Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою № 809 будинку № 108 по пр. Слобожанський у м. Дніпро, посилаючись на те, що з 2014 року відповідач не проживає у спірній кімнаті гуртожитку. Просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою 809 у гуртожитку розташованому за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський (пр. Газети «Правда») буд. 108. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 8 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці 05.09.1996 року було видано ордер № 630 на зайняття кімнати 809 у гуртожитку № 108 по пр. Правди в м Дніпропетровську на склад сімї 2 особи: вона та син [PERSON], [INFO]. Позивачка та відповідач зареєстровані у гуртожитку з 25 листопада 1996 року, що підтверджується довідкою № [NUMBER] «Жилсервіс-5» ДМР від 18.05.2017 року. Згідно акту, складеного 18.05.2017 року майстром КА «Жилсервіс-5» [PERSON]В, [PERSON] у кімнаті 809 гуртожитку по пр. Слобожанський, 108 не проживає, його особистих речей у кімнаті немає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не є власником будівлі гуртожитку № 108 по пр. Слобожанський в м. Дніпро або власником кімнати 809 у цьому гуртожитку. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 передбачено, що користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди). Позивачкою ні свідоцтва на право власності, ні договору найму (оренди) відносно кімнати 809 будинку 108 по пр. Слобожанський у м. Дніпро суду не надано. Цивільним кодексом України та іншими законами України може встановлюватися для захисту певних прав чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. З урахуванням наведеного суд під час розгляду і вирішення цивільної справи визначає спосіб захисту, виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. У випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений статтею 16 ЦК України спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК України. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Так відповідно до ч 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. 6 ч 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках здійснюють володіння використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (майнових комплексів) (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя), організовують їх належне обслуговування та ремонт упорядкування. Встановлено, що власник гуртожитку № 108 по пр. Слобожанський у м. Дніпро не ставив питання про зняття відповідача з реєстрації місця проживання та про позбавлення відповідача права користування житловою площею у кімнаті 809 по пр. Слобожанський, 108 у м Дніпро. Разом із тим, саме власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зокрема у висновках Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, визначено, що право вимагати усунення відповідних перешкод має власник, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання предявивши разом із тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнатою у гуртожитку розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Слобожанський (пр. Газети «Правда») буд. 108, кім. 809 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: dismissed