Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання нечинними та скасування декларацій, скасування державної реєстрації права власності, зобовязання знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири. Позов мотивував тим, що відповідачам належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Наприкінці 2013 року відповідачі здійснили самочинну добудову до неї з мансардним поверхом загальною площею 154,8 кв.м. Вважає добудову самочинною та такою, що підлягає знесенню. Внаслідок самочинної прибудови вся тала та дощова вода з даху відповідачів виливається до його подвіря, а іноді до квартири. Самочинне будівництво було вчинено до подання декларації про початок виконання робіт, а в ході його проведення було змінено геометричні межі забудови та вчинено будівництво мансардного поверху. Просив визнати нечинними та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт № ПТ 082170440969 від 13.02.2017 року та декларацію про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності серії ПТ № [NUMBER], скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що проведена 30.05.2016 року номер запису 14773097; зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести за власний рахунок самочинну добудову до квартири [ADDRESS]. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Подав до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області суду зустрічний позов до [PERSON], Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Посилався на те, що [PERSON] було здійснено добудову до належної йому на праві власності квартири [ADDRESS], яка виходить за існуючі раніше межі. Добудова здійснена без надання відповідного дозволу на виділення земельної ділянки для її будівництва, а отже є самочинною. Вважає, що декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації [PERSON] отримані незаконно. Просив визнати незаконними та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт № ПТ 082151770692 та декларацію про готовність до експлуатації обєкта серії ПТ № 142152090901, видані [PERSON] щодо реконструкції квартири [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію [PERSON] на квартиру [ADDRESS], зобовязати [PERSON] привести в первісний стан квартиру [ADDRESS] шляхом знесення добудови до неї та паркану, який огороджує дану квартиру. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] 19.11.2009 року було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою реєстрації права власності [PERSON] на квартиру зазначено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2015 року у справі № 524/10816/14-ц та декларація про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІ категорії складності серії ПТ [NUMBER] від 28.03.2017 року. Відповідно до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. (п.п. 18-19 Порядку№ 461 від 13.04.2011 року). Згідно п. 15 Порядку № 461 від 13.04.2011 року дані щодо зареєстрованих декларацій, внесених змін до них, повернення на доопрацювання для усунення виявлених недоліків та скасування їх реєстрації, а також виданих сертифікатів та відмов у їх видачі вносяться Держархбудінспекцією до реєстру на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її надходження. 03 березня 2017 року [PERSON] подав декларацію про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, обєкт: реконструкція квартири № 2 в житловому будинку № 5 по вул. Автозаводській в м. Кременчуці Полтавської області. Декларація зареєстрована Держархбудінспекцією України. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.02.2015 року про поділ спільного майна подружжя [PERSON] за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 154,8 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м. На час його ухвалення зберігало чинність рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.01.2014 року про визнання за [PERSON] прави власності на самочинне будівництво. На час вирішення даного спору рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.05.2015 року є чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61). Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 8 ЗУ «Про основи містобудування», яка передбачала необхідність отримання дозволу відповідних Рад народних депутатів для здійснення спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності виключена на підставі Закону N 509-VI від 16.09.2008 та на момент подання відповідачем оспорюваних декларацій втратила чинність. Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про архітектурну діяльність» проектна документація на будівництво об'єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами охорони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами. Таким чином доводи [PERSON] про незаконність отримання [PERSON] декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації обєкта, та аналогічні доводи [PERSON] щодо оспорюваних ним декларацій, не ґрунтуються на законі. Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З акту позапланової перевірки виконання будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS], складеного Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, вбачається, що порушень у виконаних роботах не виявлено. Доказів порушення [PERSON] порядку подання ним декларацій [PERSON] не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування» судами статті 376 ЦКУ (про правовий режим самочинного будівництва) встановлено, що для зясування питань, які виникають при вирішенні таких справ суд може призначити експертизу, а її відсутність є підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування» судами статті 376 ЦКУ (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Клопотання про проведення такої експертизи у справі сторонами не заявлялось, інших доказів порушення їх прав сторони не надали, як і не надали доказів того, що знесення прибудов є єдиним способом захисту їх прав. Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовним вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed