартири [ADDRESS] та інших квартир, укладений у простій письмовій формі. Отже сторонами не дотримана вимога про його нотаріальне посвідчення. За статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже, якщо сторонами договору не додержана вимога закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність\~встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, у такому разі визнання такого правочину судом не вимагається. У справі відсутні докази дійсності нікчемного правочину, визначені частиною другою ст.220 ЦК України, тому в силу частини першої статті 220 ЦК України договір № 03-22-383 є нікчемним. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійснені цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Принципи справедливості, добросовісності та розумності - одні з керівних засад цивільно-правового регулювання суспільних відносин, які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного права або інтересу. Суд дослідив зобов`язання сторін за договором №03-22-383, зокрема, через засади добросовісності, відповідно до частини третьої ст.509 ЦК України. Вказаний договір суперечить принципу добросовісності зобов`язання з огляду на те, що відповідач 1 надав земельну ділянку площею 14500 кв.м для будівництва групи житлових будинків з об`єктами культурно-побутового призначення відповідачу 2 не маючи права на таку земельну ділянку. Відсутність права відповідача 1 на земельну ділянку підтверджена рішенням суду у справі № 911/109/16 від 13.05.2016 за позовом ПАТ «Укртрансгаз»\~в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» \~ПАТ «Укртрансгаз» до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ПАТ «Укртрансгаз»\~в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»\~ПАТ«Укртрансгаз» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Білогородський»,\~ комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області», товариства з обмеженою відповідальністю «ЖКП «Дніпрожитлосервіс», Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про витребування земельної ділянки площею 14500 м2, яку відповідно до умов Договору № 03-22-383 ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» зобов`язався передати ДП «Дніпровський круг» для будівництва групи житлових будинків з об`єктами культурно-побутового призначення за адресою: [ADDRESS] з усіма інженерними мережами, що обслуговують будинки, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003193, виданого 29.12.1997р. Рішення Господарського суду Київської області № 911/109/16 залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016, в задоволені позову відмовлено у зв`язку з тим, що Боярське управління магістральних газопроводів на ім`я якого оформлено Державний акт на право постійного користування землею від 29.12.1997 р., з 1996 року не має статусу юридичної особи, а підприємства, до складу яких воно входило, кілька разів реорганізовувалися, внаслідок чого право саме Боярського управління магістральних газопроводів на спірну земельну ділянку слід вважати припиненим. Аналогічна позиція суду щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою встановлено в рішенні по справі № 13/090-10 від 06.09.2010. Отже ПАТ «Укртрансгаз»\~в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» \~ПАТ «Укртрансгаз» не мало права користування земельної ділянкою. Земельна ділянка, яка вказана в Державному акті на право постійного користування, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради народних депутатів 29.12.1997, є земельною ділянкою комунальної власності. А з договору вбачається, що Боярська міська рада не була стороною цього договору. Право розпорядження є складовою частиною права власності і передбачає можливість власника на свій розсуд, на умовах договору чи закону відчужити належне йому майно третій особі за плату або безоплатно. Земельним кодексом України, що діяв на той час не передбачене право міни земельних ділянок державної чи комунальної власності, що перебувають в користуванні юридичних осіб. Тим більше, таке право не передбачене для інших осіб, які не мають у користуванні земельної ділянки. Тому розпорядження земельною ділянкою комунальної власності без достатніх правових підстав є неправомірним. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті\~15,\~16 ЦК України). Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання договору недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Недійсним є правочин, якщо його недійсність\~встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України). За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така позиція відповідає правовому висновку, викладену в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed