Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2008 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки на теперішній час змінилося його сімейне та матеріальне становище, він одружився та у нього народився син [PERSON], [INFO], то просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на користь відповідача шляхом зміни способу їх присудження та визначення їх розміру у твердій сумі у розмірі 150 грн. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд не дав належну оцінку встановленим обставинам справи та не врахував в достатньої мірі його матеріальне становище і стан здоровя. Він є інвалідом ІІІ групи, потребує постійного лікування та отримує пенсію у розмірі 1772,10 грн. щомісячно, тому вважає, що у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі який визначено за рішення суду. Позивач у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове. Відповідач у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або його зміни є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів стягнутих з [PERSON] за рішенням суду на користь відповідача, ні є таким, що ставить позивача в тяжке матеріальне становище та не свідчить про необхідність їх зменшення. Між тим з висновком суду не можна погодитися, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального закону. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, вказана правова норма повязує підстави зміни розміру аліментів саме зі зміною матеріального та сімейного становища як платника так і стягувача аліментів. При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2008 року він сплачує аліменти на його утримання на користь відповідача у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за станом здоровя визнаний інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 09.04.2015 року, та відповідно до довідки Артемівської ОДПІ йому нарахована пенсія у розмірі 1772,10 грн. 02 березня 2012 року у позивача народилась інша дитина син [PERSON], якій перебуває на його утриманні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. У ч. 4 ст. 10 ЦПК вказано, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Однак суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався та зробив свій висновок, не вчинивши необхідних процесуальних дій, не зясувавши належним чином усіх обставин, які мають значення по справі. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Оскільки з часу стягнення на користь відповідача аліментів змінилося матеріальне та сімейне становище позивача, на утримання якого на сьогодні наявні інші утриманці ще одна неповнолітня дитина, та позивач за станом здоровя визнаний інвалідом ІІІ групи, не працює, отримує пенсію по інвалідності, то апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів стягнутих за рішенням суду. За таких обставин, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог є помилковим. Вирішуючи питання щодо способу та розміру аліментів апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182, СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Таким чином, зазначені норми повязує можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі не тільки з характером доходів платника аліментів а і з наявністю інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічне розяснення викладено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143 цс 13 яка згідно ст.. 360 7 має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вирішуючи питання про спосіб та розмір аліментів апеляційний суд з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183, 184 СК України враховує, що позивач є інвалідом ІІІ групи, за станом здоровя не працює, отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не має, потребує постійного лікування та наявність у нього інших утриманців. Оскільки з урахування доходу позивача та розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, якій встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» фактичний розмір аліментів які сплачуються позивачем на час розгляду справи складає 506 грн. 70 коп., то апеляційний суд з урахуванням цих обставини, вважає за можливе змінити спосіб та розмір аліментів які стягнути за рішенням суду встановивши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно. Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що за станом здоровя неповнолітньої дитина потребує лікування оскільки відповідно до ст.. 185 СК України витрати на лікування віднесені до додаткових витрат та законодавством передбачено інший порядок для їх відшкодування. Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про зміну розміру аліментів на утримання дитини стягнутих з [PERSON] на користь відповідача з ? але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 300 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючі з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial