Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У травні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивовано тим, що 03.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 10.11.2013 від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 шлюб між сторонами розірвано. Спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , з моменту розлучення батьків і до теперішнього часу проживає разом з матір`ю, проте органами опіки та піклування чи судом не було досі офіційно встановлено місце проживання дитини. Позивач зазначає, що за місцем її проживання створені всі умови для комфортного проживання дитини, син має власну велику кімнату, стан житла дозволяє комфортно та без обмежень розміщати його особисті речі, одяг, книжки та іграшки, відсутня проблема нестачі житлової площі та перенаселення житла. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року відкрито провадження по цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В судове засідання з`явилась позивач, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове повторно не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку, свого представника не направили. Надіслали до суду висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2017 виправлено описку в тексті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017. Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 28.11.2013 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві. Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8111882 від 17.08.2013. [PERSON] проживає разом з матір`ю у квартирі [ADDRESS] , а зареєстрований разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією зазначеної в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 10.10.2000, а також проїзним документом дитини серії [NUMBER] . У відповідача, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207559026 від 27.04.2020 право власності на нерухоме майно, житла у власності не має. З 13.08.2018 дитина відвідує Освітньо-творчий центр розвитку «Екосвіт», в якому його характеризують як добру, наполегливу, охайну та акуратну дитину з сформованими культурно-гігієнічними навичками та навичками обслуговування. В характеристиці від 11.05.2020 відповідальні особи зазначають, що хлопчик рідко хворіє, а його розвиток відповідає віковій нормі. Окрім того, в характеристиці № 17 від 11.03.2020, що була надана сервісом «ParaSolka. Цілодобовий сервіс експрес нянь» зазначено, що мати. Яка зверталась в сервіс, приймає активну участь у житті дитини. [PERSON] до мами прив`язаний, про що свідчать періодичні дзвінки мамі, щоб розповісти цікаві речі. Мама позитивно впливає на розвиток дитини, багато гуляє з [PERSON] , читає, постійно відвідують різноманітні виставки і культурні заходи. Медичні огляди дитини, за потреби здійснюються у приватному медичному закладі ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», тільки у супроводі матері - [PERSON] , що підтверджується консультативними висновками лікаря-педіатра та висновками після огляду педіатра. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання дитини від 17.09.2020, проведеного за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, де проживає дитина наявні необхідні умови для проживання, розвитку та виховання. На момент обстеження умов проживання в квартирі було прибрано та охайно. Дитина має окрему кімнату, окреме місце для відпочинку, наявні окремі функціональні меблі, наявні меблі для зберігання одягу та іграшок. У дитини наявний одяг та взуття відповідного віку та сезону. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вказано, що при розгляді спорів між батьками про місце проживання дітей обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно з висновком щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, наданим Службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 40-2123 від 16.10.2020, враховуючи інтереси дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Висновок містить рекомендаційний характер. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. У висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено про доцільність визначення місця проживання малолітнього разом з матір`ю. Пункт 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зміст висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, суд вважає, що органом опіки та піклування у повній мірі виконано вимоги норми п. 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Так, у висновку проаналізовано ставлення батьків дитини до виконання своїх батьківських обов`язків. Також зазначено, що батько надав пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає. З огляду на те, що висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього з матір`ю є достатньо аргументованим, не суперечить інтересам дитини, суд погоджується з ним. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, однак, враховуючи вік, стан здоров`я малолітнього, відносини між сторонами, що склались у зв`язку з припиненням шлюбних стосунків, суд визначає місце проживання дитини разом з матір`ю. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі вище викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини, її інтереси, умови життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з нею, з матір`ю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд дійшов висновку про задоволення позову з тих підстав, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved