Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У червні 2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу та зміну розміру аліментів. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.06.2010 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 904. Від шлюбу у подружжя народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через непорозуміння: різні погляди на життя, різність характерів, відсутність взаєморозуміння негативно вплинуло на їхні стосунки. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться з 2013 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2013 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно та до досягнення нею повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2014 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно та до досягнення ним повноліття. У зв`язку з підвищенням цін та загальної вартості життя просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 13.06.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.11.2019 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв з процесуальних питань від нього до суду не надходило. Однак в підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, щодо зміни розміру аліментів заперечував. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30.06.2010, що зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 904. Від шлюбу у подружжя народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні в матеріалах справи. Як встановлено судом, спільне життя у сторін не склалось, вони не підтримують шлюбних відносин з 2013, шлюб існує формально. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Щодо вимог про зміну розміру аліментів слід зазначити наступне. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2013 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно та до досягнення нею повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2014 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно та до досягнення ним повноліття (а.с. 15-18). Водночас, за змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На теперішній час, у зв`язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що має бути здійснено за рішенням суду. Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів підлягають задоволенню, а саме розмір і спосіб підлягають зміні із твердої грошової суми на 1/3 частину від усіх доходів відповідача на користь позивача на утримання обох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved