Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20851 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором №ICKGMCUI.40310.004 від 14.01.2013р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Ухвалою суду від 18.05.2018р. первісного позивача було замінено його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив не подав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 12 грудня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2013р. між ПАТ «ВБР» (далі-Банк) та відповідачем був укладений Кредитний договір № ICKGMCUI.40310.004, на підставі якого Банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг /а.с.6-7/. Відповідно до п.3.1-3.2 Кредитного договору кредит надається на підставі заяви позичальника на отримання кредитної картки з лімітом зазначеним в п.2.2 (а саме: 2000 грн.) на споживчі цілі. Також сторони домовились, що Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє протягом 3 років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за кредитним договором. У разі закінчення терміну дії кредитного договору, при відсутності письмової заяви позичальника про розірвання кредитного договору та простроченої заборгованості по кредиту договір вважається подовженим на такий самий строк. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.3-2.5 Кредитного договору Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Відповідно до п.2.9 Кредитного договору у рамках кредитного договору Банк встановлює поновлювальний пільговий період кредитування терміном 30 днів, по кожній платіжній операції з процентною ставкою 0,0001%. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п.2.3 та 2.5 кредитного договору. Разом з тим, за умовами п. 6.1 Кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом сторони визначили, що Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвоєної ставки, що встановлена в п. 2.3 цієї угоди. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але в порушення наведених умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальником належним чином не виконувалися, внаслідок чого у відповідача станом на 31.05.2017 року утворилась заборгованість перед Банком в сумі 1996 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 4592 грн. 63 коп. - прострочена заборгованість за процентами. У відповідності до статті 610 Цивільного кодекс) України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Положеннями п. 6.2 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. З огляду на викладене, Банком також у складі заборгованості нараховано 14262 грн. 14 коп. пені. У рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» вказано, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Вказане рішення узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Нарахована пеня у розмірі 14262 грн. 14 коп. значно перевищує розмір основного боргового зобов'язання відповідача. За таких обставин, а також враховуючи становище відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, заявленої у складі заборгованості за Кредитним договором, до 3000 грн. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року, у справі № 6-100цс14. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження, в судове засідання не з'явився без поважних причин. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] Кредитним договором у сумі 9588,98 грн. витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Також слід зазначити, що 06.02.2018 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір №103 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право грошової вимоги до відповідача, в тому числі і за кредитним договором № ICKGMCUI.40310.004 від 14 січня 2013 року, що підтверджується також додатком №1 до вказаного договору /а.с.81-87/. З огляду на викладене, суд вважає правомірним позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яке набуло відповідне право грошової вимоги, грошові кошти в сумі 9588,98 грн. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги частково, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви пропорційно обсягу задоволених вимог.

Outcome: partial