Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що 01.04.2014 року між нею та [PERSON] укладено письмових договір позики № 010414, за умовами якого передала відповідачу грошові кошти готівкою в сумі 28 000 000 гривень. Того ж дня між позивачем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Оржицька» укладено договір поруки № 010414/2, згідно з яким товариство зобовязалось відповідати перед позивачем за виконання відповідачем зобовязань, що випливають з договору позики. Відповідач [PERSON] зобовязаний був повернути суму позики шляхом передачі готівкових коштів до 01 квітня 2017 року, але до теперішнього часу суму боргу не повернув, що свідчить про відмову виконувати боргові зобовязання. Просила стягнути з відповідачів солідарно суму боргу в розмірі 28 000 000 гривень, 23% річних від простроченої суми та 8000 грн. судового збору. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні визнав вимоги позивача, не заперечував проти їх задоволення у повному обсязі. Представник Сільськогогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Оржицька» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні визнала вимоги позивача, не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.11 Договору про надання безпроцентної позики № 010414 від 01.04.2014 року укладеної між [PERSON] та [PERSON], якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити позикодавцю суму боргу та двадцять три проценти річні, відповідно до ст. 1050, 625 ЦК України від простроченої суми. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки [PERSON] своєчасно не повернуто суму позики, відповідачі зобовязані сплатити позикодавцю суму боргу, тобто 28 000 000 грн. та двадцять три проценти річні. Сума процентів розраховується за наступною формулою: залишок боргу х процентну ставку за договором х кількість днів прострочення виплати боргу / кількість днів у поточному році, тобто 28000000 грн. х 23 % х 94 дні (з 01.04.2017 року по день винесення судом рішення) / 365 днів = 1 658 520,55 грн. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано документи, що підтверджують сплату судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі в рівних частках.

Outcome: approved