Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У червні 2015 р. позивачка звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 12.01.2008 р. шлюбу, в якому дітей вони не мають, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені з лютого 2012 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву, в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти надання строку для примирення заперечує, просить розірвати шлюб. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 січня 2008 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 31, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 12.01.2012 р. (арк.спр.3). Від вказаного шлюбу дітей сторони по справі не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2012 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного, позивачка категорично заперечує проти надання зазначеного терміну. Крім того, відповідач, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з'являється, що свідчить про його байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м.Києва для проставлення відмітки в актовому запису про шлюб № 31 від 12.01.2012 р. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved