Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Ус Оксана Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Лугаської області із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивача її представник Ус О.О. посилається на те, що [PERSON] , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] народила сина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно не надавав допомоги на утримання сина, 29.11.2010 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було видано виконавчий лист № 2-4716 про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. 06.08.2018 Сєвєродонецьким МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви позивача. Позивач подала відповідну заяву, адже бажала налагодити відносини з відповідачем заради їхнього сина, сподівалася на більш часте спілкування відповідача з сином, але цього не сталося. Наразі, сума в 350 грн. на місяць недостатня для всебічного розвитку та забезпечення дитини. Цього не вистачає навіть на харчування дитини. Отже, сума аліментів підлягає збільшенню з твердої грошової суми у розмірі 350 грн. щомісячно на 1/4 частку від усіх видів доходу відповідача. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду та просила змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.11.2010 по справі № 2-4716/10 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 350 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник Ус О.О. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її та позивача участі, позовні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , про що 26.11.2008 зроблено відповідний актовий запис № 996. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.11.2010 по справі № 2-4716/10, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 350 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 21 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Рішення набрало законної сили 26.11.2010. З копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної 06.08.2018 головним державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Єрьоменко О.О. в рамках виконавчого провадження ВП № 23409813 вбачається, що повернуто стягувачу [PERSON] виконавчий лист, виданий 29.11.2010 на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.11.2010 по справі № 2-4716/10, оскільки надійшла письмова заява [PERSON] про повернення виконавчого документу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно є не суттєвими, оскільки на сьогоднішній день змінився рівень прожиткового мінімуму та цін, тому просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми у розмірі 350 грн. на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2 395 гривень. Позивач посилається на те, що розмір стягнутих з відповідача судовим рішенням на її користь аліментів на утримання її неповнолітньої дитини всупереч вимогам ч. 2 ст. 182 СК України є меншим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом позивача, як одержувача, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів. Позовні вимоги [PERSON] фактично зводяться до зміни способу виконання вказаного рішення суду від 15.11.2010, оскільки остання посилається на невідповідність розміру стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі - 350 гривень на одну дитину, що є меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143 цс13. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд доходить висновку про те, що отримувана позивачем сума аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 350 грн. щомісячно, вочевидь, не відповідає вимогам Декларації прав дитини та Конвенції про права дитини про належне матеріальне забезпечення дитини та забезпечення найкращих інтересів дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що справедливим та таким, що відповідатиме вимогам закону буде змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.11.2010 по справі № 2-4716/10 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 350 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог в частині зміни стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, суд зазначає наступне. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial