Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.11.2015 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На даний час не має матеріальної можливості виплачувати аліменти у встановленому судом розміру, у звязку із чим просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2015 року до повноліття дитини. Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з 16.10.2015 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та розясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що оскільки позивач має скрутне матеріальне становище та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розміру, є підстави для зменшення розміру аліментів та задоволення позову. Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі мають стягуватись від дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved