Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 23 вересня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №\~2653. В обґрунтування позову зазначав, що з 23 вересня 2005 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у нього з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя. За час перебування у шлюбі вони переконалися у тому, що є зовсім різними людьми, тому їхній шлюб необхідно розірвати. На примирення він не згоден. Шлюб вони розривають вперше. За спільною домовленістю сторін після розірвання шлюбу їхня дочка залишиться проживати з матірю, він як батько щомісячно буде надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду теж не зявилася, подала заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, оскільки із 17 квітня 2016 року сторони проживають окремо, поновлення подружніх стосунків є неможливим. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 23 вересня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №\~2653. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони із 17 квітня 2016 року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Їхня малолітня дочка [PERSON] проживає із матірю. За домовленістю між сторонами позивач зобовязується надавати відповідачу щомісячно матеріальну допомогу на утримання дитини. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved