Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якій просить суд про спонукання до виконання умов мирової угоди. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.09.2012 р. по справі № 415/3538/12 визнана мирова угода, укладена між нею, [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони. Умовами вказаної мирової угоди передбачено, що [PERSON] та [PERSON] в строк до 01.03.2013 р. зобов'язуються зняти з реєстраційного обліку себе та всіх своїх неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою знаходиться однокімнатна квартира, яка належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 20.12.2004 p. ВВО № 512327 реєстр. № 2-396. Одним із засобів вирішення цивільного спору є укладення мирової угоди, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін та предмета позову. Однак Відповідачі станом на сьогоднішній день не виконали умови вказаної мирової угоди. Разом з тим, Відповідачі за час реєстрації місця проживання свого та своїх дітей в квартирі позивачки не сплачували за комунальні послуги та квартирну плату та не здійснюють цього по сьогоднішній день, у зв'язку з чим виникла велика заборгованість зі сплати даних платежів. Позивачку, як власника квартири зобов'язали сплачувати заборгованість за газ на підставі судового наказу. Вона є інвалідом з дитинства, не працює, отримує пенсію по інвалідності. Кошти за судовим наказом стягують з пенсії позивачки, що є для неї великим тягарем. До того ж, спірну квартиру відключили від газопостачання, що створює для позивачки некомфортні умови існування у її власній квартирі. Звідси, порушення Відповідачами умов мирової угоди завдають позивачці матеріальної та моральної шкоди, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання зявилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачам на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідачів неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З Довідки виданої КЗ «обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» вбачається, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи безстроково. Згідно Договору дарування квартири [PERSON] ВВО № 512327 від 20.12.2004 року, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З Витягу з Державного реєстру правочинів Серії АО № 647306 від 21.12.2004 року вбачається, що на підставі договору дарування [PERSON] є дарувальником, а [PERSON] обдарованою, предметом правочину є квартира [ADDRESS]. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] СВЕ № 883310 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], на підставі Договору дарування [PERSON] ВВО № 512327 від 20.12.2004 року, форма власності приватна. Згідно Довідки про склад сімї виданої ТОВ «Стелла» від 25 травня 2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.09.2012 р. по справі № 415/3538/12 визнана мирова угода, укладена між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, умовами вказаної мирової угоди передбачено, що [PERSON] та [PERSON] в строк до 01.03.2013 р. зобов'язуються зняти з реєстраційного обліку себе та всіх своїх неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу встановленого суд вважає, що позовні вимоги позивачки про спонукання до виконання умов мирової угоди підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved