Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У травні 2014р. [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (Відповідач, Банк, ПАТ «ВіЕйБі) про повернення депозиту. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 серпня 2013р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» № 628821/2013, відповідно до умов якого Позивач розмістив у 63 відділенні Відповідача на умовах депозитного вкладу грошові кошти в національній валюті - гривні строком на 6 місяців на загальну суму 80 000,00 грн. Для обліку вкладу Відповідач відкрив Позивачу вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Для виплат відповідач відкрив Позивачу вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537, на який зобов'язувався перераховувати проценти за збереження вкладу - 21% річних, згідно договору встановлена дата вимогу вкладу - 06.02.2014р. На виконання умов договору Позивач 05.08.2013р. перерахував на рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 80 000,00 грн. Після закінчення шестимісячного строку договору сторони подовжили його дію на той же період на тих же умовах. Проте, 17.04.2014р. Позивач вирішив забрати свої кошти, про що повідомив Відповідача заявою про розірвання договору від 18.03.2014р., тобто за 30 днів до розірвання. Проте, незважаючи на завчасне повідомлення Відповідача про розірвання договору, Позивач свої грошові кошти не отримав, а його звернення до банку від 17.04.2014р. залишена Відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим Позивач просив: - стягнути з Відповідача суму вкладу - 80 000,00 грн., суму процентів - 8 284,93 грн., суму 3% річних - 1 523,82 грн., суму збитків від інфляції - 3 155,20 грн. та суму судового збору 922,80 грн. В судове засідання Позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечував (а.с.26). Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 серпня 2013 року між [PERSON] (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» № 628821/2013 (в національній валюті України) (а.с.4), предметом якого було розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Подарунок «Постійний» в національній валюті України на строк 6 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.5. для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Сума початкового вкладу 80 000,00 грн. зі ставкою процентів в розмірі 21% річних. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], код банку 380537, куди перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплаті процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку - www.vab.ua (п.1.6. Договору). Згідно п.1.7. Договору дата вимогу вкладником вкладу - 05 лютого 2014 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. 05 серпня 2013 року між Позивачем та Банком було укладено Додатковий договір № 1 до Договору банківського вкладу «Подарунок» № 628821/2013 від 05.08.2013р. (а.с.5), відповідно до якого сторони погодили слова та цифри «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER]» змінити словами та цифрами «вкладний рахунок за вкладом на вимогу 04000340741», інші умови договору залишені без змін. Судом встановлено, що Позивач виконав умови Договору банківського вкладу та вніс на депозитний рахунок банку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 148962 від 05.08.2013р. (а.с.8). З тверджень Позивача, вбачається, що по закінченні строку вкладу та настання дати вимоги - 05.02.2014р., сторони погодили пролонгувати вклад ще на 6 місяців, тобто з датою вимоги - 05.08.2014р. Разом з тим, 18 березня 2014 року Позивач подав Банку заяву «Про дострокове розірвання договору банківського вкладу «Подарунок «Постійний» № 628821/2013 від 05.08.2013р. та просив розірвати з 17.04.2014р. вказаний договір, вклад у сумі 80 000,00 грн., а також нараховані, але не сплачені проценти за ним, виплатити в дату розірвання договору банківського вкладу готівкою через касу ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.6). При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплаті процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку - www.vab.ua (п.1.6. Договору). Разом з тим, зі змісту заяви про дострокове розірвання вкладу вбачається, що Позивач погодився з нарахуванням доходу на зазначений вище пролонгований вклад у звязку з неповним строком його зберігання та на умовах договору банківського вкладу з розрахунку 0,1 процентів річних за діючою в Банку процедурою. При достроковому розірванні договору банківського вкладу Позивач доручив Відповідачу в день розірвання договору списати з вищезазначеної суми вкладу комісію за дострокове закриття вкладу згідно з діючими тарифами банку за пакетом «Депозитний». 17.04.2014р. Позивач не отримав від Відповідача грошові кошти, які він просив повернути у зв'язку із достроковим розірванням договору, та подав банку заяву від 17.04.2014р., в якій просив виплатити всі належні йому кошти в строк до 22.04.2014р. (а.с.9-10). Вказану вимогу Відповідач залишив без відповіді та без задоволення. На день розгляду справи, Відповідач не виконав вимоги Позивачки щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку. В судове засідання Відповідач свого представника не направив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог не надав, доказів правомірності своїх дій щодо фактичного не повернення Позивачу його коштів на адресу суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором банківського вкладу № 628821/2013 від 05.08.2013р. складає 88 284,93 грн., з яких - сума неповернутого банківського вкладу 80 000,00 грн., сума невиплачених відсотків згідно розрахунку Позивача з 05.08.2013р. по 06.03.2014р. - 8 284,93 грн. (а.с.3). Іншого розрахунку жодною із сторін суду не надано. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Щодо стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із заяви про дострокове розірвання договору банківського вкладу, вбачається, що Позивач просив розірвати зазначений договір з 17.04.2014р. та в день розірвання договору виплати йому готівкою через касу банку суму вкладу та нарахованих процентів за його збереження, тобто Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання по поверненню відповідних грошових коштів Позивачу з 18.04.2014р., відповідно саме з цієї дати Банк несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. Оскільки, Позивач просить стягнути з банку 3% річних та збитки від інфляції за період з 05.08.2013р. по 05.04.2014р., тобто за той період часу, коли у Відповідача ще не виникло зобов'язань по поверненню вкладнику суму його вкладу разом з нарахованими відсотками, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 88 284,93 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 882,85 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України та

Outcome: partial