Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї аліменти на утримання їх неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначив, що їх спільні діти повністю знаходиться на його утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Після розірвання між сторонами шлюбу 17.05.2016 року, місцем проживання дітей судом визначено з батьком, позивачем по справі. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з неї аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою молодою особою 31 року; не працює; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає жодної участі у вихованні неповнолітніх синів та не створює необхідні умови для їх розвитку і життя; в судове засідання не прибула та не надала жодних заперечень проти позову, в тому числі і будь-яких відомостей щодо її заробітку, відтак вона спроможна сплачувати аліменти. Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одного батька. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: 1 455 грн. для дітей віком від 6 до 18 років); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за червень 2016 року вона становила 4\~416 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, яка є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможна сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто по 400 грн. на кожного сина. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме, як інтересам хлопчиків, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільних синів сторін. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved