Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя в якому просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,15 га спільною сумісною власністю подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину цього будинку та земельної ділянки. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що зазначене майно є спільним сумісним майном подружжя, а тому підлягає поділу. Ухвалою Чернігівського районного суду від 20.06.2018, у якості забезпечення позову [PERSON] було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 27.08.2018 ухвалою Чернігівського районного суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя виділені у самостійне провадження. [PERSON] у вересні 2018 року звернувся до суду з зустрічним позовом, у якому просив поділити спільне сумісне рухоме майно на загальну суму 59170 грн, виділивши йому майно загальною вартістю 13020 грн та стягнувши з [PERSON] компенсацію задля врівноваження часток 23077,50 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що перелічене ним спільне сумісне рухоме майно [PERSON] вивезла та розпорядилася ним на свій розсуд, коли він перебував у сестри у зв'язку з лікуванням. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав її позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та заперечив щодо зустрічного позову [PERSON], оскільки з 03.03.2018 [PERSON] була вимушена переїхати на постійне місце проживання до своїх батьків у [ADDRESS]. Доказів того, що перелічене у позові [PERSON] майно взагалі існувало та було спільним сумісним майном не надано. Також відсутні докази, що це майно вивезла та розпродала [PERSON] Мотоцикл [PERSON] визнає спільним майном та просить його розділити у рівних частинах. Автомобіль Запорожець є особистою власністю [PERSON] був виділений їй державою як інваліду ІІ групи, а не придбавався за спільні кошти. Позовна заява [PERSON] не може бути доказом наявності цих речей, а показання свідків, на які посилаються [PERSON] та його представник є показаннями з чужих слів та не можуть братися до уваги. [PERSON] та його представник проти позову [PERSON] не заперечили, але зазначили, що крім житлового будинку та земельної ділянки сторони мали ще й інші речі у спільній сумісній власності. Перелік цих речей та їх ціну вони взяли з позовної заяви [PERSON] про поділ майна подружжя з якою вона зверталася до суду в листопаді 2017 року та яка, за її заявою була залишена без розгляду. [PERSON] був відсутній тривалий час за місцем проживання і за цей час ці речі були вивезені та продані [PERSON], що підтверджується показаннями свідків. Заслухавши сторони, їх представників, свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог сторін з наступних підстав. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони 10 лютого 1979 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Городищенської сільської ради. Цей шлюб було розірвано рішенням Чернігівського районного суду від 27.07.2018, яке набрало законної сили 28.08.2018. За договором купівлі-продажу [PERSON] 11.06.1988 купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] За повідомленням Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями, згідно з цим договором, зареєстроване за [PERSON] За нормами ст.22 КпШС, яка діяла на час придбання цього будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, спірний будинок з надвірними будівлями є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу. За ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, за кожним з подружжя слід визначити право власності по ? частині зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами. Натомість, як вбачається з листа Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], до 01.01.2013 не реєструвалось, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.Інших доказів наявності права власності у сторін на зазначену земельну ділянку не надано, а тому в задоволенні вимог щодо визнання права власності на частину цієї земельної ділянки слід відмовити. За інформацією територіального сервісного центру №7444 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області за [PERSON], як за власником, з 21.08.1986 зареєстровано мотоцикл КМЗ Днепр 11. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали показання, що бачили мотоцикл [PERSON] на пункті прийому металобрухту. Крім того, свідок [PERSON], який є дільничним інспектором, повідомив, що йому пояснили, що мотоцикл на металобрухт здала [PERSON] Також свідок [PERSON] дав показання, що коли [PERSON] був відсутній, а [PERSON] була вдома, то біля їх будинку стояв автомобіль забійників худоби, після чого у господарстві не стало корови. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON], коли свідок з [PERSON] приїхали в смт.Михайло-Коцюбинське, повідомила, що корову вона віддала. Зважаючи на ці докази, суд вважає доведеними обставини, що [PERSON] самостійно здійснила відчуження зазначених мотоциклу та корови проти волі [PERSON] Також згідно з відповіддю територіального сервісного центру №7441 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області за [PERSON] 20.01.1989 зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ 968МД державний номерний знак [NUMBER] на праві власності. В обліковій картці цього транспортного засобу зазначено, що він придбаний в торговельній організації. Таким чином, спростовуються доводи представника [PERSON] щодо виділення даного автомобіля їй державою. Отже, зазначений автомобіль також слід віднести до спільної сумісної власності подружжя. Наявність іншого майна, зазначеного в позовній заяві [PERSON], та доводи що [PERSON] вивезла його з будинку та розпорядилася ним, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та допитаний як свідок [PERSON] підтвердили лише факт зникнення майна, що знаходилося в будинку. Про те, що саме [PERSON] вивезла зазначене майно, вони зазначали зі слів сусідів, тобто з чужих слів, а безпосередньо ці обставини не спостерігали. З цих же підстав суд не може покласти в основу рішення акт від 24.08.2018, як доказ, що [PERSON] вивезла зазначене у ньому майно. У пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При визначенні вартості автомобіля, мотоцикла та корови, суд погоджується з зазначеною у позовній заяві вартістю, оскільки [PERSON] звертаючись до суду з позовом у листопаді 2017 року зазначила таку ж вартість цих речей. Таким чином, оскільки будинок ділиться між сторонами в ідеальних частках, то для рівності часток при поділі майна, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути половину вартості автомобіля, мотоцикла та корови, що становить 14250 грн. Сторони мають інвалідність ІІ групи та звільнені від судових витрат, а тому, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави. З метою забезпечення можливості реєстрації сторонами за собою права власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами у відповідних частинах, арешт, накладений на спірний житловий будинок з господарськими спорудами ухвалою Чернігівського районного суду від 20.06.2018, підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial