Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У травні 2014 року ПАТ «[PERSON] МКБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №HEsa/02850 від 30 листопада 2010 року відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. на термін з 30 листопада 2010 року по 30 листопада 2018 року на споживчі цілі із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21% річних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначав, що позивач добросовісно виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу у користування грошові кошти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однак [PERSON] не в повному обсязі здійснює сплату ануїтетних платежів згідно кредитного договору, а з серпня 2013 року повністю припинив сплату платежів згідно кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, у звязку з чим, станом на 24 квітня 2014 року наявна заборгованість у сумі 180980,98 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 145828,09 грн. та суми нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 26455,84 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 18.03.2014 року надіслав останньому вимогу №123 про дострокове повернення кредиту в повному обсязі зі сплатою всіх сум у 30 денний термін, однак відповідач відмовився від отримання вимоги й відповідно дана вимога залишилась без відповіді та реагування. Також вказував на те, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 30 листопада 2010 року укладено договір поруки № HEsa/02850, за умовами якого поручитель бере на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобовязань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, у звязку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, 18 березня 2014 року банком було предявлено вимогу про повернення боргу поручителем, однак дана вимога також залишилась без задоволення. Посилаючись на вказане, а також на те, що позичальник прострочив виконання зобовязання, не повернувши в установлений строк суми коштів, передбачених графіком розрахунків, у звязку із чим у кредитора виникло право на стягнення коштів у примусовому порядку, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «[PERSON] МКБ» заборгованість за кредитним договором № HEsa/02850 від 30 листопада 2010 року у розмірі 180 980,98 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З наявних у справі доказів убачається, що відповідно до укладеного договору №HEsa/02850 від 30 листопада 2010 року відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 150000,00 грн., терміном з 30 листопада 2010 року по 30 листопада 2018 року на споживчі цілі із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21% річних (а.с. 4-10). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Зокрема, відповідно до договору поруки № HEsa/02850 від 30.11.2010 року між ПАТ «[PERSON] МКБ» та [PERSON], поручителі поручились перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № HEsa/02850 від 30 листопада 2010 року (а.с. 11-12). Також вказаним договором поруки передбачено, що відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за Договором, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Крім того, умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Однак, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, з серпня 2013 року позичальник повністю припинив сплату платежів згідно кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, у звязку з чим, станом на 24 квітня 2014 року наявна заборгованість у сумі 180980,98 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 145828,09 грн. та суми нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 26455,84 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 17-18). 18 березня 2014 року боржнику та поручителю банком предявлено вимогу про повернення суми боргу в добровільному порядку, однак дана вимога залишилась без виконання (а.с. 14, 15, 16). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). За таких обставин суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved