Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-03 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Ще за життя тітка склала заповіт, яким даний житловий будинок заповіла позивачу, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона позбавлена змоги, в зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, в технічному паспорті на житловий будинок та свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок по-батькові тітки помилково зазначено як «Федорівна», а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме те, що технічний паспорт та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, виданий на ім'я [PERSON] належить її тітці [PERSON] та визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала посилаючись на обставини зазначені в ній. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що є сусідами позивача та зазначили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] - це одна і та ж сама особа. Крім того, підтвердили, що спірний житловий будинок належав покійній [PERSON] Представник Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Як вбачається з копії заповіту, складеного 03 грудня 1985 року, засвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Р.Калініною та зареєстрованого в реєстрі за № 1738 [PERSON] є спадкоємцем майна покійної [PERSON] (а.с. 3). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 508 від 04 квітня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем майна за заповітом залишилася [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, оскільки проживала та продовжує проживати у спадковому будинку (а.с.5). Згідно довідки Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області: адреса по [ADDRESS] після перейменування на підставі рішення 3 сесії Томашпільської селищної ради 7 скликання від 28 січня 2016 року та рішення виконавчого комітету Томашпільської селищної ради № 16 від 24 лютого 2016 року стала - [ADDRESS]. Відповідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №178/0116 від 11 травня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 216/0116 від 17 червня 2016 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена (а.с. 31). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, позивач просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме те, що свідоцтво право на право особистої власності та технічний паспорт на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] видані на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок [NUMBER], виданого 08 квітня 1974 року виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області та технічному паспорті на житловий будинок вказано, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належить [PERSON](а.с. 6, 7). Однак, як вбачається з копії свідоцтва про смерть в графі «по батькові» спадкодавець значиться як Тодорівна. Крім того, те що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а також те що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав покійні [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємцем, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved