Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати договір на часткову участь фізичних осіб у будівництві 95-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] від 26.12.2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Екобуд», стягнути з ТОВ «Екобуд» на користь позивача грошові кошти в розмірі 377 890 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 29.05.2007 року між нею та відповідачем укладено договір № 16 на часткову участь фізичних осіб у будівництві 95-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , згідно умов якого відповідач зобов`язався виконати будівництво та передати відповідно до акту приймання-передачі двокімнатну квартиру загальною площею 78 кв.м. із терміном здачі житлового будинку - 2008 рік. Свої зобов`язання по внесенню коштів на будівництво позивач виконала у повному обсязі, сплативши на рахунок відповідача 377 890 грн. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині закінчення будівництва в обумовлений договором строк та передачу вказаної квартири, позивач звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до проколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. Ухвалою судді від 02.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.05.2007 року між [PERSON] та Будівельним підприємством «Екобуд» промислово-будівельного концерну «ЕКО» укладено договір № 16 на часткову участь фізичних осіб у будівництві 95-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , відповідно до умов якого продавець (відповідач) зобов`язався виконати будівництво 95-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] та надати вказану у договорі квартиру [PERSON] (покупцю), термін здачі будинку 2008 рік, покупець зобов`язався внести на рахунок відповідача вартість 2-х кімнатної квартири загальною площею 82,15 кв.м. в розмірі 377 890 грн. Позивачем на виконання умов вищевказаного договору були внесені грошові кошти за квартиру в сумі 377 890 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера. Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не надано доказів виконання ним взятих зобов`язань за договором від 29.05.2007 року в частині передачі квартири по акту приймання-передачі у строк до 2008 року, так і на час розгляду даної справи. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Таким чином, укладений між сторонами договір слід розірвати та, як наслідок, стягнути з відповідача 377 890 грн., що внесені позивачем на будівництво житла, оскільки порушення відповідачем наведених вище умов договору є істотними. Оскільки позивач звільнена ухвалою судді від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved