Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У травні 2021 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свій позов мотивують тим, що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадковий будинок [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року було накладено арешт на вищевказаний житловий будинок та заборонено його відчуження, передачу в заставу, оренду, погіршення стану та інших дій до прийняття рішення по справі. 16 жовтня 2009 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було визнано мирову угоду, згідно якої за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було визнано право власності по 1/5 частині за кожним на спірний житловий будинок. Зазначили, що скасувати арешт за їх клопотанням не виявилося можливим, оскільки в письмових матеріалах справи відсутній оригінал ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року про накладення арешту на вищевказаний житловий будинок. Позивачі посилаються на те, що вони як співвласники будинку, 1/5 частина якого зареєстрована за кожним із них, мають намір відчужити житловий будинок, однак у зв`язку із тим, що на нього накладено обтяження, вони не можуть цього зробити. Тому, змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні та задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію подав клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі державного виконавця, заперечень щодо позову не подав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги, з огляду на наступне. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , а саме заборонено його відчуження, передачі в заставу, оренду, погіршення стану та інших дій до прийняття рішення по справі. 16 жовтня 2009 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/5 частині за кожним, право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Провадження у даній справі закрито. Дана ухвала суду набрала законної сили 20 жовтня 2009 року. Як вбачається із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212633387, № 213575278, № 215637149, № 214444512, № 213593200, за позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності, по 1/5 частині кожному, зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . З листів Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 4791/8, № 4787/8, № 4788/8, № 4790/8, № 4789/8, вбачається, що згідно даних АСВП станом на день надання відповіді відкритих виконавчих проваджень де боржниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на виконанні у Фастівському міськрайонному ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) не перебуває. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини\~першої статті\~34\~цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивачі мають намір відчужити належне їм майном, проте через наявність заборони на його відчуження вони позбавлені можливості це зробити, що порушує їх право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивачі довели ті обставини, на які посилалися як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved