Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача борг у сумі 10 193,19 грн. та 1 385,00 долара США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2018 року він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн., та 1 385,00 долара США на термін 8 місяців. [PERSON] повернуто йому 22 806,81 грн. З урахуванням повернутих коштів сума боргу складає 10 193,19 грн., та 1385 долара США, проте відповідач коштів не повертає в добровільному порядку, зв`язку з ним не має, тому він вимушений був звертатися до суду. Ухвалою від 30.06.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у наданій суду заяві позовні вимоги підтримав. Просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено що 26.03.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 1 385,00 долара США, та 33 000,00 грн. терміном на вісім місяців. Зобов`язався повертати по 173 долара США та 4 200,00 грн. щомісяця до першого числа. Вказані обставини доводяться оригіналами розписок ( а.с. 16, 17). Згідно наданих квитанцій, [PERSON] повернув [PERSON] борг на загальну суму 22 806,81 грн. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За положеннями частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (стаття 545 ЦК України). З урахуванням часткового повернення боргу відповідачем, борг за договором позики, складає 1 385,00 долара США та 10 193,19 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Як визначено ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ( ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується Договором про надання правової допомоги № 16 від 14.05.2020 року, Актом про прийняття - передачі наданих послуг від 15.05.2020 року, квитанцією від 15.05.2020 року про сплату 1500 грн - про надання послуг з написання позовної заяви ( а.с. 20-23). Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати позивача: 840 грн 80 коп. понесеного ним судового збору, та 1 500,00 грн. понесених витрат при оплаті юридичної допомоги. (а.с.4-5).

Outcome: approved