Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У суд звернулося Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.10.2012 року в сумі 12 859,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач [PERSON] підписала заяву № б/н від 12.10.2012 року та для користування кредитним картковим рахунком отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 13.08.2018 р. утворилася заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 12 859,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 80,75 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6 420,71 грн., нарахована пеня - 5 269,78 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 588,56 грн. Тому заявлено АТ КБ ПриватБанк позов до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача Кіріченко Р.А. про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Не заперечує про заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] , якій у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зважаючи на те, що [PERSON] повідомлена належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, в силу п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії анкети-заяви відповідача від 12.10.2012 року про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено, що між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, а саме надання кредиту шляхом отримання платіжної картки кредитка «Універсальна» та зарплатної картки. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 13.09.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору з [PERSON] в загальній сумі 12 859,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 80,75 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6 420,71 грн., нарахована пеня - 5 269,78 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 588,56 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, штрафів та пені, комісії, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12 жовтня 2012 року, посилався на копію Витягу з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заявлених до стягнення позивачем нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафів, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю. Розглядаючи позовні вимоги в іншій частині судом встановлено, що згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, станом на 13.09.2018 р. має місце заборгованість за кредитним договором, укладеним з [PERSON] за тілом кредиту у сумі 80,75 грн. Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 80,75 грн. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 11,10 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 0,63 %.

Outcome: dismissed