Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики б/н від 11.01.2021 в розмірі 10 000,00 доларів США та судовий збір у розмірі 2746,65 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 11 січня 2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики. Згідно п.1 укладеного договору, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Згідно п.2 укладеного договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу цю суму грошових коштів в термін до 11 лютого 2021 року. Згідно пп.б п.3 укладеного договору, сума позики має бути повернена в доларах США. Своїх зобов`язань за укладеним договором відповідач не виконав і грошові кошти позивачу не повернув. Згідно п.6 укладеного договору, в разі неповернення відповідачем позичених грошових коштів у термін, встановлений п.2 Договору, позивач має право, починаючи з наступного дня після цього терміну, звернутися із позовом до суду. З урахуванням наведенного, позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги. 27.05.2021, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу передано в провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08.10.2021 цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, каб. 12, на 05 листопада 2021 року на 09 годину 30 хвилин. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просив провести судове засідання і розглянути позов [PERSON] без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про день та час судового засідання був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомив і відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 9 год. 00 хв. 7 грудня 2021 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим місцем його проживання, а також в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України, оскільки актуальне зареєстроване місце проживання відповідача не відоме. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з викладеним, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 січня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно п.1 укладеного договору, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Грошова сума передана позикодавцем позичальнику до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання до позикодавця. Згідно п.2 укладеного договору, [PERSON] зобов`язався повернути позивачу цю суму грошових коштів в термін до 11 лютого 2021 року. Згідно пп.б п.3 укладеного договору, сума позики має бути повернута в доларах США. Згідно п.6 укладеного договору, в разі неповернення позичальником позичених грошових коштів у термін, встановлений п.2 Договору, позикодавець має право, починаючи з наступного дня після цього терміну, звернутися із позовом до суду. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Так, з наявного в матеріалах справи договору від 11.01.2021 вбачається, що 11.01.2021 [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 10 000,00 доларів США, строком до 11.02.2021. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач до теперішнього часу не виконав своїх зобов`язань, чим порушив права позивача. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, при отриманні валютної позики позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Виходячи з викладеного вище, а саме, встановлення факту невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 10 000 доларів США, а також судового збору в розмірі 2746,65 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved