Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що у період з 09.06.2008р. по 06.04.2015р. позивач працював у ПАТ «Азовзагальмаш», де йому перестали виплачувати заробітну плату, після чого 06.04.2015р. він звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. Сума заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2014р. по лютий 2015р. після утримання податків складає 10 224,41 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день винесення рішення. Також зазначає, що в зв'язку з порушенням його права на заробітну плату йому була завдана моральна шкода, розмір якої позивачка оцінює в 1 000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, надав письмові заперечення, в яких позов визнав частково у частині наявності заборгованості по заробітній платі у сумі 11 457,45 грн. та середнього заробітку за час затримки розмірі 3 271,00 грн. Інші позовні вимоги не визнав. Також надав розрахунок середньоденного заробітку позивачки відповідно до існуючого Порядку. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач у період з 09.06.2008 року по 06.04.2015 року працював у відповідача, що підтверджується записами у його трудовій книжці. 06.04.2015р. позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки від 21.05.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед [PERSON] за період його роботи з жовтня 2014р. по квітень 2015р. складає: жовтень 2014р. - 2693,82 грн., листопад 2014р. - 2824,74 грн., грудень 20014р. - 2092,46 грн., січень 2015р. - 1 066,28 грн., лютий 2015р. - 919,87 грн., березень 2015р. - 82,70, квітень 2015р. - 1 777,58 грн., а всього 11 457,45 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заявлена позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 224,41 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обов'язкові податки та збори. У зв'язку із тим, що позивач пред'явив позовні вимоги за менший період праці та на меншу суму, ніж підтверджено відповідачем,

Outcome: partial