Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 19.05.2016 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,3212 га, що розташована на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку, після смерті батька. Відмова нотаріуса мотивована тим, що земельна ділянка не була зареєстрована його батьком у Управлінні Держкомзему у Фастівському районі Київської області згідно до діючого законодавства. Тому, для захисту своїх прав він змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Представник відповідача Триліської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без представника сільської ради та повністю задовольнити даний позов. Представник третьої особи Надвірнянської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі представника нотаріальної контори. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 21 грудня 1976 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження [PERSON] II-БК № 324933 від 24 грудня 1976 року. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] 1-НМ № 069325 від 05 травня 2004 року, [PERSON] 09 серпня 2000 року розірвав шлюб з [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер, 19 травня 2016 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, [PERSON] I-БК № 370528, від 20 травня 2016 року. З матеріалів спадкової справи № 340/2016, заведеної після смерті [PERSON], який помер 19 травня 2016 року, вбачається, що 07 червня 2016 року позивач звернувся до Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Проте, 21 листопада 2016 року Надвірнянським районним державним нотаріусом [PERSON], винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності, на земельну ділянку площею 2,3212 га, що розташована на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 504876 від 30 березня 2007 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15735035 від 30 грудня 2013 року, земельна ділянка площею 2,3212 га, що розташована на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області, на праві власності належала [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2642, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON], земельну ділянку площею 2,3212 га, що розташована на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved