Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, [PERSON], Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу та акту, витребування майна із чужого володіння. В обґрунтування позову вказує, що вона була власником ? частини квартири № 71 по вул. Калініна (нині Нижня Горова), 55 в м. Черкаси. На офіційному сайті системи електронних торгів «Сетам» 16.09.2015 року відбулися електронні торги з реалізації арештованого майна [PERSON], а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] (нині Нижня Горова) в м. Черкаси. Згідно акту про проведення електронних торгів, виданого 16.10.2015 року головним державним виконавцем Покришка В.М. електронні торги були проведені 16.09.2015 року на офіційному сайті системи електронних торгів «Сетам» Державним підприємством «Інформаційний центр». Зазначене майно було виставлено на реалізацію по стартовій ціні 95500 грн., за якою і було реалізовано згідно протоколу від 16.09.2015 року № 115317, де переможцем виступив [PERSON]. Вказує, що виконавчі дії у виконавчому провадженні були проведені з грубим порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до незаконного відчуження належної їй (позивачці) ? частини квартири [ADDRESS] (нині Нижня Горова) в м. Черкаси. В жовтні 2015 року з її (позивачки) пенсії почалися відрахування на користь Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ. Так, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, було виявлено, що 09.12.2014 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] відносно [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 45781854 за виконавчим листом № 711/6009/14-ц, на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2014 року, поданої [PERSON], в якій було зазначено, що [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER] винна [PERSON] згідно виконавчого листа № 711/6009/14-ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 25.11.2014 року, кошти в сумі 88275 грн., що і стало підставою для відрахувань з її (позивачки) пенсії. Під час ознайомлення із заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси їй стало відомо, що [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси до неї з позовом про стягнення коштів, отриманих за нікчемною угодою, мотивуючи тим, що 15.02.2014 року [PERSON] нібито мав намір купити ? частину двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй, за 15000 дол. США., внаслідок чого був укладений договір завдатку на суму 7500 дол. США. В подальшому 01.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою Договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] передавав [PERSON] всі права вимоги до [PERSON], оскільки остання начебто відмовилася продати ? частину двокімнатної квартири, та повернути неіснуючий завдаток, а [PERSON] вже звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Враховуючи, що вона не має ніякого відношення до наведеного боргу, жодних договорів з [PERSON] не укладала, грошей від нього не отримувала, вона звернулась з заявою до Придніпровського районного суду м. Черкаси, про перегляд заочного рішення у справі № 711/6009/14-ц. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.03.2016 року її заява була задоволена, заочне рішення скасоване, а в подальшому ухвалою від 31.05.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 88275 грн. був залишений без розгляду. Також вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №45781854 були виявлені грубі порушення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV, у редакції, що діяла на час проведення виконавчих дій, та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5. Так, виконавче провадження було відкрито 09.12.2014 року, боржником в якому було зазначено [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код 296520314. 12.12.2014 року винесено постанову про накладення арешту та заборону відчуження майна зазначеної особи. Дана обставина підтверджується копіями відповідних постанов Придніпровського відділу ДВС. За приписами ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У порушення зазначених вимог її (позивачку [PERSON]Т.) не було повідомлено ані про відкриття виконавчого провадження ані про накладення арешту на належну їй частину квартири. Докази направлення відповідних постанов на адресу позивача з дотриманням вимог ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV у матеріалах виконавчого провадження - відсутні. При цьому виконавче провадження відкрито відносно [PERSON], [INFO], якій присвоєно рнокпп [NUMBER] у той час як реалізоване у цьому виконавчому провадженні майно належить [PERSON], [INFO], рнокпп [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № 25167 від 17.07.2000 року. Отже у подальшому, під час проведення виконавчих дій по вищезазначеному виконавчому провадженню, на електронних торгах, була незаконно відчужена ? частина спірної квартири, яка не була майном боржника - [PERSON] [INFO], інд. код [NUMBER], а належала їй (позивачці). Відповідно до ч. 3,4 Закону № 606-XIV у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Враховуючи, що виконавче провадження державним виконавцем було відкрито на підставі виконавчого листа стосовно іншої особи, отримання інформації про належне позивачці майно є незаконним. Також вказує, що в порушення положень ч. 4 ст. 57 Закону № 606-XIV їй (позивачці) не було надіслано копії постанови про накладення арешту на її майно. Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону № 606-XIV державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У порушення зазначених приписів її (позивачку) не було повідомлено державним виконавцем про проведення оцінки належного їй майна. Докази ознайомлення її - [PERSON] з результатами оцінки майна у матеріалах виконавчого провадження - відсутні. Відповідно до вимог ст. 59 Закону № 606-XIV майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. У порушення зазначених приписів акт опису арешту майна нею - [PERSON] також не підписувався та не отримувався. Окрім цього, відповідно до змісту акту ? частину квартири державним виконавцем було передано на відповідальне зберігання невідомій особі - [PERSON] без зазначення інших ідентифікаційних даних і необхідних підписів, що є ще одним порушенням п. 1 ст. 59 Закону України № 606-XIV. Пунктом 4 розділу II Тимчасового порядку передбачено, що зберігачем нерухомого майна призначається боржник або член його сім'ї, які забезпечують зберігання майна безоплатно. [PERSON], відомості про якого зазначено у акті, не є членом її сімї і така особа взагалі не відома позивачці, отже до акту опису й арешту державним виконавцем внесено неправдиві відомості про зберігача. Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від. 16.04.2014 року № 656/5 розроблено відповідно до Закону № 606-XIV. Отже, наведені порушення вимог зазначеного Закону з боку посадової особи Придніпровського відділу ДВС відповідно призвели до порушення розділу II Тимчасового порядку реалізації під час продажу ? частини належної їй позивачці квартири. 05.08.2015 року за вих. № 30046/08-03-04 Придніпровським відділом ДВС до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області направлено заявку щодо реалізації арештованого майна боржника [PERSON] [INFO], рнокпп [NUMBER], а саме ? частини двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй (позивачці), шляхом проведення електронних торгів, зареєструвавши обтяження на позивачку - [PERSON], [INFO], рнокпп [NUMBER] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.01.2015 року за №8433161. Відповідно до п. 2, 3 розділу II Тимчасового порядку Державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, для проведення реалізації майна такі документи: копію виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідку державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копію акта опису й арешту майна; копії документів, що характеризують майно, та копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування майном; копії документів, що підтверджують вартість майна (експертний висновок, акт оцінки майна); у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - довідку про розмір частки державної власності в статутному фонді підприємства-боржника та копію повідомлення Фонду державного майна України про накладення арешту на майно такого боржника; інші необхідні документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802. У разі звернення стягнення на майно, яке знаходиться на території областей, що беруть участь в експерименті, та в місті Києві в межах виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, документи передаються державним виконавцем цього відділу начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Керівник регіонального органу державної виконавчої служби, начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до п'яти робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, а у разі якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються до органу державної виконавчої служби, який їх направив, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна. Враховуючи наявну у матеріалах виконавчого провадження невідповідність відомостей про боржника та особи, на майно якої фактично було накладено арешт і яке передавалось на реалізацію перевірка документів виконавчого провадження на відповідність вимогам законодавства не здійснювалась отже мало місце порушення вимог п. 2, 3 розділу II Тимчасового порядку. Пунктом 1 ст. 6 Закону України № 606-XIV на державного виконавця покладено обов'язок використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У порушення зазначених приписів державним виконавцем незаконно накладено арешт на її [PERSON] майно та проведено усі необхідні дії для майбутньої реалізації ? частини належної їй двокімнатної квартири за виконавчим провадженням, відкритим стосовно іншої особи. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі - продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Вказує, що порушення вимог п. 23 розділу II Тимчасового порядку під час реалізації ? частини спірної квартири призвело до протиправного позбавлення її (позивачки) права власності на належне їй майно, гарантованого нормами Основного Закону та Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Також вказує, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74118078 від 28.11.2016 року квартира [ADDRESS] (нині вул. Нижня Горова) у м. Черкаси на даний час належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3719 від 18.