Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ДТГО «Південно-Західна залізниця» про визнання права на укладення договору оренди земельної ділянки без отримання згоди та підпису ДТГО «Південно-Західна залізниця» як суміжного землекористувача в акті погодження меж земельної ділянки, акті приймання-передачі межових знаків на зберігання і визнання погодження меж земельної ділянки, посилаючись на те, що ДТГО «Південно-Західна залізниця» безпідставно вважає себе землекористувачем спірної земельної ділянки, а не суміжним землекористувачем з вільною земельною ділянкою, на якій розташований обєкт власності [PERSON] Рішенням суду позов задоволено. Суд визнав за [PERSON] право на укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,0035 га, розташованої по вул.Вокзальній, 6-А, в місті Ніжині, Чернігівської області, без отримання згоди та підпису суміжного землекористувача залізничної станції Ніжин ДТГО «Південно-Західна залізниця» в акті погодження меж цієї земельної ділянки та акті приймання-передачі межових знаків на зберігання, а також визнав погодженими межі земельної ділянки площею 0,0035 га, розташованої по вул.Вокзальній, 6-А, в місті Ніжині ,Чернігівської області, згідно її зовнішніх меж від точки «А» до точки «А» (4.50+7.70+4.50+7.70) у відповідності до кадастрового плану, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельною ділянки в оренду, виготовленому багатопрофільним науково-виробничим підприємством «ЧЕРОНА-Л» за 2014 рік, без підпису суміжного землекористувача залізничної станції Ніжин ДТГО «Південно-Західна залізниця» в акті погодження меж цієї земельної ділянки та акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. В апеляційній скарзі ДТГО «Південно-Західна залізниця» просить скасувати рішення суду через неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не взяв до уваги той факт, що залізниця є законним користувачем земельної ділянки в межах станції Ніжин, а державна реєстрація права власності на обєкт нерухомості [PERSON] є анульованою через те, що будівля не є капітальною. Представник ДТГО «Південно-Західна залізниця» [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а представник [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, пояснення апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.08.1997 року [PERSON] купив у Товариства покупців трудового колективу кафе станції Ніжин ларьок № 22, розташований в м. Ніжині на пероні вокзалу станції Ніжин. Рішенням арбітражного суду Чернігівської області від 04.11.1999 року було визнано за [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою, розміром 35 кв.м на якій розташований вищевказаний ларьок № 22 та вирішено спонукати виконком Ніжинської міської ради видати акт на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою в межах плану від 24.06.1994 року і технічних паспортів, виданих БТІ, а також частково припинено дію державного акту на право постійного користування землею № 21 від 24 червня 1994 року, виданого Ніжинським міськвиконкомом залізничній станції Ніжин, на земельну ділянку розміром 100 м кв і 35 кв. м., на яких розташовані кафе «Дорожнє» і ларьок № 22 і які належать на праві власності [PERSON]Л і зобов'язано Ніжинський міськвиконком внести відповідні зміни в землекористування станції Ніжин, зазначені в акті № 21 від 24 червня 1994 року, але вказане рішення арбітражного суду є невиконаним. Рішенням 49 сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 30.06.2009 року вказаному ларьку присвоєна адреса: м. Ніжин, вул. Вокзальна, 6-а, і 18.11.2009 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на обєкт за цією адресою. Рішенням 53 сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 25.11.2009 року дозволено підприємцю [PERSON] виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0035 га по вул. Вокзальна, 6а, для експлуатації та обслуговування малої архітектурної форми-ларька №22, який є його власністю. При підготовці документації по виготовленню проекту землеустрою, [PERSON] вимушений був звернутися до суду через бездіяльність Управління Держземагентства в Ніжинському районі і постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 року, було зобов'язано Управління Держземагентства в Ніжинському районі внести зміни до державної статистичної звітності (форма № 6- зем) по обліку земельної ділянки площею 0,0035 га по вул. Вокзальна, 6-а, в м. Ніжині, зазначивши спірну ділянку як земельну ділянку Ніжинської міської ради, яка не надана у власність або користування. Вказана постанова суду була виконана і внесені зміни до статистичної звітності. БНВП «ЧЕРОНА-Л» у 2014 році виготовило проект землеустрою щодо відведення [PERSON] в оренду зазначеної земельної ділянки, але 16.04.2015 року Управління Держземагенства у Ніжинському районі відмовило [PERSON] у реєстрації спірної земельної ділянки з тих підстав, що в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому в оренду, відсутній підпис суміжного землекористувача представника ст. Ніжин. У звязку з тим, що на неодноразові звернення [PERSON] ДТГО «Південно-Західна залізниця» відмовилося підписати акт погодження меж земельної ділянки та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, а також визнати погодженими межі земельної ділянки згідно її зовнішніх меж від точки «А» до точки <А» (4.50+7.70+4.50+7.70) у відповідності до кадастрового плану, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельною ділянки в оренду, виготовленому багатопрофільним науково-виробничим підприємством «ЧЕРОНА-Л» за 2014 рік, то [PERSON] просив визнати за ним право на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки без отримання згоди та підпису суміжного землекористувача в акті погодження меж земельної ділянки, акті прийманя-передачі межових знаків на збереження і визнати погодженими межі земельної ділянки. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право користування ДТГО «Південно-Західна залізниця» спірною земельною ділянкою є припиненим і відмова погодити межі земельної ділянки, яка передається з земель міської ради власнику кіоску № 22 в м. Ніжин, вул. Вокзальна, 6-а, є надуманою та не ґрунтується на доказах. Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права. Зокрема,ст.3 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 16 ЦК України та ст.152 ЗК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. Виходячи з цього, [PERSON] повинен вказати в чому полягає порушення його права на отримання в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування МАФ ларька № 22 ДТГО «Південно-Західна залізниця» і Ніжинською міською радою та обрати один із способів захисту, визначених законом. [PERSON] в своїх позовних вимогах вказує на те, що через відмову ДТГО «Південно-Західна залізниця» підписати акт погодження меж земельної ділянки, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, Управління Держземагенства у Ніжинському районі відмовляє в проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Суміжний землекористувач має право погодити межі або ні. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про укладення договору оренди чи реєстрації спірної земельної ділянки переданої в оренду, повинен виходити з мотивів відмови. Таким чином, саме Управління Держземагенства у Ніжинському районі порушує право [PERSON] на державну реєстрацію земельної ділянки, а не ДТГО «Південно-Західна залізниця», яке користується своїм правом на визнання меж. Підписання акту погодження меж чи акту приймання-передачі межових знаків на зберігання самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення права на оренду земельної ділянки. Спір про право у випадку не підписання акту погодження меж чи акту приймання-передачі межових знаків на зберігання відсутній. Спір може виникнути коли уповноважений орган приймає рішення щодо відмови у наданні земельної ділянки в оренду або відмови в проведенні державної реєстрації земельної ділянки з підстав відсутності погодження. Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved