Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У травні 2015 році позивач звернувся до Вінницького районного суду до відповідача із позовом про звільнення від сплати аліментів та боргу за аліментами. Свій позов, після часткової зміни предмету позовних вимог 24 грудня 2015 року та уточнень від 27 січня 2016 року, просив суд залишити без розгляду позовні вимоги про звільнення його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки та звільнення від сплати заборгованості по аліментам в сумі 35000 гривень, яка виникла з 01 січня 2009 року, а також змінити спосіб визначення аліментів , присуджених рішенням Вінницького районного суду від 11 лютого 2008 року із 1/3 частки від усіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2008 року і до повноліття дитини, на спосіб визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень , щомісячно, який мотивував тим, що його матеріальний стан змінився у гіршу сторону , він не працює, також в країні йде девальвація гривні. Ухвалою Вінницького районного суду від 24 грудня 2015 року позовна вимога про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання його дочки [PERSON], [INFO], залишено без розгляду на підставі заяви позивача. Також, ухвалою Вінницького районного суду від 27 січня 2016 року позовна вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості аліментами у сумі 35000,00 грн., яка виникла станом з 01.10.2009 року, залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача [PERSON] Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд даної цивільної справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання нез*явилася надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та її представництво у суді буде здійснювати за довіреністю її мати [PERSON] Представник [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву про визнання позову з уточненнями станом на 27.01.2016 р. у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено та сторонами у справі не оскаржувалося, що згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області 11 лютого 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2008 року і до повноліття дитини. Рішення набуло законної сили 22.02.2008 року(а.с. 5-6). Як вбачається із копії Витягу з протоколу діагностичного засідання ВОПМПК № 29-5к/1 від 23 вересня 2009 року, виданого Вінницькою обласною психолого-медико-педагогічною консультацією (а.с. 7) та копії медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років № 126 від 15.05.2014 року (а.с. 8-9), [PERSON], [INFO] з 01 жовтня 2009 року поміщена до Стрижавського дитячого будинку-інтернату. В якому вона знаходиться на повному державному утриманні з 01 жовтня 2009 року по даний час, що підтверджується копією довідки від 17.03.2014 року № 4063, видана директором Стрижавського дитячого будинку-інтернату (а.с. 10). Згідно копії листа з будинку-інтернату від 25.03.2015 року № 76, розмір даного утримання доньки в 2014 році складав 5098 грн. в місяць (а.с. 11). На даний час у позивача важке матеріальне становище, так як він не працює та не має постійного доходу, що підтверджується копією витягу з трудової книжки Серії [NUMBER] (а.с. 20-23), в якій вказано що 06.09.1999 року звільнений за власним бажанням. Крім того, позивач пенсію не отримує, що підтверджується копією листа з Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.08.2015 року за 1895/06-36/02 (а.с. 45). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено , та представником відповідача не оскаржувалося, а визнано , що матеріальний стан позивача змінився у бік погіршення, тому суд вважає , що необхідне задовольнити позов та змінити спосіб присудження аліментів з частки від доходу батька дитини на тверду грошову суму в розмірі 600 гривень, щомісячно , починаючи з 22 травня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Outcome: approved