Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ; встановити наступний графік находження [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , з батьком без присутності матері дітей кожен перший та третій тиждень місяця з 13-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі включно, другий та четвертий тиждень місяця з 12-00 години суботи по 12-00 годину неділі по фактичному місцю проживання батька без обмеження прогулянок, поїздок до родичів, у тому числі бабусі; безперешкодне відвідування батьком синів - [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в місцях їх перебування в навчальних, спортивних, лікарських, громадських місцях, розважальних, місцях відпочинку; находження [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , на наступний день після Дня народження дітей, 01 серпня щороку з батьком [PERSON] ; находження [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] кожні літні канікули, будь-яких 14 діб, з батьком [PERSON] для оздоровлення на території України; находження [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , кожні зимові канікули, будь-яких 5 діб, з батьком [PERSON] для оздоровлення на території України. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вони з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах, в яких у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . З ініціативи відповідачки у листопаді 2017 року їхній фактичний шлюб був розірваний. Відповідачка переїхала на нове місце мешкання. Рішенням Чечелівської районної у м. Дніпрі ради місце мешкання їхніх малолітніх дітей встановлено з матір`ю. Після переїзду [PERSON] на інше місце мешкання, позивач був позбавлений можливості бачитись із дітьми, спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні, оскільки відповідачка систематично перешкоджала в зустрічах з дітьми. На його неодноразові прохання в добровільному порядку вирішити питання про встановлення часу, коли він може спілкуватись із дітьми, відповідачка категорично відмовилась, що стало підставою для його звернення до органу опіки та піклування із заявою про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з власними дітьми. Рішенням Чечелівської районної у м. Дніпрі ради йому були дозволені періодичні побачення з дітьми згідно графіку: неділя з 09-00 до 19-00 год. без присутності матері дітей. Відповідачка не виконувала рішення піклувальної ради та всіляко перешкоджала йому в побаченнях із дітьми, чим порушувала його батьківські права та рішення Чечелівської районної у м. Дніпрі ради. В той же час, законом встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Усунення одного з них від виховання, не тільки порушує права цього з батьків а і права самої дитини, робить його на половину сиротою при живих батьках. Позбавити права спілкування із дитиною можливо тільки в тих випадках, коли неправильна поведінка одного з батьків, який мешкає окремо, при спілкуванні з дитиною може нашкодити нормальному його вихованню. Позивач же колишній працівник прокуратури, наразі перебуває на пенсії, дуже кохає своїх дітей та хоче піклуватись за ними. Алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає, у зв`язку з чим спричинити будь-який негативний вплив на психологічний стан дітей не може. Ухвалою суду до участі у дану був залучений орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка і її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача, просили відмовити йому в їх задоволенні повністю та встановивши такий порядок зустрічей: у неділю один раз на два тижні з 11.00 до 14.00 години тільки в її присутності, за умови здорового стану дітей і відповідачки та враховуючи бажання дітей. При цьому, відповідачка вказала, що ніколи не заперечувала спілкуватися батькові з дітьми. У 2018 році були частими випадки, коли батько брав дітей на один день з обіцянкою привезти їх ввечері та порушував свою обіцянку і привозив дітей через декілька днів, а були випадки, що діти перебували з батьком більше тижня. Батько усілякими способами настроював дітей проти неї, діти часто хворіли через недостатній догляд, оскільки вони були малолітні і їм ще не було 6 років на той момент. Але, враховуючи, що синам потрібен їх рідний батько у спілкуванні, вона не перешкоджала спілкуванню та намагалася домовитися з позивачем. Проте, позивач не враховував її прохання і не виконував домовленості щодо дітей. У той час діти відвідували дитячий садок, батько постійно не привозив дітей вчасно проти її бажання та нормального графіку життя для дітей. Вона була вимушена звернутися до органу опіки та піклування з заявою про встановлення графіку зустрічей з батьком дітей. Орган опіки та піклування встановив графік зустрічей з дітьми щотижня у неділю з 09-00 до 19-00 без присутності матері. Однак, батько дітей все одно порушував запропонований графік. 12 серпня 2019 року стався інцидент, який наражав на небезпеку дітей. Так, позивач взяв до себе дітей з 10.08.2019 року і майже всі три дні з 10.08.2019 року по 12.08.2019 року перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння. Їй зателефонували сусіди і сказали, що батько п`яний спить у машині, а діти гуляють самі. При цьому, напередодні він возив їх у машині у нетверезому стані. Вона зателефонувала до поліції Новомосковського району і приїхала за дітьми. Діти після цієї ситуації бояться до нього йти. Сини проживають з нею, разом з ними проживає бабуся і дідусь, які допомагають їй у вихованні дітей. Діти отримують гідний досвід, виховуються в любові та повазі до їх особистості, вона, як мати, намагається дати своїм дітям все найкраще. Вона вважає, що вимоги позивача не відповідають інтересам дітей, у зв`язку з тим, що діти бояться йти до батька, для них це стрес, а вона не хоче завдавати шкоду здоров`ю своїм дітям і наражати їх на небезпеку. Вона розуміє, що позивач їх батько, що він має право на спілкування та виховання своїх дітей, але не в такому стані і не з такою поведінкою. Тому, відповідачка хоче, щоб сини спілкувалися з батьком тільки у її присутності. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 16.07.2019 року за вих. № 634. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , виданим 28.08.2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 883 від 28.08.2012 року (а.с.7); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , виданим 28.08.2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 884 від 28.08.2012 року (а.с.6). Батьки дітей, [PERSON] і [PERSON] , у зареєстрованому шлюбі не перебували, але проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у відповідних органах. На теперішній час фактичні сімейні відносини між ними припинені і вони проживають окремо. Рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 20.07.2018 року № 96 було визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що після припинення фактичних сімейних відносин між позивачем і відповідачкою, вони проживають окремо та діти проживають разом з матір`ю. Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На теперішній час між батьками дітей виник спір стосовно участі батька у вихованні і спілкуванні з їхніми спільними дітьми. Тому, рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 23.03.2018 року № 8 позивачу був наданий дозвіл на періодичні побачення з його дітьми, згідно з графіком: неділя з 09-00 години до 19-00 години без присутності матері дітей (а.с.8). При цьому, позивач у своєму позові вказав, що відповідачка, не зважаючи на вищевказане рішення виконкому, чинить йому перешкоди в його участі у вихованні і вільному спілкуванні з дітьми, хоча він є хорошим та дбайливим батьком і бажає приймати участь у вихованні та житті своїх дітей. При цьому, стверджував про проблеми із психічним здоров`ям у відповідачки. Відповідачка, в свою чергу, заперечувала проти обставин, зазначених позивачем, і зі свого боку стверджувала про проблеми позивача з алкогольною залежністю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підтвердження тверджень кожної із сторін у судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , який є товаришем позивача; [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки і відповідно бабою дітей; [PERSON] , яка є консьєржем в будинку, де проживають діти з матір`ю. Кожен із свідків вказав на позитивні риси своєї сторони, а також про негативні риси протилежної сторони. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема з представлених суду доказів в їх сукупності та враховуючи пояснення сторін у судовому засіданні і їхні реакції один на одного, судом встановлено, що між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки після припинення між ними фактичних сімейних відносин, що й прослідковується в їхніх відносинах і поведінці по відношенні один до одного. В той же час, сторонами не підтверджені суду належними доказами, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, їхні твердження один до одного щодо їхніх проблем, а саме у позивача з алкогольною залежністю, а у відповідачки з психічними розладами. Більш того, сторонами представлені докази відсутності таких проблем, а саме медичні висновки і сертифікати. Поряд з цим, судом встановлено, що батькові дійсно чиняться перешкоди з боку матері у його спілкуванні з їхніми спільними малолітніми дітьми. В свою чергу, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, оздоровленні, він сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджено відповідними доказами у справі. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи випливає, що відсутні обставини для обмеження спілкування батька з його дітьми. Більш того, згідно висновку психолога Новомосковського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 20.05.2019 року щодо проведеної роботи з [PERSON] , було визначено, що виховний потенціал [PERSON] сформований на достатньому рівні, чоловік має бажання та можливість брати участь у виховані дітей. При цьому, у висновку встановлено, що [PERSON] має уявлення про методи виховання дітей, обізнаний щодо потреб дітей відповідного віку, розуміє особливості характеру та уподобання молодших хлопців. Визнає важливість значення матері та батька для дітей. Бажає бачити у майбутньому своїх дітей самостійними та успішними (а.с.68-69). Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо запропонованого ним графіку побачень з дітьми і встановлення порядку спілкування батька з ними, оскільки він буде суперечити режиму дня дітей, їхнім інтересам і самого позивача, який не довів суду належними доказами, що він зможе у такому графіку приділяти увагу дітям. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 16.07.2019 року за вих. № 84, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне встановити наступний графік побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] : 01 серпня року з 11:00 до 18:00 в присутності матері; кожної неділі з 11:00 до 19:00 в присутності матері (а.с.84). Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Суд же погоджується з вищевказаним висновком органу опіки та піклування, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок, ймовірно склавшихся відносин між батьками, малолітні [PERSON] і [PERSON] наразі мають прояви страхів щодо взаємовідносин з батьком. Зокрема згідно з довідкою від 02.05.2019 року за № 58, складеної Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, при згадуванні батька [PERSON] у обох хлопчиків спостерігається ситуативна тривожність і включаються механізми психологічного захисту: витиснення та заперечення. Присутні прояви свідомих та неусвідомлених страхів щодо взаємовідносин з батьком. У своїх спогадах про батька [PERSON] та [PERSON] розказали наступне: «Мы плачем, когда он приходит, потому что боимся, что он нас заберет». Проекційна методика «Моя родина» показала, що на даний час своєю родиною [PERSON] та [PERSON] вважають мати [PERSON] , бабусю [PERSON] та дідуся [PERSON]. Батько [PERSON] на спільному малюнку був відсутній. Він намальований на окремому малюнку. Шкала прив`язаності дітей до значущих людей показала, що домінуючою особою в житті [PERSON] та [PERSON] є мати, поруч із матір`ю хлопчики почувають себе захищеними та розкутими, між ними встановлені довірливі відносини, мають місце емоційно теплі стосунки та сумісні плани на майбутнє. Ознак маніпулювання з боку матері не виявлено, потреби дітей всебічно задовольняються (а.с.29-31). При цьому, в судовому засіданні була допитана в якості свідка психолог [PERSON] , яка й проводила вищевказане психологічне діагностування малолітніх [PERSON] і [PERSON] , і яка підтвердила обставини, зазначені в довідці та зазначила, що задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей їхнє спілкування з батьком [PERSON] рекомендовано проводити в присутності матері, а також з метою запобігання психотравматизації дітей визначити час та дні спілкування з батьком, враховуючи побажання самих дітей стосовно цього питання. Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, що батьки мають рівні права щодо спілкування з дітьми і участі в їхньому житті, але все вищевказане приводить суд до висновку, що наразі батько дітей не зможе задовольняти потреби своїх малолітніх дітей, без шкоди для їх психічного та фізичного розвитку у тому вигляді, в якому він просить суд ухвалити рішення. Спілкування дітей з батьком не повинно набувати риси психотравмуючих подій, а виховний процес повинен сприяти емоційному, когнітивному, особистому розвитку дітей та допомагати набувати корисні навички для подолання труднощів у подальшому дорослому житті. Суд також вважає необхідним зазначити позивачеві, що після налагодження між ним і його малолітніми дітьми належного контакту, усунення психотравмуючих рис у дітей при спілкуванні з батьком, встановлення довірливих відносин тощо, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з новим позовом про зміну раніше встановленого йому графіку побачень з дітьми або встановлення нового порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Але наразі суд приходить до висновку, що запропонований позивачем графік побачень з дітьми може призвести до негативних наслідків для психічного здоров`я його малолітніх дітей, не дивлячись на права позивача щодо рівності прав на дітей поряд з матір`ю, передбачених чинним Сімейним кодексом України, адже, як було вказано судом вище, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім того, суд також вважає необхідним зазначити, що сам позивач в судовому засіданні повідомив суд, що він проживає в двокімнатній квартирі із своєю матір`ю, якій квартира і належить, в якій (квартирі) є два ліжка, одне материне та одне його. Отже, сам позивач підтвердив, що за місцем його проживання не створено належних умов для ночівлі двох малолітніх дітей. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів). За таких обставин, дослідивши усі докази у справі, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, в тому числі врахувавши насамперед інтереси дітей, їхній вік, суд дійшов висновку задовольнити частково позовні вимоги позивача та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , визначивши спосіб участі [PERSON] у вихованні і спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку побачень: 01 серпня року з 11:00 до 18:00 в присутності матері з дотриманням режиму дня дітей; кожної неділі з 11:00 до 19:00 в присутності матері з дотриманням режиму дня дітей. На підставі викладеного і

Outcome: partial