overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що полягає в шлюбі з відповідачем з 26.06.2015 року зареєстрованому у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службу Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №164, при цьому сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинились унаслідок перебування відповідача у місцях позбавлення волі, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб, зауважує, що спору відносно розподілу майна та місця мешкання дитини не має, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Сокол». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 26.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службу Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №164. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що полягає в шлюбі з відповідачем з 06.07.2013 року, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №383. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинились унаслідок напружених відносин на протязі декілька років та відсутності повноцінної родини, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище чоловіка та стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений нею при поданні до суду даного позову. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 06.07.2013 року між [PERSON] (дошлюбне Бучко) [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №383. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач в судове засідання не зявився та не висловив свої заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 04.03.2006 року у виконкомі Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, актовий запис №01, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зауважує, що шлюбні відносини між сторонами припинились унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо, зауважує, що вони мешкають окремо, спору відносно розподілу майна та місця мешкання дитини не має, просить розірвати шлюб, після його розірвання залишити їй прізвище чоловіка, та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 04.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №01. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований [INFO] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №22, від якого сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зауважує, що шлюбні відносини між сторонами припинились унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо, зауважує, що вони мешкають окремо, спору відносно розподілу майна та місця мешкання дитини не має, просить розірвати шлюб, після його розірвання залишити їй прізвище чоловіка, та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] між [PERSON] та [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №22. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1531,00 грн. щомісяця з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріаліх цієї справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2004 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №233 (а.с.3). За поясненнями позивача шлюб не розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 948 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 4). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставин досліджених судом, зокрема відсутність матеріального забезпечення дитини зі сторони [PERSON], а також відсутність обставин для визначення розміру аліментів, у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1531,00 грн. щомісяця з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги щодо розміру аліментів та просить їх стягувати у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2016 року і до її повноліття. Пояснила, що наразі вона з дитиною винаймають квартиру без договору, а її колишній чоловік та його мати наполягають на знятті її з реєстрації. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріаліх справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.01.20014 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва, шлюб зареєстрований 22.12.2007р. між сторонами було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1719 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставин досліджених судом, зокрема відсутність матеріального забезпечення дитини зі сторони [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 06.12.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 06.12.2002 року сторони в справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 15.06.2016 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК Українисуд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК Україниз відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 275 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У червні 2016 року, позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. При цьому, вказала, що відповідач працює, отримує заробітну плату, яку сам визначає на що витратити, кошти на утримання дитини надає, проте у недостатньому обсязі, що для неї є обтяжуючим фактором. Позивач не в змозі самостійно утримувати та забезпечувати сина, бажає отримувати аліменти офіційно та у встановленому законом розмірі, тому просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти в розмірі 1/6 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який укладено 15 листопада 2014 року Жовтневим відділом ДРАЦС РС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1008. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про шлюб та народження, а.с. 5, 6). Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте у недостатньому розмірі, що для позивача є обтяжуючим фактором. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач офіційно працевлаштований, сплачує аліменти за виконавчим листом, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка навчається у розмірі ? частини заробітку щомісячно. В обґрунтування вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 26 липня 2011 року розірвано. Від шлюбу подружжя має повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка навчається на другому курсі денного відділення у дніпропетровському коледжі Ракетно-Космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара. Утримання доньки вимагає значних витрат. З відповідача згідно рішення суду стягувались аліменти, однак відповідач уже припиняє сплачувати аліменти на утримання доньки, тому їй стало складно матеріально забезпечувати дитину. У зв'язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав та просив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається на другому курсі денного відділення у дніпропетровському коледжі Ракетно-Космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара. Відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає. Тому, враховуючи можливість відповідача та необхідність в забезпеченні [PERSON], з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved