Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що\~ 20.12.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 165ВІ10131220001 від 20.12.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору\~ відповідачу було надано у користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти у сумі 6000,00 грн. зі сплатою 29,00% річних. Банк зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. В порушення умов договору відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни, в результаті чого\~ має заборгованість\~ станом на 23.10.2015 року в сумі\~ 7002,95 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 4333,30 грн., заборгованість за відсотками 1289,28 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 511,95 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків -324,15 грн., інфляційні витрати за кредитом\~ - 331,86 грн., інфляційні витрати за відсотками 212,42 грн. На теперішній час заборгованість відповідачем не погашена. \~ \~ \~\~\~\~ \~ Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. \~Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена через засоби масової інформації, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. \~ \~ \~\~\~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. \~Так, відповідно до умов кредитного договору\~№ 165ВІ10131220001 від 20.12.2013 року\~ відповідач\~\~ [PERSON] отримала кредит у сумі 6000,00 гривень, зі сплатою 29,00% річних. Відповідач [PERSON] порушила зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на\~ 23.10.2015 року має заборгованість в сумі\~ 7002,95 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 4333,30 грн., заборгованість за відсотками 1289,28 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 511,95 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків -324,15 грн., інфляційні витрати за кредитом\~ - 331,86 грн., інфляційні витрати за відсотками 212,42 грн. \~ Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], яка проживає у м.Донецьку пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків нарахована починаючи з жовтня 2014 року. Таким чином є підстави для застосування вимог ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку після 14.04.2014 року є неправомірним. У звязку з цим суд вважає необхідним скасувати нараховану банком суму пені. В положеннях зазначеного Закону чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Отже, нараховані банком інфляційні витрати за кредитом у сумі 331,86 грн. та за відсотками в сумі 212,42 грн. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст.549 ЦК України. Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом та відсотками підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту. Згідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідачів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»» заборгованість у розмірі 6166,86 грн., яка складається з: - 4333,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 1289,28 грн. заборгованість за відсотками; - 331,86 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 212,42 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. В іншій частині позову про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту 511,95 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 324,15 грн., відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у розмірі 1213,48 грн. пропорційно до задоволеного позову.

Outcome: partial