Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У червні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до ДП «Український радіотехнічний інститут» про визнання права власності, вказавши, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом на цю квартиру є Свідоцтво про право власності на житло від 18.11.1996р., яке ними було втрачено декілька років тому. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися спірною квартирою, тому що втратили оригінал вказаного Свідоцтва. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про прийняття рішення за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом є Свідоцтво про право власності на житло від 18.11.1996р., виданого Службою приватизації житлового фонду СБКВ УРТІ на підставі розпорядження від 15.11.1996р. № 59/59, зареєстрованого КП «ММБТІ» за р. № 19957 18.11.1996р. Вказане Свідоцтво було втрачено позивачами. Право власності позивачів на вказану квартирою підтверджується Довідкою КП «ММБТІ» від 11.03.2013р., згідно з якою квартира № 234 зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Довідкою ДП «Український радіотехнічний інститут» № 71 від 31.03.2014р. визначено, що [PERSON] дійсно працювала на підприємстві УРТІ з 1980-2000рр., отримала однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] дійсно видавався правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане Службою приватизації житлового фонду СБКВ УРТІ у відповідності до розпорядження від 15.11.1996р. № 59/59. У зв'язку з тим, що служба будівельного комерційного відділу УРТІ (СБКВ УРТІ) ліквідована наказом № 54 від 12.11.2008р., дублікат правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житло, видати не можливо. Статтею 316 ЦК України визначено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Приписами статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Роз'ясненнями п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Судом встановлено, що позивачі втратили правовстановлюючий документ на спірну квартиру, отримати дублікат Свідоцтво про право власності на житло від 18.11.1996р. не можливо. У відповідності до приписів статті 392 ЦК України, у разі втрати правовстановлюючого документу на майно суд може визнати право власності на це майно. Оскільки судом встановлено, що Свідоцтво про право власності на житло від 18.11.1996р. було втрачено та не можливо видати його дублікат, то суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів стягується судовий збір у розмірі 710,65 грн..

Outcome: approved