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2). було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3). вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки спірне майно вибуло з її [PERSON] володіння поза її волею, вона порушує питання про витребування цієї частини квартири саме в [PERSON] А тому, просить визнати електронні торги щодо реалізації ? частини квартири [ADDRESS] (нині Нижня Горова) в м. Черкаси, які відбулися 16.09.2015 року недійсним; скасувати протокол № 115317 проведення електронних торгів від 16.09.2015 року про визначення переможцем електронних торгів [PERSON]; скасувати акт державного виконавця про проведені електронні торги від 16.10.2015 року; витребувати у [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (колишня Калініна) в м. Черкаси. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні 15.06.2017 року відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні 24.10.2017 року представник відповідача Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. В судовому засіданні 24.10.2017 року, 10.11.2017 року та 29.11.2017 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що [PERSON] є добросовісним набувачем і йому не було відомо про обставини відчуження ? частини квартири [ADDRESS], яка належала позивачці [PERSON] В судове засідання відповідач [PERSON], представник відповідача - Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та третя особа [PERSON] не зявилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та матеріали цивільної справи № 711/6009/14-ц, матеріали виконавчого провадження № 45781854, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналогічні положення містяться у ст. 41 Конституції України. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2014 року у справі № 711/6009/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, отриманих за нікчемною угодою, задоволено позовні вимоги [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти отримані за нікчемною угодою в сумі 88275 грн. На виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси 25.11.2014 року було видано виконавчий лист № 711/6009/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів, отриманих за нікчемною угодою, в сумі 88275 грн. (а.с. 85 том 2). Як вбачається з вищевказаного виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.11.2014 року боржником за рішенням суду є [PERSON], [INFO], РНОКПП якої [NUMBER]. 09.12.2014 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП №45781854 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 88275 грн. Дата народження боржника [PERSON] 10.07.1966 року, РНОКПП [NUMBER]. З даної постанови вбачається, що боржнику надавався триденний строк для добровільного виконання рішення суду. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45781854, а зокрема ст. 31 було передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тобто вказаною нормою Закону було передбачено направлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого рекомендованим листом з повідомленням. До заперечень представником відповідача Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] додано копію супровідного листа про направлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2014 року для відома. Однак в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами, що така постанова була відправлена на адресу [PERSON] саме рекомендованим листом з повідомленням про його вручення, як того вимагає Закон. Таке відправлення мало б бути підтверджене реєстром відправлень рекомендованих листів, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення або самим рекомендованим листом, який би повернувся з відміткою «за терміном зберігання». Таких доказів відповідачем суду не надано. До того ж, в судовому засіданні вставлено, що державним виконавцем, з метою виявлення майна боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) 10.12.2014 року було отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що нерухоме майно у боржника [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відсутнє (а.с. 90, 91 том 2). 12.12.2014 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою державний виконавець наклала арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] (а.с. 93 том 2). 19.12.2014 року державним виконавцем отримано з КП «ЧООБТІ» копії матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] та копію свідоцтва про право власності на житло № 25167, відповідно до якого квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 96 том 2). В подальшому державним виконавцем було отримано копію відповіді Придніпровському районному суду м. Черкаси, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в Державному реєстрації фізичних осіб платників податків під реєстраційним номером [NUMBER] (а.с. 110 том. 2). 04.02.2015 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] при примусовому виконанні в/л Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.11.2014 року № 711/6009/14-ц було описано квартиру [ADDRESS] та передано її на відповідальне зберігання [PERSON], який, як вбачається з акту опису, від підпису відмовився (а.с. 103-104 том 2). При цьому у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали всього дві особи: [PERSON] та [PERSON], які на той час і були співвласниками вказаної квартири. Хто такий [PERSON] і чому саме йому (при чому без його згоди оскільки він відмовився від підпису) передавалася вказана квартира на відповідальне зберігання державним виконавцем доказів не надано. Також в судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем було замовлено в КП «ЧООБТІ» виготовлення технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. В подальшому, 17.04.2015 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] було винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 4578854 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.11.2014 року № 711/6009/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 88275 грн., відповідно до якої оцінювачем було призначено Товарну біржу «Універсальна», в особі експерта [PERSON] При цьому у вказаній постанові державним виконавцем уже зазначено дату народження [PERSON] 11.04.1935 року та РНОКПП [NUMBER] (а.с. 120 том 2). На виконання цієї постанови, оцінювачем 27.04.2015 року було складено Звіт про оцінку майна ? частини квартири [ADDRESS], в ході якого було застосовано порівняльний підхід та визначено, що ринкова вартість ? частини квартири становить 95550 грн. (а.с. 129-140 том 2). 16.09.2015 року були проведені електронні торги з реалізації ? частини квартири [ADDRESS], переможцем яких став [PERSON], сплативши ціну продажу - 95550 грн., що стверджується протоколом № 115317 проведення електронних торгів (а.с. 142 том 2). Розпорядженням головного державного виконавця № 45781854/3 від 02.10.2015 року було визначено перерахувати: 81065 грн. 91 коп. [PERSON], 8106 грн. 59 коп. виконавчого збору на р/р 31313305700002 в ГУ ДКСУ у м. Черкасах МФО 854018, код за ЄДРПОУ 38031150; 1600 грн. витрат на проведення виконавчих дій на спеціальний реєстраційний рахунок Головного управління юстиції в ГУ ДКСУ у м. Черкасах МФО 854018, код за ЄДРПОУ 34924330. 16.10.2015 року головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ [PERSON] було складено акт про проведені електронні торги нерухомого майна ? частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85). Стеттею 216ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає вимогам закону і порушує права власника , за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем було допущено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на момент виникнення даних правовідносин, а зокрема не дотримано вимог ст. 31 вказаного Закону, оскільки не було належним чином повідомлено [PERSON] про відкриття виконавчого провадження, а в подальшому державним виконавцем самостійно, без звернення до суду за відповідними розясненнями, було змінено анкетні дані боржника [PERSON], дату народження - 10.07.1966 року та РНОКПП [NUMBER], які були зазначені судом у виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.11.2014 року № 711/6009/14-ц, на дату народження 11.04.1935 року та РНОКПП [NUMBER], які державний виконавець вже самостійно зазначив у постанові про призначення субєкта оціночної діяльності від 17.04.2015 року, що призвело до відчуження квартири [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], тоді як у виконавчому листі боржником була вказана [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER]. До того ж, в судовому засіданні також було встановлено, що Звіт про оцінку майна ? частини квартири [ADDRESS] від 27.04.2015 року був складений без дотримання оцінювачем приписів п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав проведенню незалежної оцінки майна» щодо особистого огляду обєкта оцінки, оскільки з самого Звіту вбачається, що внутрішній огляд (обстеження) квартири не проводився, а був оглянутий багатоквартирний будинок, в якому знаходиться дана квартира та застосований порівняльний підхід. З вказаним звітом позивачка [PERSON] не була ознайомлена, а відповідно і не могла його оскаржити. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині визнання електронних торгів щодо реалізації ? частини квартири [ADDRESS] (нині Нижня Горова) в м. Черкаси, які відбулися 16.09.2015 року недійсними та скасування протоколу № 115317 проведення електронних торгів від 16.09.2015 року та [PERSON] державного виконавця про проведені електронні торги від 16.10.2015 року. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74118078 від 28.11.2016 та від 01.03.2017 за № 81538719 квартира [ADDRESS] на даний час належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3719 від 18.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Частиною 1 та 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. В пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Як зазначено у п. 26 цієї постанови відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 ЦК України. Таким чином, захист порушеного права можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ? частина квартири № 71 про вул. Калініна, 55 (нині вул. Нижня Горова), вибула із володіння [PERSON] не з її волі, а також враховуючи обставини набуття відповідачем [PERSON] права власності на цю квартиру, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і в частині витребування у [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (колишня Калініна) в м. Черкаси. На підставі викладеного та,

Outcome: approved