Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

у січні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,3 кв.м, житлова площа 28 кв.м, яка зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] від 08.12.2015 спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] загальною площею 53,3 кв.м, житлова площа 28 кв.м та зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] від 08.12.2015. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.09.2010 між сторонами було укладено шлюб, який 06.11.2019 було розірвано, при цьому за час перебування у шлюбі подружжям було придбано в кредит квартиру загальною площею 53 кв.м, яку купляли частково за власні кошти, а також на залишок суми було оформлено кредит у в ПАТ «Банк Київська Русь», в подальшому вказаний кредит було виплачено під час перебуванням сторонами у шлюбу і оформлено квартиру на відповідача, при цьому спірна квартира являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона набута під час шлюбу. 21.01.2020 ухвалу судді Святошинського районного суд м. Києва повернуто заяву [PERSON] пр. забезпечення позову (а.с. 39). 21.01.2020 ухвалу судді Святошинського районного суд м. Києва відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 42). 10.03.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає не обґрунтованими, оскільки відповідно до бланка-заявки від 17.10.2013 орієнтовна вартість 1 кв.м квартири становив9495 грн 00 коп. загальна вартість за 53 грн 51 коп. орієнтовно складала 508077 грн 45 коп., а заодно довідки від 26.06.2015 №Ф/РН/1695, а також актів від 03.09.2015 на квартиру до договору купівлі-продажу майнових прав №3352/РН-К від 21.10.2013 та прийому-передачі квартири покупцю загальна вартість квартири склала 506083 грн 50 коп., при цьому на момент підписання договору купівлі-продажу майнових прав власного та/або спільного ліквідованого майна в нас було, отриманих доходів ледь вистачало на нормальне існування та задоволення щоденних потреб, після одруження сума нашого сімейного доходу не давала можливості придбати житло або орендувати на підставі чого кошти на перший внесок відповідачу дав батько [PERSON] у розмірі 200000 грн 00 коп., а на решту коштів 25.10.2013 відповідачем було оформлено кредит у ПАТ «Банк «Київська Русь», ці кошти внесені готівкою банку в касі банку, а не отримано кредит, крім цього договір страхування на квартиру теж оформляла відповідач та вносила страхові внески, до того ж на всіх вищезазначених документах немає жодного підпису позивача, а тому твердження що «нами було отримано кредит» не відповідає дійсності, крім цього позивач замовчує та не надає суду підписаний ним договір поруки, в тексті якого повинно бути посилання, що квартири купляється в інтересах та за кошти батька відповідача, так як забезпеченням по кредитному договору в іпотеку до банку було передано квартиру останнього, а тому позивач не мав жодного відношення до придбання квартири, також відповідач зазначила, що розмір щомісячного по кредиту був непомірно великим, внаслідок чого оплата здійснювалася за рахунок коштів батька відповідача, а чоловік взагалі відмовився надавати жодної копійки, тіло кредиту також погасив батько відповідача (ас. 46-49). Ухвалою суду від 02.12.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 208). Ухвалою суду від 02.12.2020 витребувано в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкова І.О. (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, E-mail: info@kruss.kiev.ua) належним чином завірені копії платіжок по кредиту від 25.10.2013 №95114-45. 1-13-2 та надати інформацію з якого рахунку був здійсненний перший внесок за квартиру по кредиту від 25.10.2013 №95114-45. 1 -13-2, а також надати інформацію кому належав даний рахунок (а.с. 215). 18.01.2020 ухвалою суду відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 240). Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві, просили задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог вважають їх безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 06.11.2019 було розірвано шлюб, про що складено актовий запис №382 у Святошинському районному м. Києві ВДРАЦС ГТЮУ м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 4). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] , видане 08.12.2015 УДР ГТУЮ ум. Києві (а.с. 5, 6). Згідно довідки про внесення інформації зі звіту про оцінку до єдиної бази звітів про оцінку станом на 20.12.2019 оціночна вартість квартири [ADDRESS] , площа об`єкта 53,3 (а.с. 7). Згідно звіту про оцінку майна №013-20122019 житлової квартири [ADDRESS] ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 1370183 грн 10 коп. (а.с. 8-22). Як вбачається із бланка-заяви від 21.10.2013 [PERSON] є покупцем об`єкту інвестування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кіл-ть кімнат 2, загальна площа 53,51, 99% 52,98 (а.