Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до позичальника [PERSON] про дострокове повернення позики із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування позову вказували, що 30.01.2008 року між Концерном радіомовлення, радіозв»язку та телебачення (далі - Концерн РРТ) та [PERSON] було укладено Договір №3 Про надання безвідсоткової позики, згідно якого останній отримав 400 000 грн. для інвестування будівництва житла з терміном повернення коштів протягом 144 місяців починаючи з лютого 2008 року. Позику було надано шляхом перерахування всієї суми за відповідною заявою [PERSON] від 01.02.2008 року на рахунок Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» Київської міської державної адміністрації. [PERSON], взяті на себе зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів належним чином не виконуються. Лист-вимога Концерну РРТ про погашення існуючої заборгованості залишився без відповідного реагування відповідача, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] залишок суми боргу за позикою в розмірі 228 207 грн. 26 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 830 грн. 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 221 грн. 54 коп. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував існуючих зобов»язань перед Концерном РРТ та їх порушення з його сторони, при цьому заперечував проти позову вказуючи про неможливість повернення коштів. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. 30.01.2008 року між Концерном РРТ та [PERSON] було укладено Договір №3 Про надання безвідсоткової позики, згідно якого останній отримав 400 000 грн. для інвестування будівництва житла з терміном повернення коштів протягом 144 місяців починаючи з лютого 2008 року. В судовому засіданні встановлено, що Концерн РРТ виконав свої зобов'язання за Договором №3 Про надання безвідсоткової позики у повному обсязі, а саме: за відповідною заявою [PERSON] від 01.02.2008 року перерахував 400 000 грн. для сплати вартості квартири на рахунок Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» Київської міської державної адміністрації, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні і підтверджується заявою відповідача від 01.02.2008 року та платіжним дорученням №131 від 01.02.2008 року. У порушення умов Договору №3 Про надання безвідсоткової позики, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, а саме прострочує сплату платежів. Так, листом-вимогою від 19.02.2014 року №692/9-08 Концерн РРТ вимагав у [PERSON] терміново погасити існуючу заборгованість та попереджав останнього про наміри дострокового стягнення заборгованості. Згідно п. 6.1 Договору №3 Про надання безвідсоткової позики, позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника сум визначених у графіку платежів. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором передбачено обов»язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно із ст. 1048 цього Кодексу. Із довідки-розрахунку Концерну РРТ вбачається, що в 2013 році [PERSON] в рахунок повернення позики сплачено лише 21 058 грн. 02 коп., а в 2014 році не було здійснено жодної проплати. Згідно п. 9 Договору №3 Про надання безвідсоткової позики від 30.01.2008 року сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов»язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов»язання. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності обставин які виключають відповідальність платника за порушення ним своїх зобов»язань за договором позики. Твердження [PERSON] про його звільнення з роботи і віднесення цієї обставини до поважних причин порушення умов договору позики судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються положеннями самого ж договору за яким у випадку звільнення позичальника з роботи (з ініціативи адміністрації чи за власним бажанням позичальника) - тобто у випадку припинення трудових правовідносин між позичальником та кредитором - до моменту повернення всієї суми позики, позичальник зобов»язується в подальшому виконувати умови договору. З огляду на зазначене, положення Договору №3 Про надання безвідсоткової позики від 30.012008 року та зміст ст. 1050 ЦК України, позовні вимоги про дострокове стягнення з [PERSON] 228 207 грн. 26 коп. залишку позики є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] за період прострочення платежу 3% річних із заборгованої суми у розмірі 830 грн. 64 коп. та інфляційних втрат у розмірі 2 221 грн. 54 коп. підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору сплата якого підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved