Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

У червні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . Місце проживання відповідача, зареєстровано у квартирі [ADDRESS] . Відповідач, який є сином позивачки, не проживає у належній позивачу квартирі без поважних причин з 2013 року. На день подачі позовної заяви відповідач більше ніж 5 років не проживає у належній позивачу на праві власності квартирі, комунальних послуг не сплачує, квартиру не утримує в належному стані, своїх обов`язків за договором найму житлового приміщення не виконує.Відповідач обрав для свого проживання інше місце, про що свідчить його відсутність в квартирі що належить позивачці з 2013 року, добровільно зняти з реєстрації місце свого проживання не бажає. У зв`язку з тим, що власник житла повинен сплачувати зайві кошти на оплату комунальних послуг за особу, що фактично не проживає, реєстрація місця проживання відповідача істотно впливає на право позивача оформити субсидію, обмежує право володіння і розпоряджання своїм майном, позивач має право для захисту своїх прав власності звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою).Тому, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, оскільки вже тривалий проживає в РФ у Ростовській області м. Азов. Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 03 вересня 2007 року виданого Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 лютого 2012 року виданого державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області зареєстрованого в реєстрі за №206, Договором дарування 1/3 частки в праві власності на квартиру від 19 вересня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області зареєстрованого в реєстрі за №832. Відповідач [PERSON] є сином позивачки, що підтверджується Свідоцтвом про народження відповідача. Місце проживання відповідача, зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою №4446 від 11 червня 2019 року. [PERSON] не проживає у належній позивачці квартирі без поважних причин з 2013 року, що підтверджується Актом перевірки реєстрації і проживання від 10 червня 2019 року. Згідно наданих відповідачем документів, він проживає в РФ у Ростовській області м. Азов. Тобто на день подачі позовної заяви відповідач більше ніж 5 років не проживає у належній позивачу на праві власності квартирі, комунальних послуг не сплачує, квартиру не утримує в належному стані, що підтверджується доданими до позовної заяви вищевказаними доказами. Добровільно знятися з реєстрації місце свого проживання відповідач не бажає. Позивачка вимушена сплачувати зайві кошти на оплату комунальних послуг за особу, що фактично не проживає, реєстрація місця проживання відповідача істотно впливає на право позивача оформити субсидію, обмежує право володіння і розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] фактично втратив своє право на проживання у належному позивачці на праві приватної власності житлі. Позивачка, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача [PERSON] та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved