Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У травні 2012 року до суду надійшла позовна заява Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Гончара, 37-А» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач зазначив, що на підставі Рішення Шевченківської районної у м. Києві ради № 108 від 23.11.2006 року житловий комплекс по [ADDRESS] був переданий на баланс Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку (далі - ОСББ) «Ожина» за актом передачі від 01.01.2007 року, правонаступником якого є ОСББ «Гончара, 37-А» (зареєстроване Державною реєстраційною службою України від 19.12.2010 року у ЄДРЮО та ФО (а.с. 12, 13) Відповідачі проживають сім'єю у складі трьох осіб (а.с. 36) у трикімнатній квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку, проте всупереч ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не сплачують кошти за користування житлово-комунальними послугами, у зв'язку із чим за період з 01.06.2008 року по 01.05.2012 року утворилась заборгованість у сумі 20.416,38 грн.. Щодо строку позовної давності, то позивач попередньо звертався із заявою про видачу Судового Наказу, ухвалою суду від 21.02.2012 року такий Наказ було видано, але за заявою відповідача була прийнята ухвала про скасування Наказу. Посилаючись на те, що вартість, структура та тариф житлово-комунальних послуг визначені за законом і стосуються всіх співвласників житлового будинку, незалежно від членства у ОСББ, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСББ «Гончара, 37-А» заборгованість у розмірі 25.005,85 грн., яка складається з таких сум, а саме : - 20.416,38 грн. - борг по житлово-комунальним послугам; - 3238,23 грн. індекс інфляції; - 1351,24 грн. 3% відсотків річних. У запереченнях (а.с. 84) відповідач [PERSON] посилається на незаконність нарахування боргу внаслідок не правочинності протоколів про затвердження тарифів загальними зборами, у яких вона участі не приймала, оскільки не є членом ОСББ. Зокрема зазначила, що помилково включено у суму заборгованості борг на грудень 2009 року у сумі 7086,47 грн., якого не було визначено щодо періоду його виникнення (а.с. 86). Заборгованість позивачем не деталізовано щодо розподілу окремо оплати за комунально-житлові послуги та прибудинкову території. Вважає, що оплата за комунальні послуги збільшена за рахунок розширення штату працівників ОСББ. У заяві про збільшення позовних вимог на жовтень 2012 року позивач просив стягнути з відповідачів солідарно - 24.978,27 грн., індекс інфляції у сумі 3238,23 грн. та три відсотки річних у сумі 1588,34 грн., а також на правову допомогу - 9100 грн. на користь відповідача. (а.с. 109-111). У процесі розгляду справи ухвалою суду від 21 травня 2013 року зупинено провадження у даній справі до вирішення іншої справи за позовом [PERSON] до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара, 37-А» про визнання недійсним протоколів загальних зборів щодо законності обчислення тарифів за надані послуги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2014 року відновлено провадження в цивільній справі в зв'язку з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, якою позовну заяву [PERSON] до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара, 37-А» про визнання недійсним протоколів загальних зборів залишено без розгляду. У червні 2014 року позивач збільшив позовні вимоги (а.с. 37-39) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 2008 по серпень 2012 року додатково просив стягнути борг, що утворився за період з вересня 2012 року до жовтня 2014 року у сумі: - 39.900, 87 грн., інфляція 5922,15 грн., 3% річних 3.196 грн.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року залишено без розгляду позовну заяву за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара, 37-А» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2012 року до жовтня 2014 року у сумі: - 39.900, 87 грн., інфляція 5922,15 грн., 3% річних 3.196 грн. з підстав ст. 96, ч. 6. ст. 119, п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2008 року по серпень 2012 року в сумі - 24.978,27 грн., індекс інфляції у сумі 3238,23 грн. та три відсотки річних у сумі 1588,34 грн., а також на правову допомогу - 9100 грн. на користь відповідача (а.с. 109-111) і судові витрати. Стосовно заперечень відповідача зазначив, що твердження відповідача щодо встановлення нових тарифів з недотриманням визначеної процедури не спростовують доводи позивача, оскільки тарифи на комунальні послуги, які застосовані позивачем при нарахуванні оплати комунальних послуг, спожитих відповідачами, відповідають визначеним законом та нормативними актами правилам та були затверджені розпорядженнями КМДА. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив та просив суд про застосування строку позовної давності, пояснивши наступне. Як вбачається з довідки «Наявність боргів», наданої позивачем обліковується за відповідачем борг, починаючи з 2007 року. Так, за період з грудня 2007 року по грудень 2009 року позивачем нараховано заборгованість 7086,47 грн.; з довідки «Про нарахування та оплату по особовому рахунку [NUMBER] за період з 01.12.2009 року по 18.04.2012 рік, наданої позивачем по справі до загальної суми боргу 20416,38 грн. позивачем також включена сума 7086,47 грн., яка фактично виходить за межі строку позовної давності, що встановлена вимогами ст.257 ЦК України. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти, вимога про стягнення яких сплила у часі на підставі положень ст. 257 ЦК України. Крім того, часткова сплата відповідачем певних грошових сум пов'язана з оплатою відповідачем послуг, які надані зовсім не позивачем (за холодне постачання, водовідведення, та за опалення). Тобто, відповідач сплачував за інші послуги, що надані постачальниками води та тепла, а не за «послуги», які нібито надавало ОСББ і тим самим у розумінні вимог част.1 ст.264 ЦК України жодного разу не вчиняв дію, яка б свідчила про визнання відповідачем свого боргу перед позивачем. Крім того, вважає, що вимоги позивача не основані на законі, посилаючись на недотримання норм закону стосовно розрахунку заборгованості, зазначеної у позовних вимогах; порушення ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» щодо права власників перераховувати оплату послуг безпосередньо на рахунки підприємств та організацій, якими надаються послуги, - відповідачі не є членами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара, 37-А» і не уповноважувала позивача нести витрати за житлово-комунальні послуги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали заперечення надані представником відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, які з'явились в судове засідання, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи Рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради № 108 від 23.11.2006 року житловий комплекс по [ADDRESS] був переданий на баланс Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Ожина» за актом передачі від 01.01.2007 року, яке було у 2008 році перейменовано в Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 37-А» (далі ОСББ) та зареєстроване Державною реєстраційною службою України від 19.12.2010 року у ЄДРЮО та ФО (а.с. 12, 13). Відповідачі проживають у [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], у якій крім неї проживають [PERSON], [PERSON]. У запереченнях (а.с. 84) відповідач [PERSON] посилалася на те, що вона, як власник квартири не є членом (далі ОСББ), маючи право згідно із ст. 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» укладати угоди з ОСББ про співпрацю та дії у спільних інтересах. А також вказала на незаконність нарахування боргу внаслідок не правочинності протоколів про затвердження тарифів загальними зборами, у яких вона участі не приймала, оскільки не є членом ОСББ. Крім того зазначила, що помилково включено у суму заборгованості за грудень 2009 року у сумі 7086,47 грн., якого не було у зазначений періоду (а.с. 86). А також позивачем не деталізовано заборгованість щодо окремого зазначення оплати за комунально-житлові послуги та за прибудинкову територію. Відповідач стверджував, що оплата за послуги збільшена за рахунок розширення штату працівників ОСББ. Між тим, як зазначено в ухвалі Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року за апеляційною скаргою представника [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 37-А», яким відмовлено їй у позові про визнання недійсними протоколів загальних зборів та про визнання протиправним виключення позивача із складу членів ОСББ «Гончара 37-А». Відмовляючи у позові [PERSON] суд встановив, що на час розгляду справи позивач є членом ОСББ «Гончара 37-А», доказів про те, що вона була виключена зі складу членів ОСББ «Ожина» та не є членом ОСББ «Гончара 37-А» позивачем не надано. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по спожитим комунальним послугам, позивач посилався на те що відповідачі, проживаючи сім'єю у складі трьох осіб (а.с. 36) у трикімнатній квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку, всупереч ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не сплачують кошти за користування житлово-комунальними послугами, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Положеннями п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює, державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю) сторін споживач. Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, а обов'язок споживача оплатити ці послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 8 ст.22 цього Закону не допускається відмова від укладання договорів оплати рахунків та несплати необхідних платежів пов'язаних з наданням житлово-комунальних послуг. У відповідності із ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник квартири та інші відповідачі повинні сплачувати кошти за користування житлово-комунальними послугами та витрати, пов'язані із обслуговуванням будинку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Водночас, як встановлено судом, відповідачі не дотримуються положень законодавства та не сплачують у повному обсязі рахунки за спожиті комунальні послуги. Так, як зазначено позивачем у позовній заяві, внаслідок несплати відповідачами за спожиті комунальні послуги за період з 01.06.2008 року по 01.05.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 20.416,38 грн., крім того позивач вважає, що відповідачі мають сплатити суму 3238,23 грн., як індекс інфляції та 1351,24 грн. три відсотки річних. Що стосується незаконності нарахування боргу внаслідок не правочинності протоколів про затвердження тарифів загальними зборами ОСББ, то позивач стверджував, що вартість, структура та тариф житлово-комунальних послуг визначені згідно із законом і стосуються всіх співвласників житлового будинку, незалежно від членства у ОСББ. Відповідні тарифи, які застосовані позивачем при нарахуванні оплати затверджені розпорядженнями КМДА і є законними. (а.с. 127). Як вище було зазначено, Рішенням від 23 травня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва № 761/10088/13-ц [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «О. Гончара 37-А» про визнання недійсними протоколів загальних зборів. 22 липня 2014 року Апеляційний суд м. Києва розглянув справу за апеляційною скаргою представника [PERSON] на зазначене вище рішення Шевченківського районного суду м. Києва та за результатом розгляду відхилив подану апеляційну скаргу, залишивши в силі рішення суду першої інстанції. Частина третя статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В уточненій заяві про збільшення позовних вимог по жовтень 2012 року позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті спожитих комунальних послуг у сумі 24.978,27 грн., індекс інфляції у сумі 3238,23 грн. та три відсотки річних у сумі 1588,34 грн., а також на правову допомогу - 9100 грн. на користь відповідача. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив на підставі наданих позивачем розрахунків (а.с. 37-38) по оплаті відповідачами спожитих комунальних послуг на період з 01.06.2008 року по 01.05.2012 року була визначена сума заборгованості у розмірі 20.416,38 грн. Представником позивача було уточнено період заборгованості боргу до серпня 2012 року (а.с. 109-110). Згідно із розрахунком за весь період складала 24.978,27 грн., 3238,23 грн.; індекс інфляції - 3238,23 грн.; три відсотки річних - 1351,24 грн.. У заяві до суду відповідачі просили застосувати строк позовної давності, який не дотримано позивачем. Суд вважає заяву такою, що піддягає задоволенню. Тому період заборгованості, вказаний позивачем з 01.06.2008 року по травень 2012 року, тобто за чотири роки, просила визначити з врахуванням пропущеного строку позовної давності. Суд вважає, що слід стягнути заборгованість за виключенням пропущеного строку, з врахуванням додаткових вимог позивача, тобто стягнути заборгованість починаючи з травня 2009 року по серпень 2012 року. Отже, на підставі наданих позивачем розрахунків (а.с. 37-39) щодо суми заборгованості на 01.05.2012 року, враховуючи заяву відповідачів, становитиме суму боргу з травня 2009 року по квітень 2012 року у розмірі 20.416,38 - 2177,66 = 18.238,72 грн. За довідкою про заборгованість за несплату спожитих комунальних послуг на 01.08.2012 року позивач зазначив що заборгованість складає (а.с. 112) за розрахунком щомісяця за травень, червень, липень 2012 року суму у розмірі 2.286,60 грн. (762.90 + 790.83 + 732.87). А всього за визначений судом період нараховується сума боргу за спожиті послуги у розмірі: 18238,72 грн. + 2.286,60 грн. = 20.525,32 грн., яку слід зменшити з врахуванням суми перерахунку субсидій за минулий час у розмірі 837.90 грн. (а.с. 112), що складатиме розмір заборгованості, яка підлягає стягненню за комунальні послуги з відповідачів суму 19.687,42 грн. (20.525,32 грн. - 837.90 грн.). Окрім того, згідно із ст.625 ЦК України підлягають стягненню за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті спожитих комунальних послуг. На підставі наданих позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних суд, виходячи із можливості розрахунків, які надав позивач (ас. 41-43 та ас.110), визначив в межах періоду заборгованості з травня 2009 року по серпень 2012 року три проценти річних у сумі - 1289,06 грн.; розмір індексу інфляції на 01.05.2012 року (розрахунків індексу інфляції після травня 2012 року не було) у сумі 2942,08 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи пропущений строк позовної давності, борг відповідачів необхідно врахувати за період з травня 2009 року до серпня 2012 року, який складає по заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 19 687 (дев'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн., 42 коп., індекс інфляції у сумі 2942,08 грн. (дві тисячі дев'ятсот сорок дві) грн. 08 коп. та три відсотки річних у сумі 1 289 (одна тисяча двісті вісімдесят дев'ять) грн., 06 коп. У решті позовних вимог слід відмовити з підстав вищенаведених у рішенні суду. Суд вважає підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів понесені судові витрати позивача у сумі 490 грн. На підставі ст.ст. 64, 66, 67, 162 ЖК України, ст.ст. 360, 382, 383 ЦК України та

Outcome: partial