Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на оформлення проїзного документа і надання дозволу на виїзд за межі України без дозволу батька, посилаючись на те, що 14 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2054. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. 12 лютого 2013 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. За письмовою домовленістю між ними після розлучення дочка [PERSON] залишається на вихованні матері [PERSON] [PERSON] законно набула право користування житловим приміщенням, оскільки [PERSON] за власною згодою зареєстрував [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однак в подальшому [PERSON] вигнав [PERSON] та [PERSON] із вказаного житлового приміщення. На даний час [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають у квартирі, що належить [PERSON] на праві спільної часткової власності та знаходиться за адресою: 03037, [ADDRESS]. Як зазначає [PERSON], [PERSON] намагався позбавити [PERSON] права проживання в будинку за адресою реєстрації шляхом виселення її через суд, однак в задоволенні його позовних вимог йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав. На даний час [PERSON] та [PERSON] не підтримують стосунки, [PERSON] самостійно виховує дочку та піклується про її здоров'я, відпочинок, фізичний, духовний та моральний розвиток. [PERSON] спілкується з донькою [PERSON] виключно у дні, встановлені рішенням Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, але не двічі на тиждень, а один раз на тиждень. [PERSON] зазначає, що [PERSON] при зустрічах не приділяє дочці [PERSON] уваги, займається власними справами, не може забезпечити нормальне харчування. Протягом 2014 року [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням надати згоду на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон, в Грузію, до друзів [PERSON], які давно запрошують її з дитиною у гості. Однак, на всі звернення [PERSON] відповідав відмовою, і єдиною умовою для надання дозволу вказував зняття дитини з реєстрації у будинку за адресою: [ADDRESS] Останнього разу [PERSON] звернулася до [PERSON] з листом від 22 травня 2014 року з проханням надати дозвіл на виїзд [PERSON] у періоди з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014 року або в період з 15 вересня 2014 року по 01 листопада 2014 року до Грузії. На підтвердження реальності намірів поїхати в Грузію [PERSON] надала письмове запрошення від її подруги в Грузії. [PERSON] також звернулася до Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з листом про проведення роз'яснювальної бесіди з [PERSON] стосовно надання дозволу на виїзд [PERSON] за кордон. У відповіді Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зазначалося, що [PERSON] відмовився з'явитися та надати свої пояснення, та що вказане питання вирішується виключно судом. Так, [PERSON] в результаті не надав дозволу [PERSON] та малолітній дочці [PERSON] на виїзд до Грузії. [PERSON] зазначає, що у зв'язку з ситуацією, яка наразі склалася в Україні, вона не має можливості забезпечити дитині відпочинок на морі в Автономній Республіці Крим, і тому у зв'язку з необхідністю оздоровлення [PERSON] виїзд за кордон залишається єдиним способом забезпечити її належний відпочинок, фізичний та інтелектуальний розвиток, оздоровлення. На думку [PERSON], виїзд дочки [PERSON] за кордон відповідає її інтересам та бажанням, за своєю метою сприяє загальному розвитку та оздоровленню дитини, і [PERSON] необґрунтовано та безпідставно відмовляється від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів, що порушує права та інтереси дочки [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини або паспорта для виїзду за кордон, та надати дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу батька для малолітньої [PERSON], [INFO], у періоди з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014 року, та з 15 вересня 2014 року по 01 листопада 2014 року, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В подальшому представник позивача [PERSON] надав суду клопотання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, представник третьої особи поданий позов [PERSON] підтримав та просив при винесенні рішення враховувати інтереси малолітньої [PERSON]. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, і рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до довідки (Ф-3) з місця проживання сім'ї та прописки, виданої виконавчим комітетом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 вересня 2013 року за № 562 [PERSON], в будинку [ADDRESS] зареєстровано троє осіб - [PERSON], відповідач у справі, [PERSON], мати відповідача, та [PERSON], 2011 року народження, малолітня дочка відповідача [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого у зв'язку з тим, що [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, то буле сплачувати на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття. У Договорі обумовлено, що аліменти [PERSON] буде сплачувати аліменти не пізніше шостого числа кожного місяця на картковий рахунок, відкритий [PERSON] в будь-якій банківській установі. Відповідно до п. 2 Договору [PERSON] зобов'язався брати участь у вихованні доньки, а відповідно до п. 4 [PERSON] зобов'язалася отримувати аліменти та використовувати їх за цільовим призначенням для забезпечення дочки [PERSON] їжею, можливістю навчатися, гідними умовами життя. Відповідно до п. 8 Договору в разі несвоєчасного виконання умов Договору з виникненням заборгованості по аліментах з вини [PERSON], він зобов'язався сплатити [PERSON] пеню в розмірі 1% від суми прострочених аліментів за кожен день прострочення. 20 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про неправомірні дії з боку [PERSON], в якій вона зазначала що [PERSON] не виплачує аліменти на утримання дитини та перешкоджає проживанню її та дитини за зареєстрованим місцем проживання малолітньої [PERSON]. Опитати з даного приводу [PERSON] не видалося можливим у зв'язку з його відсутністю за зареєстрованим місцем проживання, перевірку за даною заявою закінчено і рекомендовано для відшкодування збитку звернутися у судовому порядку. 01 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації із заявою про захист житлових прав малолітньої [PERSON]. 03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про проведення бесіди із [PERSON] щодо неправомірних дій та порушення прав малолітньої [PERSON], та допомогти із вселенням до будинку, де зареєстрована [PERSON]. 12 травня 2014 року [PERSON] звернулася до начальника Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій зазначала, що [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов'язки щодо зустрічей з дитиною та її виховання. 23 травня 2014 року [PERSON] знову звернулася до начальника Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, у якій просила провести бесіду з [PERSON] щодо надання ним дозволу на виїзд дочки [PERSON] за межі України. З відповіді начальника Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що [PERSON] відмовляється від надання пояснень та не з'являється на співбесіду за викликом представників служби. З наявних матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із письмовим проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд дочки [PERSON] в супроводі матері з України до Грузії для відпочинку та оздоровлення строком на 45 днів, з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014 року та/або з 15 вересня 2014 року по 01 листопада 2014 року. У надісланому листі [PERSON] вказувала, що витрати щодо організації відпочинку забезпечує сама [PERSON] та сторона, яка їх запрошує. У судовому засіданні на запитання суду [PERSON] зазначала, що витрати з організації виїзду та відпочинку в Грузії повністю бере на себе сторона, яка їх запрошує, оскільки дохід [PERSON] становить приблизно 1 300 грн., з чого суд дійшов висновку, що [PERSON] особисто не здатна забезпечити виїзд дитини за кордон, та відсутні докази належного матеріального забезпечення [PERSON] з боку сторони, що запрошує. Тому у зв'язку з відсутністю належних та достатніх доказів у матеріалах справи суд не вбачає, що надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та надання дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька відповідає інтересам малолітньої [PERSON]. Відповідно до вимог п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» таке перетинання здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України та в'їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до вимог п. 17 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Судом не можливо встановити, з яких причин виникла необхідність у виготовленні окремого проїзного документа дитини, та чи зверталася [PERSON] із вказаною заявою до уповноважених органів до моменту звернення до суду, і чи вчиняла вона заходи для врегулювання питання внесення відомостей про дитину до свого паспорта у позасудовому порядку. Відповідно до вимог п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у розірваному шлюбі, тому перш ніж звернутися до суду [PERSON] мала звернутися до Державної міграційної служби із заявою про оформлення проїзного документа дитини чи внесення відомостей про дитину у свій паспорт для виїзду за кордон. В матеріалах справи наявний адресований [PERSON] лист громадянки Грузії [PERSON] про те, що вона запрошує [PERSON] та її дочку [PERSON] на відпочинок до Грузії, зобов'язується забезпечити їх житлом та бере на себе всі затрати, пов'язані з відпочинком та необхідним медичним обслуговуванням, однак відсутні докази про умови життя, матеріальне становище та можливість забезпечення належних умов для тривалого проживання дитини в періоди з 15 липня 2014 року по 01 вересня 2014 року або з 15 вересня 2014 року по 01 листопада 2014 року під час перебування дитини у Грузії. Також у вказаному листі, адресованому [PERSON], [PERSON] просила надати [PERSON] та її дочці [PERSON] дозвіл на виїзд до Грузії, хоча відповідно до чинного законодавства України такий дозвіл уповноважені надавати органи державної міграційної служби або суд. Враховуючи викладене, суду незрозуміло, кому насправді адресований вказаний лист, оскільки недоцільно звертатися до [PERSON] із запрошенням та проханням надати дозвіл на виїзд самої [PERSON] та її малолітньої дочки за кордон. Також суд не має можливості встановити, чи справді вказаний лист було написано громадянкою Грузії [PERSON] оскільки не можливо встановити його походження та спосіб відправки. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З матеріалів справи суду не зрозуміло, що право на виїзд за кордон без супроводу батька позивачка [PERSON] бажала отримати в інтересах дитини [PERSON], оскільки відсутні докази, які б підтверджували наявність належних умов для життя та відпочинку дитини, відсутні докази матеріальної спроможності забезпечити [PERSON] необхідні речі та умови, сплатити переліт та проживання в Грузії, відсутні докази, що виїзд за кордон в Грузію необхідний для дитини, сприятиме її відпочинку та оздоровленню. Оскільки [PERSON] є малолітньою і не може висловити свою думку та відстояти свої інтереси, суд вирішує питання про надання дозволу на виїзд за кордон на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього виїзду за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачається із вказаної норми, обов'язкове виготовлення проїзного документа необхідне у разі самостійного виїзду дитини за кордон, а [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували доцільність видачі проїзного документа відносно малолітньої дитини. Відповідно до вимог п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у раз пред'явлення оригіналу або нотаріально засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до інформаційної довідки Державної міграційної служби України заявнику для оформлення проїзного документа дитини необхідно звернутися до відділу Державної міграційної служби України із відповідною заявою та пакетом документів, серед яких, зокрема, нотаріально засвідчене клопотання батьків (або законних представників батьків чи дітей) у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у позові [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на оформлення проїзного документа і надання дозволу на виїзд за межі України без дозволу батька з підстав недоведеності заявлених вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на оформлення проїзного документа і надання дозволу на виїзд за межі України без дозволу батька, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги не підлягають задоволенню, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed