Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 13 березня 2013 року у виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №32. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , 2012 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати порозуміння, любові та взаємної поваги. Вони не мешкають разом близько 5 років, спорів щодо спільного майна не мають. Позивач вважає, що примирення та спільне життя неможливе, в зв`язку з чим просила шлюб розірвати. 05 липня 2019 року судом була отримана інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила позов задовольнити, залишити судові витрати за нею. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначив, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданим у виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №32 /а.с.6/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов`язків, суперечок з різних причин, як наслідок - втрати любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені у 2014 року, спільне господарство сторони не ведуть, на примирення не згодні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved