Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що він являється єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], проте пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки йому стало відомо про смерть спадкодавця лише 14.03.2016, а в період з 07.04.2016 по 29.04.2016 він перебував на лікуванні у лікаря невропатолога. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення вимог позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є племінником померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER]. 13.05.2016 позивач звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом від померлого рідного дядька [PERSON] Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. постановою від 31.05.2016 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого Цивільним кодексом України. Як зазначає позивач, про смерть [PERSON] йому стало відомо лише 14.03.2016, а в період з 07.04.2016 по 29.04.2016 він перебував на лікуванні у лікаря невропатолога, що підтверджується довідкою від 04.06.2016 № 159. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В ході судового розгляду встановлено, що позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, у зв'язку із хворобою, що свідчить про поважність причин пропуску такого строку та наявність підстав для застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved