overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: [PERSON], [INFO]. Добровільно матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засіданні не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Сторони мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.6). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.7). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості щодо способу її утримання не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обов'язки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що розлад сімейного життя стався у вересні 2013 року через несумісність поглядів на життя та сім'ю, небажання відповідача проживати сім'єю, відтоді шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем не можливе, бажає шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2011 року (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, які підтверджені документально, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання і збереження сім'ї. В обґрунтування вимог зазначила, що через несумісність характерів їх відносини зіпсувалися, у зв'язку з чим вони з 2003 р. припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і разом не проживають. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав підтвердивши, що фактично сім'я розпалась ще в 2003 р. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1987 р. (а.с. 3). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, спільність інтересів та поглядів на шлюб і сім'ю. З 2003 р. сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який понад 10 років існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам обох сторін, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки та на утримання неповнолітньої доньки відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 30% усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач визнав позовні вимоги. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2012р. (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER]: а/з № 322). На даний час сторони по справі проживають окремо, що підтверджено позивачем та відповідачем у судовому засіданні. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 2172 від 10.07.2012р.), яка проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Позивачка та її неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], потребують матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та дружини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. [PERSON], [INFO], зараз 2 роки. З огляду на зазначене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки та потребують матеріальної допомоги. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі частини усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дітей. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ухвали суду введеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 999 від 26.03.2008р.), сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 2517 від 17.08.2010 року), які знаходяться на утриманні позивачки та потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи все вищевказане, суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, шляхом стягнення 1/3 частки від заробітку. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони по справі мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 452 від 07.02.2013р.), яка проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На час розгляду справи відповідач має постійне місце роботи - менеджер в Миколаївській філії компанії «Миронівський хлібопродукт». Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1218,00 грн. щомісячно, до його повноліття. Від позивача по справі надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ухвали суду введеться заочний розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони по справі мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 2465 від 02.08.2013р.), який проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін по справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 180-184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь аванс в сумі 12380,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що дана сума була передана в якості авансу при укладенні договору про намір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Однак відповідачка не виконала свої обов'язки за даним договором, відмовилась продавати квартиру, посилаючись на відсутність державної реєстрації майна, а також відмовилась повернути суму авансу. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно договору про намір купівлі-продажу жилого приміщення від 15 квітня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання зобов'язалась не пізніше 29 квітня 2014 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу належної їй та [PERSON] квартири [ADDRESS]. На підтверждення виконання зобов'язань, позивачем сплачена сума авансу - 1000 доларів США, що еквівалентно 12380,00 грн. (а.с. 6). Як вбачається з даного договорі, позивачем передані відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості авансу за подальше оформлення договору купівлі-продажу квартири (п. 1.5). Між тим, договір між сторонами оформлений не був. Отже гроші отримані від позивача безпідставно. У відповідності до статті 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвержденя зобов'язання і на забезпечення його виконння. Якщо буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином повозові вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, у відповідності до статті 570 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму авансу 12380,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 17.08.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №889. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір39ю. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з квітня 2013р. разом не проживають, спільного господарство не ведуть і шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. [PERSON] не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, у зв'язку з тим , що їх із відповідачем спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.18). Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 17.08.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №889, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.4). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.9,10). Судом встановлено, що сторони з квітня 2013р. припинили подружні відносини, однією сім'єю не проживають і спільне господарство ними не ведеться. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч. 3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24.09.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1751. Від шлюбу спільних дітей немає. Позивачка зазначала, що причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Тому, вона не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, у зв'язку з тим що їх спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с.8). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог, а також просив суд розглянути справу за його відсутністю (а.с.22). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24.09.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1751, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.5). Від шлюбу у подружжя спільних дітей не має. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння, та втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч.3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved