Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову. В обґрунтування позову вказала, що вона, [PERSON] рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року призначена опікуном над своєю матір`ю [PERSON] , 1939 року народження, яка визнана недієздатною на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2015 року. [PERSON] є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням безстроково, перебуває на диспансерному обліку в ЗПСМ амбулаторії смт. Пісочин, потребує постійного стороннього догляду та лікування, зокрема постійно отримує гіпотензивні препарати. [PERSON] отримує пенсію у розмірі 2367,16 грн., інших джерел доходу не має. Позивач зазначає, що вона як опікун та донька надає посильну матеріальну допомогу, здійснює догляд за хворою матір`ю, але цього недостатньо для забезпечення усіх життєвих потреб [PERSON] Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість, оскільки є працездатним, офіційно не працевлаштований однак працює, має доход, інших утриманців не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року позов [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] про cтягнення аліментів на непрацездатну матір прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. В поданій до суду заяві позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та будь-яких клопотань суду не надав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №89. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частин 1, 3 статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. [PERSON] є літньою людиною, вік якої складає 80 років, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] . Єдиним джерелом її доходу є пенсія, сума якої становить з листопада 2017 року 2367,16 грн. на місяць,що підтверджується довідкою Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №547 від 05.04.2018 року. [PERSON] є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням, безстроково. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2015 року [PERSON] призначено опікуном недієздатної [PERSON] . Судом не встановлено підстав для звільнення відповідачаа, як сина від утримання матері, як непрацездатної особи, обов`язок по утриманню якого покладено на нього згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Стосовно дати, з якої необхідно стягувати аліменти на непрацездатну матір, суд зазначає, що аліменти повинні стягуватись з дня пред`явлення позову, тобто з 03.05.2018 року. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved