Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 червня 2012 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач вчиняв сварки, які відбувалися на очах дитини, принижує честь та гідність. Відповідач не належно виконує покладений на нього обов'язк утримувати дитину, протягом тривалого часу практично самоусунувся від необхідності забезпечувати свою дитину. Позивач бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитини не заперечував, заперечував в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки на даний час не має роботи, стабільного заробітку та перебуває у обліку у центрі зайнятості. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 30 червня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 323 (а.с. 5). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки відповідач вчиняв сварки, які відбувалися на очах дитини, принижує честь та гідність. Відповідач не належно виконує покладений на нього обов'язк утримувати дитину, протягом тривалого часу практично самоусунувся від необхідності забезпечувати свою дитину. Позивач бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати сина. Фактичні шлюбні відносини припиненні з січня 2014 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріальної становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 108 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати, а також оскільки відповідач маючи малолітню дитину, не належно виконує свої обов'язки щодо її утримання, позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі 1/3 зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 25 червня 2014 року і до виповнення дитиною повноліття. Судом з'ясовано, що відповідач офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у центрі зайнятості, а отже позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, не підлягають задоволенню, оскільки матеріальний стан відповідача є мінливий та нерегулярний, у зв'язку з чим відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 245,00 грн., а також судовий збір в розмірі 243, 60 грн. на користь держави.

Outcome: partial