с. 52). Згідно довідки від 26.06.2015 виданої ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» [PERSON] про те, що згідно договору купівлі-продажу майнових прав №332/РН-К від 21.10.2013, вартість майнових прав на квартиру [ADDRESS] , загальною фактичного площею 53,30 (проектна площа 53,51) кв.м, сплачено в сумі 506083 грн 50 коп. разом з ПДВ, що відповідає оплаті 100% вартості майнових прав (а.с. 53). Згідно договору купівлі-продажу майнових прав №3352/РН-К укладено між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та [PERSON] за цим договором компанія продає, а покупець придбає майнові права на квартиру [ADDRESS] , загальна вартість якої складає 508077 грн 45 коп. в тому числі ПДВ 84679 грн 58 коп., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м 9495 грн 00 коп. в тому числі ПДВ 1582 грн 50 коп., покупець зобов`язується здійснити оплату 99% вартості майнових прав у розмірі 503045 грн 10 коп.(а.с. 54-56). 03.09.2015 складено акти прийому-передачі квартири покупцю з однієї сторони ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», а з другої сторони [PERSON] на підставі якого покупець сплатив 100% вартості та приймає квартиру [ADDRESS] , загальна площа 53,30 кв.м, житлова площа 28,00 кв.м (а.с. 57, 58). 25.10.2013 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] укладено кредитний договір №95114-45.1-13-2 згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 300000 грн 00 коп. строком до 25.10.2023 (а.с. 59-64). 25.10.2013 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та гр. [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки згідно якого [PERSON] і [PERSON] виступають майновими поручителями за зобов`язанням [PERSON] в рамках кредитного договору №95114-45.1-13-2 від 25.10.2013 (а.с. 65-82). Згідно платіжного доручення №10 від 25.10.2013 [PERSON] отримала у ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти у розмірі 503045 грн 10 коп. (а.с. 83). Крім цього згідно розписок про передачу в дар грошових коштів від 03.11.2013, 01.12.2013, 02.01.2014, 02.02.2014, 02.03.2014, 30.03.2014, 03.05.2014, 01.06.2014, 01.07.2014, 03.08.2014, 01.09.2014, 05.10.2014, 02.11.2014, 01.12.2014, 05.01.2015, 02.02.2015, 02.03.2015, 05.04.2015, 04.05.2015, 01.06.2015, 30.06.2015, 03.08.2015, 03.09.2015, 04.10.2015, 08.11.2015, 03.12.2015, 04.01.2016, 01.08.2016, 03.03.2016, 01.04.2016, 09.05.2016, 06.06.2016, 07.07.2016, 09.08.2016, 07.09.2016, 09.10.2016, 08.11.2016, 08.12.2016, 09.01.2017, 09.02.2017, 08.03.2017 [PERSON] та [PERSON] подарували своїй дочці [PERSON] грошові для погашення кредиту придбаної квартири (кредитний договір №95114-45.1-13-20 (а.с. 86-126). Згідно розсипки від 19.10.2013 [PERSON] з метою придбання житла в його інтересах за адресою: [ADDRESS] передав [PERSON] 200000 грн 00 коп. для внесення коштів на користь ПАТ «ХК «Київміськбуд», інші необхідні суми будуть надаватися додатково по мірі необхідності (а.с. 127). Як вбачається із довідки від 16.04.2018 №1105/42 заборгованість за кредитним договором №95114-45.1-13-2 від 25.10.2013 укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» станом на 16.04.2018 погашена у повному обсязі (а.с. 152). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач також посилається на той факт, що згідно довідки від 25.03.2020 виданої АТ «КБ «Приватбанк» ним було здійснено 71 платежів у загальній сумі 30645 грн 67 коп. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 165-170). Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є батьком відповідача по справі, а спірна квартира була придбана за його кошти та кошти його дружини, також в якості застави для отримання кредиту з метою придбання квартири була наша його з дружиною квартира, а також ними сплачувався кредит шляхом щомісячного дарування своїй дочці грошових коштів, окрім цього позивач не надав грошей на ремонт спірної квартири. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона є другом сім`ї та наскільки їй відомо спірна квартира була придбана за кошти батьків відповідача, а також батько відповідача надав кошти на ремонт, та останнім було надано під заставу свою квартиру для придбання своїй дочці квартири, крім цього свідок припустила, що ремонт робився частково за спільні сімейні кошти сторін. Допитна в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що спірна квартира придбана за кошти батька відповідача, щодо надання коштів позивачем по справі на придбання спірної квартири їй не відомо, оскільки вона не була свідком передання таких коштів. Відповідно до вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмові формі. Проте доказів того, що спірна квартира була придбана за спільні кошти сторін матеріали справи не містять, оскільки грошові кошти на придбання квартири надавалися батьком відповідача по справі отже, відсутні підстави для визнання зазначеної спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності по на це майно. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до п.1 ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed