Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» (далі - ТОВ «СС Лоун») про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову зазначено, що 25 березня 2021 року позивач оформив заявку на отримання кредиту на офіційному веб-сайті відповідача ТОВ «СС Лоун» та отримав кредит в розмірі 7 000 грн. Зобов`язання перед відповідачем були виконані в повному обсязі. Через деякий час позивачу почали надходити повідомлення про нібито невиконані зобов`язання перед відповідачем. На всі аргументи позивача щодо виконання зобов`язань перед ТОВ «СС Лоун» за кредитним договором представники кредитодавця не реагували. 21 квітня 2021 року представник позивача направив адвокатський запит до відповідача з проханням надати кредитний договір та інформацію щодо заборгованості [PERSON] , однак відповіді у встановлений строк надано не було. Позивач стверджує, що не отримував свій примірник договору та не підписував ані фізично, ані накладенням ЕЦП жодного кредитного договору, а також заяви про прийняття пропозиції укласти електронний договір, у зв`язку з чим просить визнати вказаний договір недійсним. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у ТОВ «СС Лоун» кредитний договір, укладений в електронній формі між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та ТОВ «СС Лоун», та графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору в електронному вигляді. 20 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив, в додатках до якого було долучено кредитний договір укладений в електронній формі № 1309938-А від 25 березня 2021 року на паперових носіях, додаткова угода №1 до кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, детальний розрахунок суми заборгованості, на виконання вимог вищевказаної ухвали. У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає їх безпідставними з наступних підстав. ТОВ «СС Лоун» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14 квітня 2016, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - «Нацкомфінпослуг») на підставі розпорядження № 809 від 14 квітня 2016 року. Надалі, в зв`язку зі зміною місцезнаходження відповідача, Національним банком України було переоформлено відповідачу свідоцтво про реєстрацію фінансової установи і видано нове серія ФК№ В0000108 від 23 грудня 2020 року. Також відповідач має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), яка була видана товариству розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13 квітня 2017 року №1127. В інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) товариства (веб-сайті https://www.ccloan.ua/) між [PERSON] (позичальником) та ТОВ «СС Лоун» (кредитодавцем) укладено кредитний договір, а саме: № 1309938-А від 25 березня 2021 року на суму 7 000,00 грн строком на 30 днів. Кредитний договір було укладено на підставі примірного кредитного договору (надалі - «примірний кредитний договір») та Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун» (надалі - «Правила»), які затверджені 03 лютого 2021 року наказом ТОВ «СС Лоун» № 0302-2. Позивач зайшов на Веб-сайт відповідача https://www.ccloan.ua/ (надалі - «веб-сайт»), де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, Правилами, Паспортом кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма), інформацією передбаченою частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією товариства, фінансовим звітом тощо. Надалі позивач пройшов реєстрацію в ІТС товариства», що свідчить, що позивач ознайомився з Правилами та іншою наданою йому інформацією. Під час здійснення реєстрації в ІТС товариства, позивач: пройшов процедуру ідентифікації в ІТС товариства, а саме: надав всі свої особисті дані (П1Б, дані паспорта; дату та рік народження, ідентифікаційний номер, свій номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце реєстрації та проживання тощо; надав згоду на обробку персональних даних, шляхом проставлення в ІТС товариства електронної відмітки, в порядку передбаченому статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних»; створив особистий кабінет; пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому, були перераховані кредитні кошти (процедура верифікації карти детально прописана у пункті 4.8 Правил); ознайомився в особистому кабінеті з паспортом продукту «споживчий кредит» в порядку, за формою та за змістом, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та іншою необхідною інформацією. Після чого для безпосереднього оформлення кредиту позивач в ІТС відповідача обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що позивач поставив відповідну відмітку в ІТС товариства, після чого створив заявку на отримання кредиту згідно з обраними позивачем умовами. Після прийняття кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту позичальнику кредитодавець зробив позичальнику пропозицію в його особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання кредитного договору. Після прийняття Позичальником умов Кредитного договору Позивач уклав з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний Позивачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «f33610», після чого позивач отримав кредит в сумі 7000 грн на свою платіжну карту. Укладений кредитний договір, у відповідності до пункту 10.7. Правил, було розміщено в особистому кабінеті позичальника, а також, на виконання пункту 4.27 Правил та статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», 25 березня 2021 року о 15 год. 13 хв. примірник кредитного договору було відправлено на електронну адресу позивача, яку він зазначив під час проходження реєстрації в ІТС товариства. Відповідач наголошує, що без проходження процедури реєстрації в ІТС товариства, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без верифікації кредитної картки позивача, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором - кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що ТОВ «СС Лоун» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14 квітня 2016, видане Нацкомфінпослуг на підставі розпорядження №809 від 14 квітня 2016 року. Надалі, в зв`язку зі зміною місцезнаходження відповідача, Національним банком України було переоформлено відповідачу свідоцтво про реєстрацію фінансової установи і видано нове серія ФК№ В0000108 від 23 грудня 2020 року. Також Відповідач має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), яка була видана товариству розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13 квітня 2017 року №1127. На офіційному сайті ТОВ «СС Лоун» в мережі Інтернет розміщені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СС Лоун». 25 березня 2021 року в ІТС товариства між сторонами був укладений договір позики № 1309938-А, відповідно до якого сторони погодили про надання [PERSON] грошових коштів в сумі 7 000,00 грн у позику строком на 30 днів, на умовах повернення, платності та строковості. Згідно з цим договором кредитор зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору (пункт 2.1 договору). Відповідно до пункту 11.8 позичальник підтверджує, що до укладення цього договору отримав від кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до норм чинного законодавства України (в т.ч. відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів»), що надана інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансової послуги кредитора, що позичальник ознайомлений з Правилами надання коштів у кредит, які є невід`ємною частиною Ддоговору, і з політикою конфіденційності. Згідно Графіку платежів, який міститься в кредитному договорі, проценти за користування кредитом в межах строку кредиту з 25 березня 2021 року до 23 квітня 2021 року становлять 2507,40 грн. Згідно додаткової угоди № 1 від 22 квітня 2021 року сторони домовились продовжити строк користування кредитом з 24 квітня 2021 року по 04 травня 2021 року, а проценти за користування кредитом в межах строку пролонгації кредиту становлять 3120,32 грн. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору). За статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (стаття 642 ЦК України). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Беручи до уваги вказані норми закону, суд приходить до висновку, що договір, укладений між сторонами 25 березня 2021 року в електронній формі, що містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором позивача та представника товариства, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оспорюваний кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам частини першої статті 205 ЦК України. Зі змісту оспорюваного кредитного договору, який наданий відповідачем, встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 2.2 кредитного договору № 1309938-А від 25 березня 2021 року кредит видається в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на платіжну картку, вказану позичальником в заявці на отримання кредиту. Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний кредитний договір підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача щодо неукладення договору. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. За судового розгляду на підставі наданих позивачем доказів не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 1309938-А від 25 березня 2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, усі доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом договору. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Втім, зазначених законом підстав недійсності договору позивачем не доведено. На переконання суду, саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в оспорюваному договорі, повністю відповідають паспортним даним позивача. Суду не було надано доказів на спростування зазначеного. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 81 ЦПК України). Позивачем не доведено перед судом порушення прав з боку відповідача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed