Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у [INFO] року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частку квартири [ADDRESS]. Згідно з заповітом від 26 квітня 2013 року позивач є єдиною спадкоємицею щодо майна померлого [PERSON] Позивач звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на 1/5 частку квартири. Позивач зазначила, що при житті [PERSON] звертався до реєстраційної служби з метою реєстрації права власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], однак державна реєстрація здійснена не була, оскільки спадкодавець раптово помер. За таких обставин, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав пояснення та просив розглядати справу за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 травня 2013 року. (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Згідно з заповітом від 26 квітня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори Іванець О.О., все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, [PERSON] заповів [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року, батько - [PERSON]. (а.с. 57) 31 серпня 2013 року від [PERSON] на адресу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька. Згідно з свідоцтвом про шлюб 05 жовтня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. За постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевської Н.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на 1/5 частину квартири. У відповідності до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] року помер [PERSON], спадкодавець з 1978 року по день відкриття спадщини був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 53-54) На час відкриття спадщини із спадкодавцем проживали [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. За своє життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого усе своє майно, з чого б воно не складалося, останній заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом 26 квітня 2013 року. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після 26 квітня 2013 року спадкодавцем інших заповітів залишено не було. 31 серпня 2013 року позивач - спадкоємець за заповітом звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Від інших спадкоємців за законом першої черги, які на час відкриття спадщини проживали разом з спадкодавцем, надійшли заяви, відповідно до яких [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили, що їм відомо про зміст заповіту, оскаржувати який у судовому порядку вони наміру не мають, на обов'язкову частку як непрацездатні не претендують, не заперечують щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я позивача. До складу спадкової маси, зокрема, увійшла 1/5 частка квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (спадкодавцю), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (позивачу по справі), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31 січня 2013 року, виданим органом приватизації державного житлового фонду - управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. 27 березня 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності, яка була залишена без розгляду у зв'язку з її відкликанням після смерті заявника. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відтак, за своє життя [PERSON] вчинив усі необхідні дії, направлені на набуття права власності на частку спірної квартири в порядку приватизації та здійснення державної реєстрації свого права власності. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 28 грудня 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на 1/5 частку квартири. Такі обставини свідчать про наявність спору про право, що дозволяє позивачу звернутися до суду в порядку позовного провадження з приводу визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна померлого [PERSON], та такою, що прийняла спадщину протягом шести місяців з дня її відкриття. Спадкодавець за своє життя набув право власності на 1/5 частку спірної квартири, визнання права власності на яку за позивачем прав та інтересів третіх осіб не порушує. За таких підстав, суд доходить висновку позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved