Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] та [PERSON] (надалі за текстом - заявники) звернулися до суду зі спільною заявою, про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї заяви зазначили, що 22.09.2006 року між заявниками був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 1115, видане 22.09.2006 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 15.01.2008 року, серія [NUMBER], актовий запис № 71, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, втрата довіри та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з червня 2013 року, в них немає спільних інтересів, під час спільного проживання у них через різницю в поглядах на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, що привели до напружених стосунків, заявники просили розірвати шлюб. До початку судового засідання, заявники подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій вони зазначили, що заяву підтримують та просять її задовольнити в повному обсязі. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини не має. З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2018 р. між заявниками було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, з якого вбачається, що спільна дитина заявників буде проживати разом з матір'ю - [PERSON], на утримання дитини до досягнення нею 18 років батько, [PERSON], зобов'язується до 15-го числа щомісячно перераховувати 3000 грн., при цьому, батько має право зустрічатись та без перешкод спілкуватися з дитиною, в тому числі у будь-який день тижня, в свою чергу, мати зобов'язується не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком та не підбурювати дитину проти батька та його родичів. Кожна сторона зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на неї цим Договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов'язків (а.с. 12). Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК Україниу порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а відтак, відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved