Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача борг по орендній платі за січень, лютий 2014 року з урахуванням індексу інфляції по договору оренди №12 від 20 червня 2013 року у розмірі 291 058 грн. 25 коп., курсову різницю у розмірі 425 882 грн. 88 коп. по вказаному договору, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 49 991 грн. 20 коп., суму боргу за комунальні платежі у розмірі 8 524 грн. 85 коп., пеню за несвоєчасну сплату комунальних платежів у розмірі 1 973 грн. 80 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «НК «Народна» було укладено договір оренди №12, згідно якого позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування - оперативну оренду - нежитлове приміщення загальною площею 845 кв.м. на 5-му поверсі будинку по [ADDRESS] у м. Києві строком на два роки. Загальна сума орендної плати за один місяць становить 169 000 грн. Відповідно до умов договору кожен місяць оренди сума орендної плати змінюється відповідно до зміни офіційного курсу НБУ гривні до долара США на день сплати орендної плати. Окрім заборгованості по орендній платі у відповідача виникла заборгованість по оплаті комунальних послуг за використання електроенергії. Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення про заборгованість по орендній платі. Натомість відповідач звернувся до [PERSON] з листом, в якому попередив про дострокове припинення договору оренди. Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, а представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки представника суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Нафтова компанія «Народна» було укладено договір оренди, згідно якого позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування - оперативну оренду - нежитлове приміщення загальною площею 845 кв.м. на 5-му поверсі будинку по [ADDRESS] у м. Києві строком на два роки. Позивач є власником зазначеного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності. [PERSON] направляв відповідачу вимогу про усунення порушень за договором оренди. Відповідно до пункту 5 Договору, кожен місяць оренди сума орендної плати змінюється відповідно до зміни офіційного курсу НБУ гривні до долара США на день сплати орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для його виконання. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено нормами Закону від 03 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі 6-36736вов10). Таким чином, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Відповідно до пункту 5 Договору оренди, сума орендної плати обчислюється орендарем за формулою: 25,00*Ктех, де Ктех - курс Нацбанку України відношення гривні до долара США на дату сплати орендної плати. Отже, враховуючи те, що орендна плата щомісяця змінювалася з урахуванням долара США вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних витрат задоволенню не підлягають. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути суму боргу по орендній платі без урахування індексу інфляції у розмірі 226 333 грн. 45 коп. Що стосується вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та пені суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 3.6 договору оренди компенсування за використану електроенергію відшкодовується орендарем згідно показників лічильника, встановленого в приміщенні, комунальні послуги (вентиляція та опалення - у зимовий період, вентиляція та кондиціювання - у літній період) відшкодовується орендарем окремо пропорційно орендній площі на підставі наданих орендодавцем рахунків протягом трьох днів з дати виписки рахунку. Відповідно до п. 5.1 договору за неналежне виконання орендарем обов'язку по сплаті орендної плати та інших грошових зобов'язань він зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню у розмірі діючої на час цього неналежного виконання подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення. Враховуючи те, що ТОВ «Нафтова компанія «Народна» не виконувала належним чином свої зобов'язання за договором оренди вимоги позивача про стягнення суми боргу за комунальні платежі та пені за несвоєчасну сплату орендної плати та несвоєчасну сплату комунальних платежів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Разом з тим, заявляючи позовну вимогу про стягнення курсової різниці [PERSON] не звернув увагу на наступне. Перелік захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказана норма Цивільного кодексу України носить імперативний характер, що передбачає виключний перелік способі захисту права, визначений законом на даний час. Однак, ані наведеною нормою, ані жодним іншим законом, ані умовами укладеного між сторонами договору оренди не встановлена можливість орендодавця захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Крім того, ані ст. 611, ані ст. 625 ЦК України не передбачено застосування до сторони зобов'язання у разі його порушення такого виду відповідальності як стягнення курсової різниці. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь заборгованості по орендній платі без урахування індексу інфляції, заборгованості по комунальних платежах та пені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Outcome: partial