Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради розглянув клопотання служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності та відповідності інтересам малолітніх дітей позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Позивач посилається на те, що [PERSON] самоусунулася від утримання та виконання дітей, не цікавиться станом здоров'я, не виявляє материнської уваги та турботи, не має заробітку та інших доходів. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було відібрано від матері без позбавлення батьківських прав. На даний час малолітні діти перебувають під опікою гр. [PERSON], однак за час перебування дітей у гр. [PERSON] їх мати жодного разу не намагалася зустрітися з дітьми, не цікавилася про стан їх здоров'я, не відвідувала навчальні заклади в яких навчаються діти. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом і просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд задовольнити його зазначив, що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 280 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів. Третя особа в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити судові засідання без її участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України ) встановив наступне. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір»ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про їх народження, Серія [NUMBER] від 01 липня 2000 року, Серія [NUMBER] від 20 січня 2013 року, Серія [NUMBER] від 20 березня 2014 року. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року, було відібрано у [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні батько [PERSON] - [PERSON] помер 19.09.2012 року, батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], засуджений у 2008 року на 13 років позбавлення волі, а тому Рішенням ВК Фастівської міської ради за № 180 від 13 липня 2017 року, малолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей в с. Копилів, Макарівського району Київської області. Між тим, на підставі Рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 315 від 31 серпня 2017 року, над малолітніми дітьми було встановлено опіку, призначено опікуном гр. [PERSON], [INFO] та визначено місце проживання малолітніх дітей разом з опікуном за адресою: [ADDRESS]. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що з часу відібрання малолітніх дітей та їх перебування під опікою у [PERSON], мати жодного разу не намагалася зустрітися з дітьми, не цікавилася про стан їхнього здоров'я, не відвідувала навчальні заклади в яких навчаються діти, а тому Виконавчим комітетом Фастівської міської ради було прийнято Рішення за № 59 від 19 лютого 2018 року Про надання висновку щодо неможливості передачі малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], для подальшого виховання матері гр. [PERSON] та Рішення № 60 від 19 лютого 2018 року Про надання висновку до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON]. Відповідно до Висновку № 06-23/709 від 19 лютого 2018 року Орган опіки та піклування вважає, що передати малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для подальшого виховання матері гр. [PERSON] є неможливим. Між тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Фастівської міської ради за № 06-23/708 від 19 лютого 2018 року, Орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/708 від 19 лютого 2018 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], діти перебувають під опікою та проживають разом з гр. [PERSON], яка забезпечує їх усім необхідним. За час перебування дітей під опікою гр. [PERSON] мати жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилися їх здоров'ям та життям. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своїх дітей не займається і ухиляється від своїх обов'язків по їх утриманню та вихованню, не проявляє до дітей щонайменшої материнської турботи, тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Outcome: approved