Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за борговою розпискою 3232380,00 грн., неустойку у вигляді індексу інфляції в сумі 448819,19 грн., три відсотка річних -261955,62 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 11350,00грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що08 лютого 2018 року між сторонами укладено договір позики за розпискою за умовами якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 3232380,00 грн., які зобов`язався повернути трьома частинами до 30.03.2018 -808095,00 грн., до 18.04.2018 -808095,00 грн., до 30.04.2018 -1616190,00 грн., Посилаючись на ті обставини, що відповідач кошти не повернув, перестав спілкуватися та уникає зв`язку позивач просить суд стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року визначено головуючим - суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 28 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 22 лютого 2021 року. Представник позивача - адвокат Коростій А.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до канцелярії суду 16.03.2021 року заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі та участі позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, що були призначені на 22 лютого 2021 року та 16 березня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно розписки від 28 лютого 2018 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] отримав 28 лютого 2018 року від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3232380,00 грн. Зобов`язався повернути кошти завчасно, за наступним графіком погашення заборгованості: 30.03.2018 повернути - 808095,00 грн., до 18.04.2018 повернути-808095,00 грн., до 30.04.2018 повернути -1616190,00 грн. В разі прострочення графіку погашення зобов`язався виплатити пеню згідно вимог чинного законодавства (а.с.19). Згідно розрахунку, наданого позивачем сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01 травня 2018 року по 11 січня 2021 року становить 448819,19 грн., три відсотки річних за період з 01 травня 2018 року по 11 січня 2021 року виходячи з суми заборгованості складає 261955,62 грн.(а.с.4). Спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем [PERSON] як позичальником боргових зобов`язань за розпискою. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка не лише є доказом укладення договору, а й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18. З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Своїми підписами сторони засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Відповідачем не спростовано твердження позивача про невиконання грошового зобов`язання у визначені сторонами строки. Відповідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням повернення грошових коштів заявлені позивачем до стягнення 3 % річних за період з 01 травня 2018 року по 11 січня 2021 року у розмірі 261955,62 грн. та інфляційні витрати за період з 01 травня 2018 року по 11 січня 2021 року у розмірі 448819,19 грн. є обґрунтованими та правомірними. Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку, з яким повністю погоджується. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу. Три відсотка річних та інфляційні витрати є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11350 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved