Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Першої Одеської державної нотаріальної контори, Одеської міської ради, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2005 року. Зазначив, що йому стало відомо про наявність заборони відчуження нерухомого майна, а саме будинку №49, по вул. Б. Хмельницького, у м. Одесі, де розташована квартира №65-а, на підставі рішення Виконкому м. Одеси №8 від 21 січня 1995 року, що порушує його право володіння та розпорядження майном. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд скасувати з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме багатоквартирного будинку №49, по вул. Б. Хмельницького, у м. Одесі. Представники позивача, які діють на підставі довіреності від 29 січня 2018 року, ордеру від 18 червня 2018 року, та на підставі довіреності від 23 січня 2018 року в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити (а.с. 4, 18, 67). Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 57). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2005 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13, 63). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2005 року було встановлено, що позивач [PERSON] є самовільним користувачем сараю по вул. Б. Хмельницького, 49, у м. Одесі, ним самовільно проведена його реконструкція, в результаті чого утворена квартира, правовстановлюючі документи на реконструйовану квартиру відсутні (а.с. 63). У рішенні зазначено, що згідно Акту обстеження житлових умов, на місці сараю побудована квартира. Згідно технічного висновком квартира 65а, по вул. Б. Хмельницького, 49, в м. Одесі розташована на першому та другому поверсі двоповерхового будинку. Стіни будинку з камня-ракушечника. Перекриття дерев'яні. Конструкція знаходиться в задовільному стані. Житлова площа квартири 83,9 кв.м., нежитлова площа 235,6 кв.м., загальна площа 326,8 кв.м., корисна площа 319,5 кв.м. В інженерному відношенні будинок обладнаний внутрішніми сітками холодного водопостачання, каналізацією, електро та газопостачанням. Опалення централізоване. Існуюча об'ємно-планування структура квартири відповідає вимогам, пред'явленим до житлових квартир. Стан конструкції та конструктивних матеріалів квартири - задовільне. Можливо прийняти позитивне рішення з питань можливості експлуатації квартири (а.с. 63). Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] зареєстроване належним чином в КП «ОМБІ та РОН» за №106 в книзі 548пр-145, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7). Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] також виданий на імя [PERSON], згідно якого зазначено, що загальна площа квартири становить 326,8 кв.м. житлова площа - 83,9 кв.м., підсобна - 235,6 кв.м., корисна - 319,5 кв.м. (а.с. 5-6). Судом встановлено, що відомості стосовно будь-яких заборон або обмежень щодо обєкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні (а.с. 65-66). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 12 листопада 2018 року щодо обєкта нерухомого майна - будинку №49, по вул. Б. Хмельницького, у м. Одесі, вбачається, що Першою одеською нотаріальною конторою 06 листопада 2008 року зареєстровано обтяження нерухомого майна у вигляді заборони (архівний запис). (а.с. 61-62). Підставою вищевказаного обтяження зазначено рішення №8 Виконкому м. Одеси від 21 січня 1995 року «Про надання УКБ міськвиконкому земельно ділянки для завершення проектування та застройки містобудівного комплексу в мкр. «А» житлового району Молдаванка 1-4 в межах вулиць Болгарської, Запорізької, [PERSON], Мизикевича» (а.с. 10-11). Відповідно до листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 24 вересня 2018 року, вказано, що на рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради від 21 січня 1995 року №8 відмітка про скасування не значиться (а.с. 40-40 звор.). Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 березня 2003 року внесені зміни до п.п. 3 рішення від 21 січня 1995 року №8, відповідно до якого УКБ зобовязане здійснити поетапну забудову містобудівного комплексу, згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією в термін до IV кварталу 2010 року (а.с. 43). Відповідно до\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, і ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. За п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,\~нотаріус,\~який накладав\~заборону,\~знімає заборону\~відчуження майна\~при одержанні\~повідомлення:\~кредитора про\~погашення позики;\~про припинення\~(розірвання,\~визнання недійсним)\~договору застави\~(іпотеки);\~про припинення\~договору іпотеки\~у зв'язку\~з набуттям\~іпотекодержателем права\~власності на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~виконання основного\~зобов'язання,\~після припинення\~договору іпотеки\~у зв'язку\~з відчуженням\~іпотекодержателем предмета\~іпотеки;\~про припинення,\~розірвання,\~визнання недійсним\~договору ренти,\~довічного утримання\~(догляду),\~спадкового договору;\~органів опіки\~та піклування\~про усунення\~обставин,\~що обумовили\~накладення заборони\~відчуження майна\~дитини;\~про скасування\~рішення суду\~про оголошення\~фізичної особи\~померлою або\~закінчення п'ятирічного\~строку з\~часу видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~майно особи,\~оголошеної померлою;\~про смерть\~другого з\~подружжя,\~що склали\~спільний заповіт;\~про скасування\~рішення суду\~про позбавлення\~батьків дитини\~батьківських прав\~або відібрання\~дитини без\~позбавлення батьківських\~прав;\~про смерть\~відчужувача за\~спадковим договором\~або про\~смерть другого\~з подружжя,\~що уклали\~спадковий договір;\~про відчуження\~майна,\~переданого під\~виплату ренти;\~за рішенням\~суду;\~в інших\~випадках, Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд враховує, що заборона на будинок №49, по вул. Б. Хмельницького,\~у м.\~Одесі накладена на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21 січня 1995 року №8, яке в даний час не скасовано, докази на підтвердження того, що підстави накладення заборони відпали, суду не надано. Враховуючи те, що позивач не є власником нерухомого майна, на яке накладено заборону, а саме будинку №49, по вул. Б. Хмельницького, у м. Одесі, а щодо майна, яке належить відповідачу на праві власності, а саме квартири [ADDRESS], будь-які обмеження відсутні, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., який у звязку з відмовою у задоволенні позову покладається на позивача (а.с. 1). На підставі ст.ст. 316, 317, 386 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed