Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 50000 гривень за договором позики. Позов обґрунтовує тим, що 18.05.2017 року [PERSON] отримав від нього грошові кошти в сумі 50000 гривень та зобов'язався повернути всю суму в строк до 30 червня, про що 18.05.2017 року склав відповідну розписку. Відповідач грошові кошти в установлений строк не повернув, договірні зобов'язання не виконав. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у спрощеному позовному провадженні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольни за підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 10.08.2018 року, 19.10.2018 року, 09.11.2018 року (а.с.41, 46, 48). При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 18.05.2017 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000 гривень із зобов'язанням повернути до 30 червня. Правовідносини сторін виникли з зобов'язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п'ятою Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у [PERSON] обов'язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленим позивачем оригіналом розписки (а.с.49). Позивач стверджує, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню коштів. Відповідач не заперечив факту отримання позики та не надав відомостей про виконання зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не спростував їх, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved