Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У січні місяці 2015 року позивач звернулася із позовом до суду, в якому вказує, що 14 квітня 2010 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 7 000 грн. до пред'явлення вимоги. [PERSON] коштів не повертала та сума проведених стягнень по кредиту склала 7203,6 грн. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовою розпискою. Однак до цього часу позичальник коштів не повернула. Просить стягнути з відповідача кошти в сумі 15 007 грн., з яких 7 000 грн. позиченої суми та 8 007 грн. процентів. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги уточнили та просять стягнути суму боргу в розмірі 8 050 грн. відповідно до розписки з врахуванням поверненої у добровільному порядку суми 950 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 741,51 грн. та збитки від інфляції в розмірі 3 186,0 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала суму боргу в розмірі 8 050 грн., з врахуванням повернених нею добровільно у лютому місяці 2015 року коштів в сумі 950 грн. та 3 186,0 грн. втрат від інфляції та 3% річних 741,51 грн. Не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши доводи позивача, її представника та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що між сторонами існували договірні відносини позики. Відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 9000 грн., котрі зобов'язувалась повернути до 20 травня 2014 року, що підтверджується письмовою розпискою від 08.05.2012 року. Однак у визначений договором строк позиченої суми не повернула. Відповідно до вимог частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідач у добровільному порядку в ході розгляду справи повернула позикодавцеві кошти в сумі 950 грн., тому з цих підстав грошові кошти в сумі 8 050,0 грн. підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог закону у примусовому порядку на користь позивача. За правилами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому стягненню з відповідача підлягає 3% річних від простроченої суми, що становить 741,51 грн. (9000 грн. (сума боргу) х 3% х 633 дні ) = 741,51грн., сума інфляційних нарахувань складає 3186,0 грн. ( сума відсотків інфляції з червня місяця 2012 року по лютий місяць включно 2015 року становить 135,4 % х суму боргу 9000 грн. = 12 186,0 грн. - 9000 грн. = 3186,0 грн., означені нарахування проведені вірно та сумнівів не викликають. За наведених підстав позов слід задоволити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 8050 грн., 741,51 грн. процентів за користування позикою, 3186,0 грн. інфляційних втрат та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved