Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У травні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем від нього за трьома договорами позики було отримано грошові кошти в сумах 10 000 дол. США, 5 000 дол. США та 5 000 дол. США. У зв'язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов'язань, неодноразово уточнюючи розмір позовних вимог, остаточно просив стягнути з останнього 48 826,79 дол. США у гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення суду: за договором позики від 09.10.2009 р. на суму 10 000 дол. США, що укладався на шестимісячний строк під 9 відсотків у місяць: 28 800 дол. США - відсотки за користування сумою позики за період 01.08.2010 р. по 31.03.2013 р., з урахування виплачених відповідачем відсотків з 09.10.2009 р. по 16.07.2010 р., та суму позики - 10 000 дол. США; за договором позики від 29.01.2010 р. на суму 5 000 дол. США, що укладався на чотирьохмісячний строк під 9 відсотків у місяць: 426,16 дол. США - три відсотки річних на прострочення виконання договору позики за період з 30.05.2010 р. по 31.03.2913 р., 519 дол. США - інфляційні збитки та суму позики - 5 000 дол. США з урахуванням сплачених відповідачем відсотків за користування позикою за період з 29.01.2010 р. по 29.05.2010 р. та за договором позики від 12.03.2010 р. на суму 5 000 дол. США на чотирьохмісячний строк під 9 відсотків у місяць: 279,54 дол. США - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язань на 993 дня - по 31.03.2013 р., 377,09 дол. США - інфляційні збитки та суму позики - 3 425 дол. США, з урахуванням виплати відповідачем тіла позики в сумі - 1 575 дол.США та відсотків за період 12.03.2010 р. по 12.07.2010 р. (а.с.54, 81). Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи визнав частково, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суду пояснив, що, дійсно, [PERSON] позичив у [PERSON] 09.10.2009 р. грошову суму в розмірі 10 000 дол. США, проте, 5 000 дол. США суми позики повернув, сплачував за ним і відсотки, в якому розмірі сказати не може. На підставі цього він написав другу розписку від 29.01.2010 р., з урахуванням залишку суми позики в розмірі 5 000 доларів США, а першу [PERSON] мав знищити. Оскільки за розпискою від 29.01.2010 р. зобов'язання не зміг виконати була написана третя розписка від 12.03.2010 р. Тобто передача грошей за договором позики мала місце лише за першою розпискою на суму 10 000 доларів США. Зазначив, що при погашенні боргу позивач розписувався у його блокноті навпроти суми погашення, проте, зрівняти свої записи із обставинами, викладеними позивачем у позовній заяві щодо сум в погашення зобов'язань, не встиг. Просив застосувати суд строк позовної давності. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що: згідно розписці від 09.10.2009 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти у розмірі 10 000,00 дол. США з кінцевим строком повернення - 09.04.2010 р. під 9% в місяць за користування переданими коштами з виплатою два рази на місяць (а.с.46); - згідно розписці від 29.01.2010 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти у розмірі 5 000,00 дол. США з кінцевим строком повернення - 29.05.2010 р. під 9% в місяць за користування переданими коштами з виплатою два рази на місяць (а.с.47); - згідно розписці від 12.03.2010 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти у розмірі 5 000,00 дол. США з кінцевим строком повернення - 12.07.2010 р. під 9% в місяць за користування переданими коштами з виплатою два рази на місяць (а.с.48). Припиняється зобов'язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст 598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов'язку є наявність боргового документа у боржника. Таким чином, наявність у позивача боргових розписок є свідченням невиплаченого відповідачем боргу за договорами позики. Крім того, у боргових розписках зазначено, що позичальник отримує від позикодавця грошові кошти в позику, що також спростовує посилання представника відповідача на складання наступних розписок по 5 000 дол. США у зв'язку з частковим погашенням боргу за першою розпискою в сумі 10 000 дол. США. Відповідно до положення ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 ЦК України). Згідно з положеннями ч.1 ст. 627 цього Кодексу та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення: - за договором позики від 09.10.2009 р.: відсотків в розмірі 28 800 дол. США за період з 01.08.2010 р. по 31.03.2013 р. (32 місяці) та суми позики - 10 000 дол. США з урахування виплачених відповідачем відсотків за період з 09.10.2009 р. по 16.07.2010 р. (900 дол. США х 32 міс.= 28 800 дол. США); - за договором позики від 29.01.2010 р.: 426,16 дол. США - три відсотки річних на прострочення виконання договору позики за період з 30.05.2010 р. по 31.03.2913 р. та суми позики - 5 000 дол. США з урахуванням сплачених відповідачем відсотків за користування позикою за період з 29.01.2010 р. по 29.05.2010 р. (5 000 дол. США х 3% /365 х 1037 днів=426,16 дол. США); - за договором позики від 12.03.2010 р.: 279,54 дол. США - три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язань за 993 дня - з 17.07.2010 р., та суми позики - 3 425 дол. США з урахуванням виплати відповідачем тіла позики протягом 04.06.2010 р. по 16.07.2010 р. в сумі - 1 575 дол. США та відсотків за період 12.03.2010 р. по 12.07.2010 р. (3 425 дол. США х 3 %/365 х 993 = 279,54 дол. США). Разом з тим, індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Визначення в договорі грошових зобов'язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних збитків з цих підстав слід відмовити. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). Згідно офіційному курсу НБУ станом на 05.03.2014 р. 100 дол. США становлять 972,41 грн. Отже, оскільки відповідач свої зобов'язання за договорами позики не виконав, з нього підлягає стягненню сума заборгованості в загальній сумі 466 082,91 грн. (47 930,70 дол. США х 972,41 грн./100). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.88 ЦПК України (98,16 % від 3 441 грн.(а.с.29).

Outcome: partial