Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У травні 2019 року позивачі звернулись до суду із позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000 грн. В обґрунтування позову зазначали, що слідчим Шевченківського ВПГУНП у Львівської області Полуйко Н.В. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015140090000032 від 08 травня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, в якому позивачка [PERSON] до цього часу не визнана потерпілою, хоча позивачам була завдана значна моральна шкода, чим грубо порушено ч. 2 ст. 55 КПК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року. При цьому вказувала, що понад чотири роки триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчим Полуйко Н.В., що є протиправним та грубо порушуються права позивачів, як потерпілих, та не проводяться усі необхідні слідчі дії. 22.03.2019 року позивачам стало відомо, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 4201514009000032 від 08.05.2015 року - закрито. Копія постанови про закриття кримінального провадження слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. позивачам надіслана не була, чим порушено вимоги ч.6 статті 284 КПК України . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2019 року у справі №466/2452/19 було задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 4201514009000032 від 08.05.2015 року. Скасовано постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 4201514009000032 від 08.05.2015 року. Посилаючись на те, що такими незаконним діями слідчого позивачам завдана моральна шкода, просили задовольнити позов та стягнути з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивачів в рахунок відшкодування шкоди 400 000 грн. Ухвалою судді від 08 травня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30 травня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, справу розглядати у відсутності представника Казначейства. 30 травня 2019 року від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, надані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що Шевченківським ВП ГУНП у Львівській області Полуйко Н.В. здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 4201514009000032 від 08.05.2015 року за ознаками ч. 1 ст. 304 КК України. Зазначене кримінальне провадження було закрите. Ухвалою слідчого - судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2019 року скаргу на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 4201514009000032 від 08.05.2015 року - задоволено. Скасовано постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 4201514009000032 від 08.05.2015 року. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках : постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на ту обставину, що повна бездіяльність, протиправність дій слідчого Шевченківського ВПГУНП у Львівської області Полуйко Н.В. у кримінальному провадженні за №42015140090000032 від 08 травня 2015 року доведена судом та не потребує додаткового доказування, а саме ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2019 року. Разом з тим, вказана ухвала не містить висновків щодо незаконних та протиправних дій слідчого Полуйко Н.В . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не оскаржував неправомірні дії чи бездіяльність слідчого Полуйко Н.В. Крім того, ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту позовної заяви вбачається, що слідчим Шевченківського ВПГУНП у Львівської області Полуйко Н.В. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015140090000032 від 08 травня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України за заявою [PERSON] , яка до цього часу не визнана потерпілою. Разом з тим, доказів того, що неправомірними діями слідчого Полуйко Н .В . були порушені права, свободи чи законні інтереси безпосередньо позивача [PERSON] матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки доказів неправомірних дій слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області Полуйко Н.В. позивачем не надано, в зв`язку з чим звернення позивачів до суду із даним позовом є передчасним.

Outcome: dismissed