Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У травні 2016 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач колишня невістка, з липня 2013 року виїхала з квартири позивача та вивезла усі свої речі, забрала дітей. Відповідач більш ніж три роки не мешкає в належній позивачу квартирі, за комунальні послуги не сплачує, тому позивач просить суд позов задовольнити та зняти їх з реєстраційного обліку. У жовтні 2016 року [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про вселення. В обґрунтування позову вказано, що вона разом з дітьми виїхала з квартири з причини неприязних стосунків з колишнім чоловіком [PERSON] та свекрухою [PERSON] Просить суд вселити її до помешкання за яким вона та діти мають реєстрацію. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] обставини викладені в позові підтримали, позов просили задовольнити. Вказував, що відповідачка з 2013 року в належній квартирі не мешкає із своєї волі, самостійно виїхала з неї, вивезла свої речі, забрала дітей, за квартиру комунальні послуги не сплачує, з приводу зустрічного позову - заперечували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти обставин викладених в позові заперечувала, в задоволенні позову просила відмовити. Вказувала, що фактично виїхала із квартири позивача з причини неприязних стосунків з колишнім чоловіком та його матір'ю, просить її вселити до квартири та задовольнити зустрічну позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, первісну позовну заяву - підтримав. Представник третьої особи - служба у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради в особі [PERSON], підтримала зустрічну позовну заяву, просила прийняти рішення на користь неповнолітніх дітей. Представник третьої особи - виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судовому засіданні [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено сторонам право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Судом встановлено, 12.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2013 року - шлюб розірвано, рішення набрало законної сили (а.с.12). [INFO] народився син - [PERSON]; [INFO], народився син [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.8, 9). Позивач за справою [PERSON] - мати [PERSON]. Сторони по справі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 88 від 01.04.2016 року (а.с.13). На підставі ордеру № 03547 виданого виконавчим комітетом Криворізької Ради народних депутатів від 05.02.1991 року, [PERSON], як основний квартиронаймач отримала квартиру [ADDRESS] (а.с.22). Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з її сином виїхала з вказаної квартири, винаймає інше житло, після чого до квартири не з'являлась, на підтвердження чого надала копію акту про встановлення факту не проживання від 21.04.2016 року, підписаний сусідами позивача в яких зазначено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з січня 2013 року у квартирі не проживають (а.с.11). Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки здійснюється у судовому порядку. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечувала факт добровільного припинення користування спірною квартирою, вказувала, що була змушена тимчасово виїхати з квартири та забрати дітей через дії позивача та колишнього чоловіка, через неприязні стосунки не приходила додому. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] їхня близька родичка та вони знають про те, що вона покинула квартиру, де зареєстрована з дітьми, через постійні сварки з [PERSON] та [PERSON] У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що суд може у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, в наслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що припинення користування квартирою відповідачем трапилось поза її волею. Доказів того, що відповідачка має у власності інше житло до матеріалів справи не надано. Судом не було встановлено підстав, визначених ЖК Української РСР, для визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом. При вирішенні позовних вимог суд також враховує, що діти відповідача та третьої особи зареєстровані в квартирі позивача, питання щодо визначення місця проживання дітей сторонами в законному порядку не вирішувалося. Поважність причини відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил щодо оцінки доказів. Твердження представника позивача та позивача про необхідність зняття відповідача з реєстраційного обліку виникла через несплату комунальних послуг не можуть бути враховані судом, оскільки жодних доказів спору з цього приводу надано не було. За таких обставин та з урахування інтересів дітей, суд дійшов висновку, що [PERSON] із двома неповнолітніми дітьми з поважних причин не мали можливості користуватися спірною квартирою, оскільки між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2016р. у справі № 199/52/15-ц. Водночас суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про вселення, так як вона не надала належних доказів про те, що позивач чинить перешкоди у користуванні спірним житлом. У зв'язку з відмовою в позові, на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed