Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСВ Стрімтек» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ОСВ Стрімтек») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про усунення перешкод в користуванні майном. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 листопада 2015 року між ТОВ «ОСВ Стрімтек» та ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» передало у власність позивачу нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м. Позивачу були надані усі правовстановлюючі та проектні документи на нерухоме майно. Проте, починаючи з жовтня 2015 року і до моменту звернення позивача до суду громадянин [PERSON] постійно прибуває з не встановленими особами на території нежитлової будівлі за вказаною вище адресою, стверджуючи, що він є власником даного нерухомого майна на підставі договору купівлі - продажу майна від 27 жовтня 2015 року. Позивач вважає, що відповідач не є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м., так як останнім за договором від 27.10.2015 р. було придбано металеву конструкцію, що не є нерухомим майном та яка розташована за іншою адресою: [ADDRESS].Позивач зазначає, що відповідач своїми діями чинить перешкоди в користуванні майном, постійно проникаючи з невідомими особами на територію будівлі за адресою: [ADDRESS], завдаючи шкоди майну, а тому просить задовольнити позовні вимоги, зобов'язати відповідача не чинити перешкод в користуванні належним позивачу на праві приватної власності майном: нежитловою будівлею, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м. [PERSON] в свою чергу подав зустрічний позов про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та визнання права власності на майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги первісного позову підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, у задоволені зустрічного позову - відмовити. У судовому засіданні представник відповідача проти первісного позову заперечувала, вказувала на те, що спірне нерухоме майно належить відповідачу на підставі договору купівлі - продажу майна від 27 жовтня 2015 року між ТОВ «Медіплекс ЛТД» в особі директора [PERSON], діючого на підставі Статуту з однієї сторони і [PERSON] на підставі Протоколу аукціону, що проходив на Товарній біржі «ІННЕКС» від 23 жовтня 2015 року та просила у задоволені первісного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити. У судове засідання представник третьої особи не з'явився, повідомлений, повідомлений у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню, а у задоволені зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2015 року між ТОВ «ОСВ Стрімтек» та ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» передало у власність позивачу нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м. /а.с. 3-4/. З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] було побудоване та введене в експлуатацію відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки Забудовником в належному порядку було оформлено усі дозвільні документи щодо експлуатації нерухомого майна, а також присвоєно окрему адресу. Так, відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 21.05.2014 р. № 143141410362 було введено в експлуатацію об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 210,5 кв. м. (літера «А») /а.с. 106-109/. Згідно Листа Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації з метою ідентифікації новоствореного об'єкта за адресою: [ADDRESS], об'єкту нерухомого майна було присвоєно адресу: [ADDRESS] /а.с. 110/. Також на новостворений об'єкт нерухомого майна було виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого нежитлова будівля розташована за вказаною вище адресою саме під літерою «А» /а.с. 111-114/. Окрім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв. м. зареєстроване за TOB «ОСВ Стрімтек» /а.с. 115-116/. Відповідно до ч. 4 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що станом на момент звернення до суду позивачу належить на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач є власником такого нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року, право власності позивача зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на їх обтяжень, що підтверджується наданим позивачем витягом з реєстру. Судом також встановлено, що 27 жовтня 2015 року між ТОВ «Медіплекс ЛТД» в особі директора [PERSON], діючого на підставі Статуту з однієї сторони і [PERSON] на підставі Протоколу аукціону, що проходив на Товарній біржі «ІННЕКС» від 23 жовтня 2015 року укладено договір купівлі-продажу майна /а.с. 39-41/. Предметом договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2015 року є майно: металева конструкція, зовні оцинкована, а зсередини недобудована, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тобто, зважаючи на поняття нерухомого майна, закріплене в ст. 181 ЦК України, відповідач придбав за договором купівлі-продажу майна від 27 жовтня 2015 року металеву конструкцію, що не може вважатися нерухомим майном в розумінні цивільного законодавства України та, фактично, є будівельним матеріалом та не має жодного відношення до нерухомого майна позивача. Окрім того, відповідно договору купівлі-продажу майна, укладеного 27 жовтня 2015 року, відповідачем була придбана металева конструкція, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.8 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25.06.2011 р. № 1094 поштові адреси не присвоюються спорудам, які встановлені тимчасово без улаштування фундаменту, в тому числі пересувним та тимчасовим спорудам торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності. Зважаючи на те, що відповідачем придбана металева конструкція, що не є нерухомим майном в розумінні ст. 181 Цивільного кодексу України та Розпорядження КМДА від 25.06.2011 р., поштова адреса майну, що було придбане відповідачем, не присвоювалася. Тобто, майно (металева конструкція), що є у власності відповідача, розташоване за адресою: [ADDRESS] без присвоєння окремої поштової адреси. Зважаючи на те, що металева конструкція, що є у власності відповідача, знаходиться за адресою: [ADDRESS], а нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу, має поштову адресу: [ADDRESS], дані об'єкти права власності розташовані за різними поштовими адресами, а тому відповідач помилково та безпідставно вважає, що є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 210,5 кв.м. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м.., а відповідач є власником металевої конструкції за адресою:, [ADDRESS], а тому відповідач жодного відношення до нерухомого майна позивача не має. Стаття 41 Конституції України проголошує, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. У відповідності до абз. 2 п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. В судовому засіданні позивачем доведено та встановлено судом, що позивач є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 210,5 кв.м., однак, відповідач своїми діями перешкоджає законно володіти таким майном, порушуючи право власності позивача. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5 задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню, у задоволені зустрічного позову слід відмовити. Судові витрати вирішено на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved