Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 03.12.2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Проте, відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 16.02.2017 року у сумі 29 219 грн. 80 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 570 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 008 грн. 02 коп., заборгованості за пенею у розмірі 14\~011 грн. 64 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1 379 грн. 51 коп. (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року (а.с.27) не зявився, справу просив розглянути у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.38; 41; 43), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 03.12.2007 року (а.с.10-25), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.12.2007 року за відповідачем станом на 16.02.2017 року наявна заборгованість у сумі 29 219 грн. 80 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 570 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 008 грн. 02 коп., заборгованості за пенею у розмірі 14\~011 грн. 64 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1 379 грн. 51 коп. (процентна складова) (а.с.5-7; 8-9). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідачем були порушені умови договору. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 29 219 грн. 80 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 570 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 008 грн. 02 коп., заборгованості за пенею у розмірі 14\~011 грн. 64 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1 379 грн. 51 коп. (процентна складова). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп. На підставі викладеного й

Outcome: approved