Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить встановити юридичні факти, що померла [INFO] [PERSON] є рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON], а також що Сертифікат на право на земельну частку /пай/ [NUMBER], виданий 27 вересня 1996 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області за № 276 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ від 27 вересня 1996 року за № 328, належить померлій [INFO] [PERSON]. Разом з тим просив визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі по праву спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після померлої [INFO] сестри [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, де була заведена спадкова справа, і на частину спадкового майна у вигляді земельної частки /паю/ площею 4,08 га без визначення меж цієї частки в натурі отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але він позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку/пай/ розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, оскільки спадкодавець у свій час після смерті сестри [PERSON] не зареєструвала його у відділі Держгеокадастру і не отримала правовстановлюючі документи на спадкове майно. Також зазначив, що в Сертифікаті на право на земельну частку /пай/ [NUMBER], виданому 27 вересня 1996 року на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області за № 276 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ від 27 вересня 1996 року за № 328 на ім'я [PERSON], маються розбіжності в написанні ім'я та по батькові спадкодавця: замість правильного «[PERSON]», зазначено «[PERSON]» і саме цей Сертифікат належить померлій [INFO] [PERSON]. Постановою нотаріуса [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Позивачу судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином. Представник позивача - адвокат Дем'яненко Н.П /ордер датою 10.08.2017 серія СМ № 77 та витяг з договору про надання правової допомоги від 10.08.2017 № 8, ас 61-63/ підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви визнають вимоги позивача, просили справу розглянути за їх відсутності /ас 46/. Третя особа на судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просили справу розглянути за їх відсутності /ас 53/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1993 року вела погосподарський облік у сільській раді. [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], були рідними сестрами, обидві незаміжні і проживали разом в с. Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області. [PERSON] звали і [PERSON], і [PERSON], але при розпаюванні колгоспних земель анкетні дані колгоспників вносили на підставі даних обліку у самому колгоспі, паспортні дані до уваги не були взяті. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає у с. В.Пожня Краснопільського району Сумської області з 1983 року і була знайома з померлими [PERSON] та [PERSON], які були рідними сестрами, проживали в одному будинкуу цьому ж населеному пункті і вели спільне господарство. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Згідно з приписами з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору щодо розірвання шлюбу сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях Цивільного Кодексу України /далі - ЦК України/,за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 ЦК України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування і врегульовані нормами ЦК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] померла [PERSON], яка проживала у селі Верхня Пожня по вулиці Козіївка Краснопільського району Сумської області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно. На час відкриття спадщини - [INFO] спадкодавець [PERSON] проживала за реєстрацією у селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області разом з [PERSON], [INFO], яка являлася її рідною сестрою. Спадщину після померлої [PERSON] прийняла [PERSON] фактичним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та розпорядженням спадковим майном на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] /ас 10-11, 27-28/. За даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру за номерами 48443992, 48444007 від 18.07.2017, спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася та не видавалася; заповіт не складався /копії ас 43-44/. [INFO] у селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно. На час відкриття спадщини - [INFO] спадкодавець [PERSON] проживала за реєстрацією в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області /ас 12, 27/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 16 травня 2002 року секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 65 /копія ас 13/, спадщину прийняв відповідно до статті 534, частини першої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, за Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру спадкової справи № 167/2016 від 20.07.2016 була заведена спадкова справа та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом /ас 54-60/. 22 червня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородський В.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON], та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам / ас 18/. Згідно даних Сертифікату на право на земельну частку /пай/ [NUMBER], виданий 27 вересня 1996 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області за № 276 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ від 27 вересня 1996 року за № 328 /ас 15/. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить на наступних висновків: Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Згідно з п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно зі статтею 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За інформацією Державного архіву Сумської області від 27.05.2016 № Мз-542 та № Мз-543 в книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по селу Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області за 1925, 1927 роки відомостей про народження [PERSON] немає /ас 16/, у метричній книзі Миколаївської православної церкви села Верхня Пожня Охтирського повіту Харківської губернії за 1917 рік під номером 19 є запис про народження [PERSON], народженої [INFO], батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON] /ас 17/. За інформацією Державного акту на право колективної власності на землю серія СМ № 08 від 8 травня 1995 року, архівного витягу Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області та списку до нього громадян-власників земельних часток /паїв/ колишнього САПТЗТ «Родина» Славгородської сільської ради виданий Сертифікат на право на земельну частку /пай/ [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 328 на ім'я [PERSON] за місцем проживанням с. Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області /ас 19-26/. Зі змісту довідок № 02-27/1005 від 29.12.2016, № 02-27/394 від 07.06.2017, виданих виконкомом Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, та даних погосподарської книги № 1 за особовим рахунком [NUMBER] [PERSON] на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області не проживала та не проживає на даний час. [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] - це одна і та ж особа /ас 29-31/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленими та доведеними юридичний факт родинних відносин між фізичними особами - померлою [INFO] [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON], як між рідними сестрами; юридичний факт, що Сертифікат на право на земельну частку /пай/ [NUMBER], виданий 27 вересня 1996 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області за № 276 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ від 27 вересня 1996 року за № 328, належить померлій [INFO] [PERSON]. Крім того, у суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Факти, про встановлення яких просить заявник, мають для нього юридичне значення, обумовлені необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини першої статті1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини першої статті1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Таким чином, Позивач як спадкоємець за заповітом має право на спадкування права на земельну частку (пай), яку спадкодавець набула за життя та відносно якої не було отримано правовстановлюючий документ. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільськарада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними Витягу з технічної документації по грошовій оцінці земель від 12.07.17 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,08 га становить 82792 грн /ас 42/. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котрий є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved