overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 23 жовтня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON] [INFO]. Протягом всього часу до червня 2013 року сімейні відносини були в край погані. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, бив позивача, провокував сварки, свідками яких були діти, що тяжко впливало на їх психічний стан, кожен раз завдавати їй та дітям душевні та фізичні страждання. В наслідок чого позивач змушена була звертатись до органів міліції за захистом. З того часу подружжя проживає окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечитиме її інтересам . В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та позовні вимоги підтримала (а.с.30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 23, 29-а). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 23 жовня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 270 (а.с. 9). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Шлюбні відносини припинені з червня 2013 року. Примирення між сторонами та збереження шлюбу не можливе, через постійні бійки та сварки. Подружжя проживає окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON] [INFO] (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя не склалося, оскільки з відповідачем мають різні характери, погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, що тяжким чином впливає на її психічний стан та стан дитини, спричиняє душевні страждання, крім того відповідач веде аморальний спосіб життя. Це призвело до того, що останній рік подружжя проживає окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина буде проживати з матір'ю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 13, 18). Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 10 серпня 2013 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 660 (а.с. 3). З пояснень позивача вбачається, що сім'я фактично розпалась. Через різні характери, погляди на шлюб та сім'ю. Фактичні шлюбні відносини припиненні. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просила визнати недійсним третейське застереження, зазначене в п. 6.2 статті 6 Договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів №030.29-50/1690-А, укладеного 21 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк». В обґрунтування позову позивач вказує, що 21 серпня 2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №030.29-50/1690-А, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошти у розмірі 69 915 швейцарських франків зі сплатою 9,2% річних строком до 20 серпня 2014 року. Однак, незважаючи на факт заборгованості перед відповідачем, вважає, що викладене в Договорі № 030.29-50/1690-А від 21.08.2007 р. третейське застереження щодо розгляду спору між сторонами в Третейському суді при Асоціації українських банків, не відповідає волі сторони Договору, є непогодженим, а відтак незаконним. Позивач зазначає, що з боку банку взагалі не було роз'яснено зміст такого третейського застереження. Крім того, укладення сторонами додаткових угод до кредитного договору в 2010р. та 2012р., на думку позивача, є переукладенням основного договору без врахування змін до Закону України «Про третейські суди», які були передбачені відповідним Законом від 03.02.2011р. та яким було визначено, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, який набрав чинності 12 березня 2011р. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Під час розгляду справи встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №030.29-50/1690-А, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошти у розмірі 69 915 швейцарських франків зі сплатою 9,2% річних строком до 20 серпня 2014 року. У пункті 6.2. кредитного договору №030.29-50/1690-А міститься третейська угода та зазначено, що «у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 12.11.2011 року шлюб із відповідачем існує формально. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 3840. (а.с.2). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 20.09.2014 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1428. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON]»яна Олегівна звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київській області, актовий запис № 31. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 31 жовтня 2008 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київській області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 31 жовтня 2008 р., серія 1-ОК №073638. Від спільного шлюбу подружжя має малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-ОК №116806 від 10.01.2009 року, актовий запис № 6. Спільне життя між [PERSON]»яною Олегівною та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У травні 2015 року позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому вказав, що 14.05.2005 року він уклав шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося і з березня 2014 року вони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. 31.03.2014 року відповідач виїхала за кордон звідки повернулася 16.08.2014 року. [INFO] відповідач народила дочку [PERSON]. 12.01.2015 року шлюб між ними розірвано. Оскільки дитина була зачата під час шлюбу, орієнтовно у липні 2014 року, то при реєстрації народження дитини його було записано її батьком. Він не є біологічним батьком дитини відповідача, оскільки з часу фактичного припинення шлюбних відносин в близькості з відповідачем не перебував. Відповідач визнає, що він не є батьком дитини, та наполягає на цьому, а тому він просив виключити запис про нього як батька з актового запису про народження [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Визнає, що позивач не є біологічним батьком її дочки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області Павленко А.І. вважає позов обґрунтованим. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. Вимоги обгрунтовані тим, що 11.08.1990 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін двоє повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що між ними часто виникають суперечки та конфлікти внаслідок відсутності взаєморозуміння. Вказує, що втратив до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з нею у шлюбі. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судові засідання двічі підряд не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11.08.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін двоє повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося. Позивач втратив до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 20.02.2009 року він з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди сімейне життя, в зв'язку з чим між ними почали виникати непорозуміння та сварки, вважає що подальше збереження сім'ї неможливе, просив їх шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений ним позов та просив шлюб розірвати, зазначив, що з квітня 2014 року вони не підтримують шлюбних стосунків та збереження сім'ї є неможливим. Відповідач у судовому засіданні підтвердила, що з квітня 2014 року вони не підтримують шлюбних стосунків та на даний час проживають окремо. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 лютого 2009 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 146 (а.с. 4). Від спільного життя у подружжя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження від 14.04.2015 року (а.с. 5). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо та з квітня 2014 року не підтримують шлюбних стосунків. Крім того, судом вживались заходи щодо збереження сім'ї шляхом відкладення судового засідання строком на 1 місяць, але вказані заходи результатів щодо примирення сторін не дали. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 30.07.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, з грудня 2014 року вони не підтримують сімейні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо, вважає їх шлюб формальним та просив його розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, а також просить змінити її прізвище з [PERSON] на [PERSON] В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 30 липня 2011 року між сторонами по справі укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 912. Від спільного життя у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження від 14.01.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій заяві відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved