Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У травні 2015 року позивач - [PERSON], [INFO], звернувся з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав його матір [PERSON], [INFO] (далі Відповідачка) відносно нього. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.05.1999 року позивач народився, його батьки [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Коли йому було 1,5 роки, а його братові - 0,5 роки, вказані батьки розійшлися і вони з братом залишилися з їх батьком [PERSON] Позивач частково виховувався в інтернаті, бо його батько періодично відправлявся на заробітки до Росії та його вихованням займалась фактично інша жінка, яка пізніше теж стала цивільною дружиною батька позивача. Його матір [PERSON], що є відповідачкою по справі, після розлучення з батьком позивача [PERSON] не приймала жодної участі у його вихованні та утриманні, не виконувала своїх батьківських обовязків. 24 жовтня 2014 року батько позивача [PERSON] захворів та покінчив життя самогубством, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ТП за №248877. Бердичівська міська служба у справах дітей налагодила зв'язок з його рідною матір'ю [PERSON], яка погодилась спочатку виховувати позивача з його рідним братом, турбуватись про них, зробити пенсії по втраті годувальника. Проте, з лютого 2015 вона почала навмисно ухилятися від своїх батьківських обовязків щодо позивача, звинувачувати його у вживанні наркотиків, алкоголю, а з березня 2015 року категорично заборонила йому приїжджати до її місця проживання в [INFO]. Тобто, на підставі вище вказаного, у позивача виникли життєві складнощі, в тому числі матеріального характеру так як у Бердичівському професійному будівельному ліцеї дітям з одним живим із батьків (напівсироті) виплачується звичайна стипендія у розмірі 275,00 грн. щомісячно. Позивач вимушений заробляти важкою фізичною працею будівельника собі на життя. Крім того, власного паспорта громадянки України та реєстрації за місцем проживання відповідачка немає, відповідно оформити пенсію після смерті батька позивача на нього вона не зможе. Згідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України позивач просить суд позбавити його матір батьківських прав через те, що остання ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не піклується про навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє ніякого інтересу до внутрішнього світу дитини та не створює умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити, врахувавши зміст наданого суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідачка в судове засідання з'явилась, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення судом так як вона проживає з співмешканцем, який є власником помешкання, є безробітною, не має постійної реєстрації, тому вона є соціально не спроможна виконувати свої батьківські обовязки відносно позивача. Прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області [PERSON] в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що позивач дійсно навчається з вересня 2014 року у Бердичівському професійному будівельному ліцеї ПТУ №3 на «маляра-монтажника гіпсокартоних конструкцій», навчається добре, сумлінно, підробляє різноробочим на будівництвах, не має шкідливих звичок, батько його помер, а матір не виконує власне свої батьківські обовязки, самоусунулась. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, представників сторін, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частинами першою третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Абзацом першим частини другої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved