Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У червні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок знищення майна, в якій посилається на те, що її було прийнято в члени Садового товариства «Мічурінець» на загальних зборах 23.09.2012 року. Їй було передано згідно акту прийому-передачі від 25.09.2012 року у постійне користування земельну ділянку № 27 загальною площею 0,4 га. Позивачка поставила на земельній ділянці паркан, придбала саджанці дерев, кущів та інше, винаймала людей та техніку, щоб привести земельну ділянку до ладу. [PERSON] придбано матеріали для паркану на суму 5600 грн., встановлено паркан за 400 грн., посаджено фруктові дерева, 1 кущ смородини, 2 кущі порічки, 2 кущі винограду, всього на суму 1650 грн. Навесні 2013 року позивачка придбала розсаду огірків, перцю, баклажанів на суму 134 грн. У квітні 2013 року з ділянки пропали 250 метрів металевих труб на суму 920 грн., у звязку із чим було порушено кримінальне провадження. 04.08.2013 року позивачка виявила пошкодження паркану, за її заявою було порушено кримінальне провадження. 28.09.2013 року вона побачила, що на ділянці № 27 зносять паркан, викопують стовпи з металевих труб, ламають саджанці. Вважає, що незаконними діями відповідача, в особі голови правління [PERSON], їй було завдано матеріальну шкоду, що становить 10064 грн., а саме: сплата членських внесків 250 грн., прибирання бур'яну та вивіз сміття 250 грн., прибирання та завезення землі 860 грн., придбання матеріалів для паркану 5600 грн., установка паркану 400 грн., придбання плодових дерев, кущів 1650 грн., придбання розсади 134 грн., металеві труби 920 грн. Вважає, що діями Садового товариства їй було завдано моральної шкоди, яку оцінює у 3000 грн. Просила визнати дії Садового товариства «Мічурінець» , розташованого на житловому масиві Лівобережний-3, а саме виключення [PERSON] з членів товариства та пошкодження належного їй мана, незаконними, стягнути з Садового товариства «Мічурінець» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 10064 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., судові витрати. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що земельна ділянка № 27 є земельною ділянкою загального користування та значиться як господарський двір. Дана земельна ділянка не надавалася позивачці у встановленому порядку і тому вона не мала права користуватися нею. Крім того, позивачкою не надано доказів завдання їй будь-якої шкоди. Просила у задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2012 року [PERSON] звернулася до СТ «Мічурінець» із заявою про прийняття її в члени товариства та укладення з нею договору оренди ділянки № 27 (а. с. 8). Згідно протоколу № 2 від 23.09.2012 року зборів членів Садового товариства «Мічурінець» [PERSON] було прийнято в члени Садового товариства «Мічурінець» (а. с. 9). Згідно акту прийому-передачі ділянки № 27 СТ «Мічурінець» від 25.09.2012 року (а. с. 10) [PERSON] було передано у постійне користування 0,4 га ділянки № 27. Згідно п. 7.1 Статуту Садового товариства «Мічурінець» (а. с. 64-77) членами Товариства можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства,які досягли 16 років та отримали земельну ділянку згідно з рішенням виконавчого комітету відповідної (міської або районної) ради про виділ земельної ділянки, у порядку спадкування, дарування або купівлі-продажу за наявності документів, завірених нотаріально для приватизованих ділянок або завірених правлінням товариства для ділянок на умовах оренди, які визнають статут Товариства та дотримуються його вимог. Згідно п. 11.2 Статуту Садового товариства «Мічурінець» (а. с. 64-77) особа, прийнята в члени Товариства, зобовязана укласти з Товариством договір по технічному та санітарному утриманню та обслуговуванню приватних садових ділянок та загальної території Товариства та сплатити вступний внесок, а при необхідності і цільовий внесок у розмірі, встановленому зборами. Позивачкою не надано завірений правлінням Садового товариства договір оренди земельної ділянки № 27 у СТ «Мічурінець» із зазначенням строку, на який було укладено договір оренди, умов договору оренди, підтвердження спати орендної плати за даним договором, договір по технічному та санітарному утриманню та обслуговуванню земельної ділянки та загальної території Товариства та підтвердження сплати вступного внеску у розмірі 250 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачкою не надано підтвердження понесених нею витрат по утриманню та благоустрою земельної ділянки № 27 у СТ «Мічурінець», а саме: прибирання бур'яну та вивіз сміття 250 грн., прибирання та завезення землі 860 грн., придбання матеріалів для паркану 5600 грн., установка паркану 400 грн., придбання плодових дерев, кущів 1650 грн., придбання розсади 134 грн., металеві труби 920 грн. Суд не може прийняти як належний та допустимий доказ товарний чек на придбання металочерепиці на 5400 грн. та накриття на 200 грн., які за словами представника позивачки вона витратила для встановлення паркану, оскільки даний товарний чек датований 02.09.2013 року, а згідно позовної заяви паркан на земельній ділянці було встановлено ще у вересні 2012 року, а у вересні 2013 року паркан вже знесли. Також суд не може прийняти посилання позивачки та її представника на порушене кримінальне провадження за фактом пошкодження паркану, оскільки згідно витягу з кримінального провадження №12013040660004828 (а. с. 13) не вбачається, що воно було порушено саме за заявою [PERSON] та стосувалося земельної ділянки № 27 у СТ «Мічурінець». Крім того, згідно висновку ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та колективною заявою СТ «Мічурінець» від 17.10.2013 року (а. с. 45) садова ділянка № 27 в СТ «Мічурінець» перебуває у спільному користуванні членів СТ «Мічурінець», [PERSON]Р є власником ділянки № 28 в СТ «Кіровець» та до ділянки № 27 в СТ «Мічурінець», за її твердженням, жодного відношення не має. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що на зборах членів СТ «Мічурінець» у вересні 2012 року вирішувалося питання щодо надання [PERSON] у тимчасове користування частини земельної ділянки № 27, однак на цій земельній ділянці щось висаджувала тільки мати чоловіка [PERSON] [PERSON]. Рішенням зборів СТ «Мічурінець» від 02.06.2013 року було зобовязано [PERSON] та [PERSON] демонтувати паркан на ділянці № 27, однак хто демонтував паркан, їм не відомо. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вимогам чинного законодавства України факти, на які позивачка посилається як на підстави своїх вимог, ґрунтуються лише на її особистих припущеннях. Жодних належних доказів, які б характеризували точність, правильність відображення обставин справи, [PERSON] суду не представила. Позивачкою не надано суду жодного доказу того, що їй було завдано матеріальної та моральної шкоди та саме СТ «Мічурінець» завдало їй будь-якої шкоди. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд судові витрати, понесені позивачкою, з відповідача не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed