Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

у червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», згідно яким, враховуючи заяву представника позивача про уточнення позовних вимог від 20.11.2019 року, оголошену у судовому засіданні, просив: визнати припиненим правовідношення за договором поруки від 10.04.2008 року, що був укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення № 55 філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління, за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 50/11/08-Ф від 10.04.2008 року з 24.03.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення № 55 філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління було укладено договір поруки, за умовами якого позивач поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 50/11/08-Ф від 10.04.2008 року, а саме: погашення основної суми кредиту у розмірі 30840,00 доларів США та процентів за користування кредитом із розрахунку 12,89 % річних строком до 10.04.2023 року. При цьому, відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30840,00 доларів США строком до 10.04.2023 року та сплатою 13,59 % процентів річних. Разом з тим, у Додатковому договорі № 1 від 24.03.2014 року до вищенаведеного кредитного договору, укладеному між банком та позичальником, сторони узгодили, що банк має право в порядку передбаченому цим додатковим договором для розрахунку плати за користування кредитними коштами застосовувати Стандартну ставку 13,59% + 4%. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що зміни до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом були внесені без його згоди та без внесення відповідних змін до Договору поруки, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2019 року дану справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва. Ухвалою від 31.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 10.10.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 17.01.2020 року до суду надійшло клопотання позивача, в якому він просив позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутністю. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при причини неявки в судове засідання суд не сповістили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що у своєму клопотання про розгляд справи за відсутністю позивач не зазначає про свою незгоду щодо розгляду справи в заочному порядку, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 10.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення № 55 філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління було укладено кредитний договір № 50/11/08-Ф,за умовами якого позичальник отримала від банку кредитні кошті у сумі 30 840,00 доларів США та зобов`язалася її повернути у строк до 10.04.2023 року зі сплатою 13,59 % процентів річних. При цьому, 10.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення № 55 філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління було укладено договір поруки, за умовами якого позивач поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 50/11/08-Ф від 10.04.2008 року, а саме: погашення основної суми кредиту у розмірі 30840,00 доларів США та процентів за користування кредитом із розрахунку 12,89 % річних строком до 10.04.2023 року. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, 24.03.2014 року між банком та [PERSON] підписано Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якою сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником під час дії Стандартної процентної ставки зобов`язань за кредитним договором, банк має право в порядку, передбаченому Додатковим договором № 1 для розрахунку плати за користування кредитними коштами застосовувати Стандартну ставку 13,59% + 4%. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що зазначена додаткова угода щодо збільшення розміру процентної ставки була укладена між банком та позичальником за згодою поручителя, матеріали справи не містять. Так, ст.553 ЦК встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1, 2 чт. 553 ЦК України регламентовано, що обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. При цьому, згідно із ч.1 ст.651, ч. 1 ст. 653 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо іншого не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. За змістом ч.1 ст.654 ЦК, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо іншого не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст.559 ЦК необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв`язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що, як встановлено у судовому засіданні, додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв`язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, тобто змінено зобов`язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання поруки, що виникла на підставі Договору поруки від 10.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення № 55 філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління, такою, що припинена з 24.03.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved