Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У травні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також про стягнення на їх утримання аліментів у розмірі по 1/3 частині з усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що від шлюбу відповідачі мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] було влаштовано до комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» з 07 травня 2010 року, а [PERSON] - з 05.10.2009 року, у зв'язку з тим, що батько дітей відбував покарання у місцях позбавлення волі за вироком Волноваського райсуду Донецької області від 29.01.2010 року, а мати - перебувала під вартою з 29.01.2010 року і вироком Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 16.03.2010 року була позбавлена волі. Рішеннями колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради від 24 лютого 2010 року за №№ 31/1, 31/2 малолітнім [PERSON] та [PERSON] відповідно було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Також діти були влаштовані до державного закладу на постійне повне державне забезпечення: [PERSON] - рішенням колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради від 24 лютого 2010 року № 35/1, а [PERSON] - відповідним рішенням № 95/4 від 28.04.2010 року. 16 квітня 2010 року відповідач за відбуттям строку покарання звільнився з місць позбавлення волі, проте з питанням щодо повернення дітей на виховання та спільне проживання до служби у справах дітей не звертався. За час перебування дітей у дитячому будинку «Центр опіки» відповідач відвідував дітей 6 разів, останній раз - 20 липня 2010 року, після чого до дитячого будинку більше не приходив. На теперішній час місце проживання відповідача не відоме, він ніякої допомоги дітям не надає, їх подальшою долею та здоров'ям не цікавиться. У березні 2013 року з метою соціального захисту дітей Орган опіки та піклування звернувся до Іллічівського райсуду з аналогічним позовом, але рішенням від 12.08.2013 року у задоволенні позову було відмовлено з причин недоведеності факту ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. З часу винесення рішення відповідачка [PERSON] до служби у справах дітей з приводу повернення дітей не зверталась, незважаючи на її намір зробити все для повернення дітей додому. З родиною [PERSON] Іллічівським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради проводиться робота у рамках соціального супроводу з 09.10.2013 року для збереження біологічної родини. [PERSON] мешкає в [ADDRESS], працює. Спеціалістами центру останній надавалась допомога щодо отримання реєстрації, але рекомендації нею не виконані. На телефонні дзвінки вона не відповідає, на запрошення відвідати центр не реагує. Згідно характеристики голови КСН «Мирний» за час проживання за вищевказаною адресою зарекомендувала себе з негативного боку, дітьми не займається, говорить неправду, неодноразово надходили скарги про те, що в її будинку збираються галасливі компанії. Згідно листа з ЗОШ №11, де в 5 класі навчається [PERSON], його мати під час навчального процесу сина не відвідувала. За період з 01.01.2013 року по 12.02.2014 року мати відвідувала своїх дітей у дитячому будинку 5 разів, станом здоров'я та їх успіхами не цікавиться, у зв'язку із чим адміністрація дитячого будинку «Центр опіки» вважає повернення дітей в родину матері недоцільним. На комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради 10.04.2014 року було розглянуто питання про подальшу участь відповідачів у долі їх дітей, і вирішено звернутись до суду із заявою про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнути на їх утримання аліменти у розмірі по 1/3 частині з усіх видів їх заробітку щомісячно з кожного, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виховання дітей, їх утримання, що підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого, згідно свідоцтва про народження, виданого 23 жовтня 2003 року виконкомом Донської селищної Ради Волноваського району Донецької області, є відповідачі у даній справі. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого, згідно свідоцтва про народження, виданого 17 жовтня 2008 року Іллічівського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, є відповідачі у даній справі. (а.с. 14-15). 16.01.2008 року [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі. 16 квітня 2010 року він звільнився за відбуттям строку покарання. (а.с. 9, 13, 77). Відповідачка [PERSON] була засуджена вироком суду від 16.03.2010 року за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який було змінено ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.05.2010 року: застосовано до неї ст. 69 КК України та остаточно визначено до відбуття 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. 21.02.2012 року її було звільнено умовно-достроково. (а.с. 7, 10-11). Рішеннями колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради від 24 лютого 2010 року за №№ 31/2, 31/1, 35/1 та від 28 квітня 2010 року за № 95/4 малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та влаштовано їх до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. (а.с. 18-21). З 05 жовтня 2009 року і по теперішній час у дитячому будинку «Центр опіки» на повному державному забезпеченні згідно рішень колегії Іллічівської райадміністрації знаходиться малолітній [PERSON], з 07 травня 2010 року і по теперішній час - [PERSON]. Відповідачка за період з 01 січня 2013 року по теперішній час відвідувала синів у дитячому будинку 5 разів: 17 січня 2013 року, 17 вересня 2013 року, 25 жовтня 2013 року, 27 січня 2014 року та 12 лютого 2014 року. Батько дітей - відповідач у справі до закладу протягом останніх двох років не звертався, станом здоров'я дітей не цікавився, участі у їх вихованні не приймав, до дитячого будинку не телефонував. Старший хлопчик [PERSON] висловлює неусвідомлене позитивне бажання щодо повернення у родину матері, ставиться до неї добре. Адміністрація дитячого будинку «Центр опіки» вважає повернення дітей в родину матері - відповідачки у справі недоцільним. (а.с. 30, 31, 32, 79). Службою у справах дітей Іллічівської райадміністрації відповідачку було повідомлено під розписку про необхідність забрати дітей з дитячого будинку для виховання та сумісного проживання (а.с. 33). 27 лютого 2012 року вона звернулась до служби із заявою про видачу дозволу на відвідування дітей у дитячому будинку, а 23 серпня 2012 року - із заявою про подовження строків для подачі документів, щоб забрати дітей з дитячого будинку (а.с. 34, 35). 07 червня 2010 року відповідач [PERSON] звернувся до адміністрації дитячого будинку «центр опіки» із заявою про надання дозволу на побачення з дитиною - сином [PERSON]. Крім того, у своїй заяві він пояснює, що має намір звернутися до суду з позовом про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] відомостей про нього як про батька дитини, оскільки він не є біологічним батьком дитини (а.с. 44). Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач мешкав за адресою в [ADDRESS] без реєстрації. На теперішній час за вказаною адресою не проживає. Реєстрації не має. За місцем проживання у с.Донське Волноваського району Донецької області відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, не працював. На теперішній час у селищі не проживає (а.с. 59, 62, 82). На теперішній час дитина [PERSON] навчається у 5-Б класі ЗОШ № 11. Його мати [PERSON] сина за час виховного процесу не відвідувала. Усіх вихованців дитячого будинку батьки можуть відвідувати у центрі з дозволу їх адміністрації (а.с. 32). [PERSON] за місцем проживання за характеристикою, наданою головою КСН «Мирний» від 24.04.2014 року, характеризується негативно, до КСН надходили скарги з приводу того, що в її будинку збираються галасливі компанії. (а.с. 25). З серпня 2012 року по теперішній час відповідачка мешкає в Іллічівському районі [ADDRESS] разом з цивільним чоловіком [PERSON], але реєстрації не має. (а.с. 22, 97). Родина відповідачки [PERSON] знаходиться під супроводом Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради. Триває постійна робота з сім'єю відповідачки. Здійснюються виходи за місцем її проживання, проводяться бесіди та консультації. Крім того, відповідачці було надано лист щодо сприяння у наданні реєстрації в м.Маріуполі по [ADDRESS] та копію акту обстеження, необхідні для реєстрації. Також надано комплекс соціальних послуг, зокрема юридичних та інформаційних консультацій з метою прискорення процесу повернення дітей до біологічної родини [PERSON] Відповідачці були надані рекомендації щодо створення відповідних умов для проживання дітей з нею. З метою поліпшення взаємовідносин з дітьми спеціалістами Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради відповідачці було надано рекомендації постійного відвідування дітей у «Центрі опіки» та звернутися до психолога центру (а.с. 26-29). У березні 2013 року представник служби зверталась до суду з аналогічними вимогами. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2013 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей було відмовлено (а.с. 40-42). Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дітей не займаються. Життям дітей відповідачі не цікавляться, з їх боку відсутня будь-яка турбота про синів, про їх розвиток. До того ж, про байдуже ставлення до ситуації свідчить і те, що відповідачка [PERSON] під час розгляду позову Органу опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення її батьківських прав у 2013 році зобов'язувалась у найближчий час здійснити усі необхідні дії для повернення дітей, між тим до цього моменту ситуація не змінилась, допомогу від Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради не приймає, їх рекомендації не виконує. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, і позовні вимоги про позбавлення їх батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На ім'я дітей відкрито особові рахунки у ВАТ «Державний Ощадбанк України» [PERSON] - [NUMBER], та [PERSON] - [NUMBER] (а.с. 57, 58). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платників аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь неповнолітніх дітей аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою представник позивача був звільнений від сплати судового збору та вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved