Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

У травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулись до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] звернулась до ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 13.11.2009, згідно якої отримала кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 11.11.2019 року [PERSON] має заборгованість - 6098,79 грн., яка складається з наступного: 6098,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] . На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем, 26.02.2019 р. було направлено претензію кредитора до Коростишівської державної нотаріальної контори. 16.04.2019 року Позивачем було отримано відповідь Коростишівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ» Приватбанк». 03.10.2019 р. до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів вказану заборгованість в розмірі 6098,79 грн. та судові витрати. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.08.2020 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою АТ КБ`Приватбанк» в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відкрито провадження у цивільній справі до відповідача [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.02.2021 залучено як співвідповідача - [PERSON] . Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.05.2021 провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця закрито. Закрито підготовче провадження в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця та призначено справу до судового розгляду . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином проте, відзиву на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Оскільки в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Судом встановлено, що 13.11.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши із банком заяву (а.с.17). У заяві сторони також досягли домовленості про те, що: базова процентна ставка становить 2,5% на місяць; термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки; Сплата заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з платіжної картки. Матеріали справи не містять підтверджень того, що [PERSON] ознайомлювалася та надавала згоду саме на ті Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг, ксерокопії яких приєднані до матеріалів справи, при погодженні та підписанні нею заяви від 13 листопада 2009 року, тобто, що ці істотні умови кредитного договору мала на увазі позичальник при вчиненні правочину. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов і правил у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та з Умов і правил, як невід`ємну складову частину змісту кредитного договору. [PERSON] померла [INFO] , у вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.41). У розрахунку заборгованості, виконаного банком станом на 30 вересня 2019 року, за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту в сумі 6098,79 грн. (а.с.12-16 ). Проте, розрахунок виконаний із застосуванням процентної ставки не лише, яка була обумовлена сторонами, на рівні 2,5 % у місяць або 30% річних, а й з використання процентної ставки за користування кредитом на рівні 2,7% та 3,5 % у місяць, однак у матеріалах справи відсутні докази погодження позичальником використання таких процентних ставок за користування кредитом. Оскільки при погашенні кредитної заборгованості сплачені суми спочатку відносилися банком на погашення процентів за користування кредитом, процентну ставку за якими позивальник не погоджувала, то заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 6098,79 грн. не можна вважати доведеною, так як на погашення процентів слід було відносини меншу суму, а натомість направляти на погашення тіла кредиту, у тому числі простроченого, більшу суму сплачених коштів. Окрім того, банк штучно створював заборгованість за тілом кредиту, списуючи автоматично відсотки за використання кредитного ліміту, і показуючи їх як тіло кредиту, якого відповідач не отримував. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Укораїни). Об`єктом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Обов`язок спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та право кредитора спадкодавця на пред`явлення вимог до спадкоємців визначені ст. 1281 ЦК України. Невиконання спадкоємцем вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи № 522/407/15-ц. У зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 23.01.2019 звернувся до Коростишівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст. 1281 Цивільного кодексу України. Просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті боржника, включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6098,79 грн., чи подавалися заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини ( а.с. 43). Листом від 03.04.2019 № 574 Коростишівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що спадкова справа до майна померлої, [INFO] [PERSON] , заведена за № 146/2017 за претензією позивача, з вимогами спадкоємці не ознайолені, у зв`язку з тим, що вони до нотаріальної контори не зверталися ( а.с. 44). В матеріалах справи наявні лист-претензія АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 17.09.2019, які надіслані [PERSON] , [PERSON] у яких останніх повідомлено про наявність боргу у [PERSON] за кредитним договором у сумі 6098,79 грн. та обов`язок його сплатити (а.с. 45-46). [PERSON] помер [INFO] , вказана обставина підтверджується копією актового запису про смерть № 10 від 25.01.2020 ( а.с. 73). Разом з тим, положення ст. 1282 ЦК України (щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора) застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Щодо способу пред`явлення вимоги, то стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Кредитор може пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців або опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 146/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , 23.01.2019 р. позивач звернувсь із претензією кредитора до Коростишівської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що на теперішній час Банку стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 116). Як вбачається з виписки за договором б/н на ім`я [PERSON] , 14.09.2017 року позивачем здійснено операцію по закритті заборгованості з поповненням картки в сумі 1507,39 грн. (а.с. 77). Вказана операція також відображена і в розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.11.2009 ( а.с.14 зворот) та зазначена, як сума погашення за наданим кредитом. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, копія свідоцтва про смерть боржника [PERSON] серія [NUMBER] , дата видачі -23.05.2017 р. була у розпорядженні банку. При цьому, володіючи відповідною інформацією, а саме з 14.09.2017 р. про смерть боржника та знаючи про наявність у боржника [PERSON] невиконаних зобов`язань (заборгованості) за кредитним договором, банк лише 23.01.2019 року звернувся із претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до нотаріальної контри. Тобто, банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців, звернувшись до нотаріальної контори поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, що згідно із частиною четвертою цієї норми позбавляє права позивача вимоги до спадкоємців [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє обгрунтування, і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed