Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У травні 2021 року до суду надійшов вказаний позов [PERSON] , який позивач мотивує тим, що відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/3270/19 від 03.09.2019р. з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2019р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Аліменти він сплачує в повному обсязі. Водночас він сплачує аліменти на старшу дитину - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя №335/438/13-ц від 02.04.2013р. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Наразі обставини змінились таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у визначеному судом розмірі, оскільки він втратив роботу, розмір його доходів суттєво зменшився, що свідчить про погіршення його матеріального стану. Просить зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/3270/19 від 03.09.2019р., з розміру 1/4 частки заробітку (доходу) до розміру 1/6 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2019р. і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 12.05.2021р. вказаний позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 25.05.2021р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою суду від 26.05.2021р.за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 07.06.2021р. від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила проти позовних вимог та зазначила, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів. Позивачем не додані довідки про розмір його заробітку на час видачі судового наказу та на час звернення до суду з вказаним позовом. Сам по собі факт наявності аліментних зобов`язань на утримання доньки від іншого шлюбу не доводить факту погіршення матеріального стану позивача та його неможливість сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі, а саме в розмірі 1/4 частини від заробітку. Батьки не повинні компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Позивач вказує що втратив роботу та його дохід зменшився. Проте, як відомо відповідачці, позивач тривалий час перебуває за межами України, на заробітках у Польщі, та має досить немалий дохід. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. 17.08.2021р. від представника позивача надійшли додаткові письмові докази. Ухвалою суду від 30.09.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання сторони та їх представники не прибули. Представник позивача - [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява в якій він просить розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін та їх представників на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд встановив, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю - відповідачкою [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Судовим наказом №337/3270/19, який виданий 03.09.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2019р. і до повнолітня дитини. 24.09.2019р. постановою державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП №60128458 з примусового виконання судового наказу №337/3270/19, який виданий 03.09.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02.07.2021р. за №42996, станом на 30.06.2021р. заборгованість по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, складає 8902,87 грн. Також судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.04.2013р. у справі №335/438/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2013р. до досягнення дитиною повноліття. 05.01.2016р. постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №49753422 з примусового виконання виконавчого листа №335/438/13-ц, який виданий 15.04.2013р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 12.07.2021р., станом на 01.07.2021р. заборгованість по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, складає 3149,39 грн. Згідно з копією пенсійного посвідчення [PERSON] , 1942 р.н., та копією довідки про її доходи, вона з 14.07.1993р. перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, є пенсіонеркою за віком, за період з жовтня 2020р. по червень 2021р. включно їй була нарахована пенсія в загальному розмірі 23894,44 грн. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При ухваленні рішення у даній справи суд виходить з того, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він втратив роботу через що розмір його доходу значно зменшився, при цьому він сплачує аліменти на старшу доньку від іншого шлюбу, що є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання молодшого сина. Разом з тим, суд вважає, що позивач, в порушення вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України, не довів суду належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме те, що його матеріальне становище наразі погіршилось таким чином, щоб це стало підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу, який виданий 03.09.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Так, суд виходить з того, що позивач є працездатною особою, проте доказів про недостатність доходу або взагалі про відсутність доходів, в т.ч. довідки органів податкової служби з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів, суду не надав. В матеріалах справи відсутні відомості про доходи позивача як на час видачі судового наказу, так і на час звернення до суду з вказаним позовом, або набуття ним у встановленому законом порядку статусу безробітного. Наявність у позивача іншої малолітньої дитини, на утримання якої він також сплачує аліменти, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки дитини не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такий саме висновок зроблено Верховний Судом у постанові від 16.09.2020р. у справі №565/2071/19. Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2019р. розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач є не працевлаштованим та має на утриманні ще одну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи вказаний спір суд також враховує те, що позивач даних про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив. Надані представником позивача копію пенсійного посвідчення [PERSON] , 1942 р.н., та копії довідки про її доходи, суд не приймає до уваги, оскільки із вказаних документів не зрозуміло ким приходиться вказана особа позивачу та які обставини вказані документи доводять або спростовують. Дійсно, ст.51 Конституції України, ст.202 СК України передбачають обов`язок повнолітніх доньки чи сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків, утримувати їх, якщо вони потребують матеріальної допомоги. При цьому суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] є матір`ю позивача, її дохід не забезпечує її потреби, вона потребує матеріальної допомоги і що позивач дійсно надає матері таку допомогу. Отже, доводи позивача про те, що його матеріальний стан погіршився настільки, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, не заперечуючи свій обов`язок надавати матеріальну допомогу дітям, позивач не обґрунтував свої доводи про необхідність визначення розміру аліментів на утримання молодшого сина саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не навівши оцінку стану свого здоров`я і матеріального стану, та інтересів дитини. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Позивачем не надано ні доказів зміни його матеріального стану, ні доказів зміни його стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Таким чином, враховуючи вищевикладене та конституційний обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей який є одним із головних, з метою недопущення порушення прав дитини, суд вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 СК України, оскільки в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю, то судові витрати, які позивач поніс, йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed