Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У червні 2006 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року по 24 червня 2011 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. 30 листопада 2005 року за спільні кошти сторонами був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Комінтерна, 20 в м. Звенигородка, право власності на який було оформлене за відповідачем [PERSON] Враховуючи наведене, позивачка просила суд визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного будинку без виділення часток в натурі. У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання будинку спільною частковою власністю, визнання права власності на 1/3 його частину та стягнення грошової компенсації за перевищення долі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що нею було надано кошти відповідачам для придбання будинку по вул. Комінтерна, 20 в м. Звенигородка, однак договір купівлі-продажу укладено з відповідачем [PERSON] Так як будинок потребував ремонту, позивачка почала його ремонтувати, а відповідачі в період шлюбу з часу його придбання в будинку не проживали жодного дня і участі в ремонтних роботах не приймали. Позивачкою було здійснено прибудови до будинку: добудовано житлову кімнату, тамбур, ванну кімнату, а також побудовано гараж, сарай для інвентарю та палива. За виконані роботи позивачка сплачувала кошти готівкою. Крім того, позивачкою було замінено в будинку вікна та двері, поставлено огорожу, викопано криницю а також виготовлено проект на газопостачання будинку та газифіковано останній. Всього [PERSON] витратила 92463 грн. на вказані роботи. Враховуючи наведене, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка; визнати, що вона за свої кошти зробила покращення стану будинку на суму 92463 грн.; стягнути з відповідачів на її користь по 30821 грн. з кожного. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2014 року вказані позовні заяви обєднано в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали з підстав викладених в позові,зокрема позивач зазначила,що спірний будинок вони придбали за спільні кошти в сумі 4000 доларів США,які їм надали для придбання будинку її мати та мати відповідача, перебуваючи в шлюбі,щоб вони проживали окремо від батьків.Старий будинок знесли і побудували новий,криницю викопали,до будинку газ був проведений,але в самому будинку газу не було.В даному будинку не жили жодного дня,ремонтні роботи проводив [PERSON] з яким [PERSON] уклала договір на проведення ремонтних робіт.Причина продажу квартири,яка належала [PERSON] її не відома.Просить суд позов завольнити в повному об»ємі. В задоволенні зустрічного позову просять суд відмовити,оскільки між сторонами договір під час купівлі продажу спірного будинку про визнання в подальшому за [PERSON] права власності на 1/3 частини будинку не укладався та усної домовленості про те,що [PERSON] буде проводити будівельно-ремонтні роботи з послідуючим визнанням за нею права власності на 1/3 частини будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,Черкаської області.Відносно того,що [PERSON] проводила будівельно-ремонтні роботи вони не заперечують. Відповідач [PERSON] просить позов заявлений позивачем задовольнити частково,а саме просить визнати за його матір»ю [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку,оскільки саме його мати давала кошти в сумі 4000 доларів США на придбання будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка.В даному будинку повинна була жити вся їхня сім»я разом з його мамою,оскільки вона продала квартиру,яка їй належала та проводила в спірному будинку будівельно-ремонтні роботи за які вона і розраховувалася.Будівельно-ремонтні роботи проводив [PERSON] з яким його мати уклала договір.З позивачем та дитиною в даному будинку вони не проживали,так як він був непридатний для проживання,а проживали в квартирі,яка належить матері позивача,а на даний час він разом із своєю мамою прлживає у спірному будинку,оскільки його мамі немає де проживати.Йому не відомо було,що мама позивачки давала кошти на придбання будинку. Заявлений позивачем [PERSON] зустрічний позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення,так як його мати купила за власні кошти спірний будинок провела всі будівельно-технічні роботи ,провела газове опалення в будинку,продала квартиру,яка на праві власності належала її,а кошти витратила всі на покращення стану будинку. Третя особа [PERSON] позов заявлений позивачем визнала частково,та пояснила суду,що спірний будинок №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка вона купила для дітей [PERSON] та [PERSON] за 4000 доларів США. На той час працювала в «Ощадбанку» та торувала на базарі,тобто отримувала додатковий дохід.Квартиру [ADDRESS] ,яка належала її на праві власності вона продала 29.07.2010 року та всі отримані кошти від продажу квартири витратила на проведення будівельно-ремонтних робіт у спірному будинку,так з СПД [PERSON] був укладений договір підряду №01.05.06. від 11.07.2006 року на проведення ремонту житлового будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка.В «Ощадбанку» брала кредити на перебудову будинку,заасфальтували подвір»я будинковолодіння, викопали криницю,провели всі внутрішні роботи,її син [PERSON] також давав кошти для проведення ремонтних робіт у спірному будинку,тобто вона разом із сином за спільні кошти провели будівельно-ремонтні роботи у спірному будинку.Позивач та її мати ніяких коштів не надавали ні на придбання будинку,ні на проведення будівельно-ремонтних робіт. Заявлений нею зустрічний позов підтримує в повному об»ємі та просить суд його задовольнити,оскільки з 2012 року вона разом із сином проживає в [INFO] з його дозволу,так як будинок на праві власності належить йому,і син запевнив її ,що якщо вона буде проводити будівельно-ремонтні роботи в будинку ,то її буде належати 1/3 частина спірного будинку.Перед подачею позову до суду,а саме влітку 2014 року вона разом із сином та [PERSON] та її мамою зустрілися і домовилися про те,що її сину [PERSON],її та [PERSON] буде належати по 1/3 частині спірного будинку.Мати [PERSON] та вона сама не надавали кошти на придбання спірного будинку і на проведення будівельно-ремонтних робіт.Підтвердження проведення нею будівельно-ремонтних робіт нею подані в судовому засіданні і приєднані до матеріалів справи квитанції про оплату. Допитані в судовому засіданні свідки суду пояснили: -[PERSON],про те,що він являється директором МП «Крос».[PERSON] знає дуже давно вона проживала раніше в буд.№16 по пр-ту Шевченка в м.Звенигородка.Договір підряду на виконання загально-будівельних робіт в будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка він заключив в 2006 році саме з [PERSON],отримавши від неї аванс в розмірі 11000 грн. приступив до виконання робіт.Будинок для молодої сім»ї,так він зрозумів під час спілкування з [PERSON],також приходили до будинку [PERSON] разом з [PERSON] та маленькою дитиною.Коли він перший раз прийшов до спірного будинку,то були тільки стіни будинку та був розкритий,він разом з бригадою робили перекриття покрівлі,обшили сайдингом,утеплення проводили всередині будинку.За всі проведені роботи розраховувалася [PERSON],яка заплатила близько 50000 грн. і заборгованості немає.Скважина у подвір»ї будинковолодіння була,газ проведений не був.Жодного разу під час проведення будівельно-ремонтних робіт батьків [PERSON] він не бачив,оскільки вони не приходили до даного будинку. -[PERSON],що вона є мамою [PERSON],і після одруження її доньки з [PERSON] ,вона разом з [PERSON] вирішили купити дітям житло.Так за 4000 доларів США купити будинок №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,який в подальшому купили та оформили право власності на [PERSON],будівельно-ремонтні роботи проводили за спільні кошти з [PERSON],які вона передавала [PERSON] та [PERSON],зазначені роботи проводив Голова тюк В.І. та інші працівники.В будинку під час виконання будівельно-ремонтних робіт ніхто в будинку не проживав,оскільки він був непридатний для проживання. -[PERSON],що він разом з іншими працівниками виконував будівельно-ремонтні роботи будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,Черкаської області,а саме стіни вирізали,добудовували будинок по проекту,який надавла [PERSON],копали траншею під фундамент,перстінки будували,а також виконували всі інші роботи.За виконані роботи [PERSON] розрахувалася з ними в сумі 17000-18000 грн.,яка і запросила їх на виконання зазначених робіт.Син [PERSON] приходив прибирав на подвір»ї,а його дружина не допомагала,а мами [PERSON] взагалі не було.Влітку 2007-2008 років коли привезли цеглу ,то за неї розраховувалась [PERSON] -[PERSON],що він влітку 2013 року допомагав розкидати машину асфальту по дворі будинковолодіння №20 ,вул.Комінтерна в м.Звенигородка та укатали,за роботу та асфальт розраховувалася [PERSON] Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 24 червня 2011 року, яке набрало законної сили 05 липня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2005 року [PERSON] купив будинок № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка за 18000 грн. (а.с. 10). На час придбання будинковолодіння складалось з: будинку літ «А», прибудови «а», ганку «а1», сараю «Б», погребу «б», тину «1», свердловини «2» (а.с. 10-15). Згідно даних будинкової книги, місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстроване у спірному будинку з 11.09.2010 року. Місце проживання [PERSON] зареєстроване у вказаному будинку з 06.09.2012 року (а.с. 16). Позивачка [PERSON] на даний час у спірному будинку не проживає, що підтверджується актами депутата від 27.05.2014 року та 28.05.2014 року (а.с. 18-19). Рішеннями Звенигородської міської ради № 184, 185 від 17.05.2006 року [PERSON] надано дозволи на прибудову до житлового будинку житлової кімнати, ванни, а також побудови гаражу, приміщення для зберігання палива та інвентарю на території садиби № 20 по вул. Комінтерна (а.с. 45-46). В матеріалах справи міститься робочий проект газопостачання житлового будинку № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка, замовником якого є [PERSON] (а.с. 49). Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а позов [PERSON] до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, судом встановлено, що спірний будинок був придбаний за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На думку суду, [PERSON] не доведено факту придбання вказаного будинку саме за її кошти. Договір купівлі-продажу будинку укладався з [PERSON] та ніким оскаржений не був. Таким чином, суд вважає, що спірне будинковолодіння слід визнати спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. ст. 63, 68 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] просила суд не ділити в натурі між сторонами спільне нерухоме майно. Враховуючи наведене, оскільки будинок № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка є спільним майном подружжя, суд приходить до висновку, щодо можливості поділу вказаного майна між [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Оскільки спірний будинок визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за [PERSON], яка є матірю [PERSON], права власності на 1/3 частину вказаного будинку суперечить нормам СК України. Тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Однак, суд вважає, що [PERSON] доведено факт сплати нею коштів за ремонтні роботи, проведені ФОП [PERSON], згідно договору підряду від 11.07.2006 року. Так, договір підряду № 01.05.06 від 11.07.2006 року, що міститься в матеріалах справи, укладено між [PERSON] та СПД [PERSON] За умовами даного договору підрядчик зобовязується на свій ризик виконати за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів або матеріалів Замовника, а Замовник зобовязується прийняти і оплатити ремонт житлового будинку за адресою: м. Звенигородка, вул. Комінтерну, 20. Ціна договору складає 51019 грн. (а.с. 57). З доданих до позову копій товарних чеків від 11.07.2006 року та 23.08.2006 року, вбачається, що підприємцю [PERSON] за виконані роботи по будівництву та ремонту спірного житлового будинку сплачено 14\~000 грн. (а.с. 54). Інші надані [PERSON] товарні чеки не містять посилання на особу, яка сплачувала вказані у них послуги (а.с. 53-56), тому суд не вважає їх належними доказами сплати вказаних сум саме [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею витрати за проведення ремонтних робіт спірного будинковолодіння в сумі 14\~000 грн., тобто по 7000 грн. з кожного. Під час розгляду справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою встановлено, що станом на 30.11.2005 року (на час придбання будинку) вартість будинковолодіння № 20 по вул. Комінтерну в м. Звенигородка, складала 22100 грн.; ринкова вартість будинковолодіння станом на час проведення експертизи 18.09.2015 року складає 344300 грн. Однак, суд вважає, що оскільки сторони проживали у спірному будинковолодіння всі разом, не можливо встановити внесок кожного у поліпшення будинку у грошовому виразі. З огляду на викладене, суд позов [PERSON] задовольняє, визнає житловий будинок № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а також визнає за сторонами право власності на ? частину вказаного будинку за кожним. Позовні вимоги [PERSON] задовольняє частково, стягує з [PERSON] та [PERSON] на її користь понесені нею витрати за проведення ремонтних робіт спірного будинковолодіння по 7000 грн. з кожного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що судові витрати [PERSON] складаються з судового збору в сумі 303 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 2000 грн., а всього 2303 грн. Судові витрати [PERSON] складаються з судового збору в сумі 616,50 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 3000 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, з [PERSON] слід стягнути на її користь понесені нею судові витрати в сумі 2303 грн. Позовні вимоги [PERSON] задоволено на 23 % (14000 грн. * 100 % / 61642 грн.), тому до стягнення з [PERSON] та [PERSON] на її користь підлягають судові витрати в сумі 831,80 грн., тобто по 415,90 грн. з кожного.

Outcome: partial