Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У січні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у жовтні 2020 року від свого керівництва вона довідалася про наявність виконавчого провадження № 63146608, відкритого за постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. від 30 вересня 2020 року, щодо примусового виконання виконавчого напису № 4922, вчиненого 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з неї / [PERSON] / на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 36677,72 грн. відповідно до кредитного договору № 001-28549-101013 від 10 жовтня 2013 року, укладеного між нею /позивачкою/ та ПАТ «Дельта Банк». Так, вказаним виконавчим написом нотаріус пропонує стягнути з неї /позивачки/ невиплачені в строк грошові кошти на користь відповідача - ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» за вказаним кредитним договором, за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року у розмірі 21378,77 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 15148,95 грн .- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 36677,72 грн. Вважала, що зазначений виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» і є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, з наявних документів, на підставі яких такий виконавчий напис було вчинено, не вбачається, що нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, здійснення його часткового погашення, а відповідно, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір її /позивачки/ заборгованості перед банком, що зазначена у виконавчому написі, є безспірною, також у документах, доданих до виконавчого напису, відсутні будь-які відомості, підтверджуючі отримання нею /позивачкою/ повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, крім того оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом вже після спливу трирічного строку, в межах якого кредитор міг звернутися за захистом свого права щодо повернення кредиту до нотаріуса. Тому просила визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса від 24 січня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Карасьова Л.А. позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй письмовій заяві від 15 березня 2021 року зазначив, що позов визнає. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» від 23 січня 2020 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. 24 січня 2020 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4922, яким запропонував стягнути з позивачки [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09 лютого 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-28549-101013 від 10 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року включно суму у розмірі 21378,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15148,95 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн. - плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 36677,72 грн. 30 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. на підставі заяви ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» від 10 вересня 2020 року, було відкрито виконавче провадження № 63146608 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц, 29 березня 2019 року, у справі №137/1666/16-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису, боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., вчинений 24 січня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за номером 4922, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» коштів на загальну суму 36 677,72 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141,142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 454 грн. /908 грн. х 50 %/, а також стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 454 грн.

Outcome: approved