Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з останніх на свою користь інфляційні втрати в розмірі 5 988,16 грн, 3 відсотки річних у розмірі 9 725,10 грн та судові витрати у розмірі 1 762 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до кредитного договору № 16-70103-н від 11 січня 2007 року, який був укладений між КС «Народний кредит» та [PERSON] , останньому було видано кредит в сумі 5000 гривень з платою за користування в розмірі 0,18 % денних на суму залишку кредиту за кожний день користування. В забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки № 16-70103-н від 11.01.2017 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем та поручився перед Кредитодавцем за виконання Позичальником обов`язку по зобов`язаннях, які витікають із кредитного договору № 16-70103-н від 11.01.2017 року. Відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту порушені. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2009 року задоволено позов КС «Народний кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31953 гривень та судового збору в сумі 319 гривні 53 копійок. Зазначене рішення набрало законної сили 24 лютого 2009 року. Після набрання рішенням законної сили відповідачами було здійснено 16 виплат на загальну суму 11672 гривні 64 копійок. Разом з тим, станом на день подачі позову до суду сума боргу за цим рішенням відповідачем повністю не погашена. Оскільки тривалий час рішення Солом`янського районного суду м. Києва не виконувалось, кредитна спілка вбачає за необхідне стягнути заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3 відсотків річних в період з 25.02.2009 року по 15.05.2018 року, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року позовну заву Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу направлено до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді від 10.06.2019 цивільну справу прийнято до провадження за правилами позовного (загального) провадження. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, 20.05.2021 року на адресу суду надійшла заява в якій останній просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідачів відзив на позов не надходив до суду, копія належних чином завірених ухвал про відкриття провадження, разом з копіями позовних заяв з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаними в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення у зв`язку з тим, що адресати відсутні за вказаними адресами. Разом з тим, відповідачі, повідомлялись про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Ухвалою суду від 02.08.2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.10.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача в якій останній просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 16-70103-н від 11 січня 2007 року, який був укладений між КС «Народний кредит» та [PERSON] , останньому було видано кредит в сумі 5000 гривень з платою за користування в розмірі 0,18 % денних на суму залишку кредиту за кожний день користування. В забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки № 16-70103-н від 11.01.2017 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем та поручився перед Кредитодавцем за виконання Позичальником обов`язку по зобов`язаннях, які витікають із кредитного договору № 16-70103-н від 11.01.2017 року. Відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту порушені. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2009 року задоволено позов КС «Народний кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31953 гривень та судового збору в сумі 319 гривні 53 копійок. Рішення набрало законної сили. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302цс18), від 08 листопада 2019 року у справі 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення заборгованості відповідачами було здійснено 16 оплат на загальну суму 11672,64 грн. За період з 25 лютого 2009 року по 15 травня 2018 року у відповідачів утворилась заборгованість, що складається з: 5988 гривні 16 копійки - інфляційні збитки; 9725 гривні 10 копійок - три відсотки річних. Розрахунок загальної суми заборгованості по кредитному договору станом на 15 травня 2018 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідачі доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не подали. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір у розмірі 1762 гривні.

Outcome: approved