Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У травні 2017 року до суду звернувся представник за довіреністю [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до територіальної громади в особі Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Універсальна біржа «Хортиця», [PERSON] про визнання право власності на земельну ділянку, який уточнювався 30.05.2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.08.1995 року між ним та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в с. Сонячне вул. Лугова, 43 (старий №473) Запорізького району Запорізької області, яка була зареєстрована Універсальною біржею «Хортиця», реєстраційний № 2148. Також позивач зазначив, що всі умови правочину були виконані, а саме [PERSON] продав, а позивач купив вказану земельну ділянку, передав в повному обсязі гроші кошти [PERSON] за земельну ділянку, вказаний договір був оформлений у письмовій формі. В позові зазначено, що позивач користується придбаною земельною ділянкою та сплачує необхідні платежі. На даний час позивач бажає зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, однак при зверненні до Реєстраційної служби Запорізького РУЮ у Запорізькій області, йому було відмовлено в реєстрації, оскільки договір купівлі продажу був зареєстрований на товарній біржі, а тому не є документом, який підтверджує виникнення права власності на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом , в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Сонячне вул. Лугова, 43 Запорізького району Запорізької області (кадастровий номер : 2322188800:10:01:0515). В попереднє судове засідання позивач не зявився, оскільки проживає на території Російської Федерації, представник за договором про надання юридичної допомоги адвокат [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача - територіальної громади в особі Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Представники третьої особи Універсальна біржа «Хортиця», в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно договору купівлі продажу земельної ділянки за №2148 від 18.08.1995 р., [PERSON] продав, а [PERSON] в свою чергу купив земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в с. Сонячне вул. Лугова, №473 ( новий №43) Запорізького району Запорізької області. Згідно п.4 вказаного Договору, земельна ділянка продана за 100 млн. карбованців, які продавець отримав від покупця до підписання вказаного договору. Вказаний договір був завірений на підставі ст. 15 ЗУ « Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. Універсальною біржею «Хортиця» та зареєстрований за номером 2148. На підтвердження того, що вказана земельна ділянка належала [PERSON] до матеріалів справи був долучений Державний акт на право приватної власності серії ЗП №000007-3829 від 20.06.1995р. Відповідно до заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК 1963 року. Згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо одна із сторін являється громадянином України. Відповідно до п. 2 ст. 47 в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд може на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто суд вважає, що оскільки фактично всі умови правочину були виконані, а саме, [PERSON] продав,а [PERSON] купив земельну ділянку, [PERSON] за вказану земельну ділянку отримав від [PERSON] грошові кошти( що підтверджується Догором), договір купівлі продажу був укладений в письмовій формі, вказаний Договір купівлі продажу земельної ділянки можна вважати дійсним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Оскільки право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку ніким не оспорюється, суд вважає за можливе задовольнити його позовні вимоги, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved