Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 17.09.2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1133. Від цього шлюбу у сторін є спільна донька - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом із нею. [PERSON] зазначила, що відповідач майже весь час проводить поза межами сім»ї, надає перевагу своїм уподобанням та захопленням, сім»єю не цікавиться та не займається вихованням дитини. Поведінка відповідача призвела до припинення сімейних стосунків. За твердженням позивача [PERSON] має іншу жінку протягом декількох років. Таким чином, за глибоким переконанням позивача шлюб носить лише формальний характер і фактично вже давно розпався, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та збереження сім»ї не вбачає. В судовому засіданні позивач та її представник вказані позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача заперечувала проти обґрунтування позову та тверджень позивача щодо підстав розпаду сім»ї, наполягала на наданні часу, однак не для примирення, а вирішення спірних майнових питань. При цьому, не заперечувала проти розірвання шлюбу. З огляду на категоричну позицію позивача щодо намірів розлучення та безпідставне ототожнення представником відповідача часу на примирення із часом для можливості вирішення спірних майнових питань, судом не надано терміну для примирення сторін. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстровано 17.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1133. Від цього шлюбу у сторін є спільна донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу не можливо, оскільки сімейне життя із відповідачем не склалося, вони не підтримують подружніх стосунків, почуття взаємної любові втрачено. Відповідач майже весь час проводить поза межами сім»ї, надає перевагу своїм уподобанням та захопленням, сім»єю не цікавиться та не займається вихованням дитини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на ст.ст. 24, 112 СК України, позицію сторін у справі, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 24, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved