Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі з 2009 року по 2010 рік вони мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу, проживали разом, вели спільне господарство. Від їх стосунків, [INFO] року у них народився син - [PERSON], про що у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 477. На момент народження дитини вони проживали окремо, дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. До дня народження дитини відповідач проявляв постійне піклування про неї, давав їй заробітну плату, купував речі, але не виявив бажання добровільно подати заяву до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, тому вона вимушена звернутися до суду. Зазначає, що дитина зареєстрована по-батькові позивача «Євгенійович», що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини відповідач постійно спілкується з ним та проводить час, цікавився його особистим життям, бере участь у його навчанні та вихованні, інколи надавав матеріальну допомогу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], громадянина України, батьком дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати Дніпровський районний у місті Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] за № 477 від 20 липня 2010 року, відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив проводити судове засідання за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог - Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно змісту позову, сторони по справі з 2009 року по 2010 рік мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу, проживали разом, вели спільне господарство. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 477 від 20.07.2010 року. Запис про батька здійснено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, тобто за даними матері [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно змісту позову, до дня народження дитини відповідач проявляв постійне піклування про неї, давав їй заробітну плату, купував речі, але не виявив бажання добровільно подати заяву до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, тому вона вимушена звернутися до суду. Після народження дитини відповідач постійно спілкується з дитиною та проводить час, цікавився його особистим життям, бере участь у його навчанні та вихованні, інколи надавав матеріальну допомогу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Приписами ст. 126 СК України передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно змісту заяви, наданої відповідачем, [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON], [INFO], та не заперечує вказаних позивачем обставин. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. У відповідності до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, відповідач визнав позов та не заперечував проти визнання його батьком дитини, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved