Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Позовна заява обґрунтована тим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина у виді майна, яке складається з квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями цієї спадщини за законом є позивач як донька померлого та відповідач - дружина померлого в рівних частинах. Інших спадкоємців за законом та заповітом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття немає. 22 грудня 2014 року позивач звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. У зв`язку з тим, що батько позивачки помер у м. Запоріжжі, тому спадкова справа була передана за місцем відкриття спадщини у м. Запоріжжя приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. 27 березня 2019 року від приватного нотаріуса позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутній оригінал документа, що підтверджує право власності на вказану квартиру на ім`я померлого. Позивач вказує, що вона та її мати звернулись до нотаріальної контори у м. Мелітополі з проханням скласти заяву від імені [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, оскільки мати позивачки на даний час не бажає приймати спадщину після смерті свого чоловіка. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області - у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. - у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.13). Факт родинних відносин позивачки з [PERSON] підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.17). Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . 22 грудня 2014 року позивач звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, про що свідчить додана до матеріалів справи копія витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.14). У зв`язку з тим, що батько позивачки помер у м. Запоріжжі, тому спадкова справа була передана за місцем відкриття спадщини у м. Запоріжжя приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 56766014 від 08.07.2019 року (а.с.45), а також копією Спадкової справи №839/2014, заведеної у Мелітопольській державній нотаріальній конторі (а.с.46-47). 27 березня 2019 року від приватного нотаріуса позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутній оригінал документа, що підтверджує право власності на вказане нерухоме майно на ім`я померлого (а.с.15-16). Суд встановив, що [PERSON] 03 серпня 1985 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради народних депутатів був виданий ордер на право вселення до квартири [ADDRESS] (а.с.18-19). Мелітопольським бюро технічної інвентаризації 20 жовтня 1991 року [PERSON] було видане реєстраційне посвідчення про реєстрацію на праві особистої власності за [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с.20). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , крім позивача як доньки померлого, є також відповідач - дружина померлого, що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про укладення шлюбу. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 20 жовтня 1973 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР (у редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю визначено, що розмір часток кожного з подружжя при поділі спільного майна визнаються рівними. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , відповідачці у справі, у рівних частках, тобто по Ѕ частині кожному. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З урахуванням викладеного, спадкове майно, яке підлягає поділу між спадкоємцями складає Ѕ частину вищевказаної квартири, оскільки власником іншої Ѕ частини даної квартири є дружина померлого - відповідачка у справі [PERSON] Відповідачкою [PERSON] до суду надано заяву про відмову від спадщини на користь своєї доньки [PERSON] , яка відкрилася після смерті її чоловіка, та просила визнати за її донькою право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак вказану заяву відповідачки суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою №01-73/02/6777 від 20.12.2018 року, за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 17.12.2002 року по 03.10.2014 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . разом з ним на день смерті була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-17/02/3356 від 03.06.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17.12.2002 року по теперішній час (а.с.29). Частиною 1 ст. 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як випливає з матеріалів справи, зокрема з наданої копії спадкової справи, відповідачка [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася, та відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. Відтак відповідачці у порядку спадкування після смерті чоловіка належить ј частина зазначеної квартири. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаної квартири її померлому батьку, однак зважаючи на те, що відповідачка у справі є такою, що прийняла, але не оформила спадщину після смерті свого чоловіка на ј частину квартири, тому позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на вказану квартиру у порядку спадкування після смерті батька підлягають задоволенню частково та за позивачкою слід визнати право власності на ј частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial