Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

У червні 2019 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що17.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та позивачкою [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №45-07-Ил/23,відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 150 000,00 дол. США з оплатою по процентній ставці 14.5 процентів річних та з кінцевим терміном повернення кредитних ресурсів до 16.05.2016. Забезпеченням виконання зобов`язань по даному договору є застава нерухомості (іпотека) домоволодіння та земельної ділянки площею 0,10 га, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який виступив майновим поручителем [PERSON] Між [PERSON] та банком «Фінанси та кредит» було укладено два іпотечні договори від 17.05.2007 року, відповідно до яких у заставу (іпотеку) іпотекодержателю передається наступне нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,100 га, що знаходиться за цією ж адресою, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, відповідно. 11 лютого 2015 року між ДІУ та банком був укладений договір відступлення права вимоги №17/4-В, за умовами якого первісний кредитор (Банк) відступив, а новий кредитор (ДІУ) набув усі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до цього договору, зокрема і за договором, укладеним між банком та [PERSON] .. У жовтні 2015 року від Державної іпотечної установи [PERSON] надійшов лист, яким її було повідомлено, що з 17.09.2015 року постановою Національного банку України за № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до Банку. Дана обставина призвела до набрання 17.09.2015 року чинності Договору відступлення права №17/4-В, укладеного 11.02.2015 року між ДІУ та Банком. Після отримання вищевказаного повідомлення ДІУ [PERSON] здійснила (повне погашення заборгованості за кредитним договором № 45-07-Ил/23 від 17.05.2007 року, право вимоги за яким перейшло, як вище зазначалось до ДІУ, право вимоги за яким перейшло до ДІУ у відповідності до договору про відступлення права вимоги №17/4-В, укладеного 11.02.2015 між ДІУ і банком. Таким чином, [PERSON] виконала взяті на себе зобов`язання в повному обсязі з перерахуванням відповідних сум на рахунок ДІУ. 10.04.2017 року адвокат Сторожук О.С. в інтересах [PERSON] звернулась до ДІУ з відповідними копіями квитанцій про оплату та заявою з повідомленням про те, що станом на 05 квітня 2017 року повністю погашена заборгованість за кредитним договором та з проханням негайно звернутись до нотаріуса із заявою про припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, одночасно із зняттям заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. 20.04.2017 року на запит адвоката Сторожук О.С. була отримана відповідь про те, що ДІУ підтвердила надходження коштів від [PERSON] та зазначено, що ДІУ було повідомлено банк про отримані кошти, а також зазначено, що припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису про іпотеку буде здійснено після завершення реалізації заходів, передбачених мировою угодою у справі №910/21864/15 від 25.12.2015 року, яка набула чинності 20.01.2016 року, у тому числі, після отримання пояснень банку щодо розбіжностей, виявлених при перевірці руху коштів, сплачених позичальником на рахунок погашення заборгованості за кредитом. 06.07.2018 року адвокатом Сторожук О.С. було направлено адвокатський запит до ДІУ про витребування копій документів та надання інформації про вжиття заходів , спрямованих на припинення іпотеки нерухомого майна, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,100 га, що знаходиться за цією ж адресою, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку у зв`язку з повним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань по договору про відкриття кредитної лінії №45-07/Ил/23 від 17.05.2007 року ще у квітні 2017 року. 16.07.2018 року на адресу адвоката Сторожук О.С. надійшла відповідь ДІУ №3191/15/28 від11.07.2018 року, з якої вбачається, що банк не надає відповідь на запити ДІУ щодо коригування суми погашеної заборгованості, зарахованої в рахунок погашення. Щодо припинення іпотеки нерухомого майна та виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можуть вчинятися виключно в правовому полі, зокрема відповідно до положень Цивільного кодексу України та вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме після повного врегулювання відносин між ДІУ та Банком, відповідно до умов Мирової угоди, та у разі повного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором 20 січня 2016 року Господарський суд м. Києва затвердив мирову угоду між Банком та ДІУ по справі №910/21864/15 у відповідності до умов якої до моменту затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та у випадку отримання платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, Позивач та Відповідач домовились вести реєстри таких отриманих платежів. Кожного першого числа відповідного місяця, починаючи із 01 січня 2016 року, Сторони домовились здійснювати звіряння платежів зазначених у п. 3 цієї Мирової угоди, які відбулись за поточний місяць. Окрім того, кожна із Сторін спору зобов`язана надавати іншій Стороні реєстр таких платежів на першу вимогу іншої сторони у строк не пізніше З (трьох) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги однієї з Сторін цієї Мирової угоди. В разі необхідності Відповідач за домовленістю з Позивачем може частково передавати оригінали договорів та інших необхідних документів щодо позичальників за кредитними договорами зазначеними у додатках до Договору відступлення. Тобто, на даний час підставою існування в державному реєстрі запису про іпотеку за [PERSON] є неврегульований спір між самими відповідачами. Проте, наявність неврегульованого спору за мировою угодою між первісним та наступним кредитором - для боржника не правового значення та не повинно спричиняти порушення прав та законних інтересів позивачів. А тому позивачі змушені були звертались до суду із даним позовом. Просили суд визнати припиненим зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №45-07-Ил/23 від 17ю05.2007 року, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] ; визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором №2746 від 17.05.2007 року, укладеним між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чаренцевим В.В., згідно яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та згідно іпотечним договором №2748 від 17.05.2007 року, укладеним між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чаренцевим В.В., згідно яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,100 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; зняти обтяження з нерухомого майна, яке було накладено на виконання іпотечного договору №2746 від 17.05.2007 року, укладеного між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чаренцевим В.В., згідно яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та на виконання іпотечного договору №2748 від 17.05.2007 року, укладеного між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чаренцевим В.В., згідно яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,100 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , внісши відповідні зміни Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити. Представник відповідач Державної іпотечної установи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з цим, подав до суду додаткові пояснення №2513/15 від 11.06.2020 року в яких зазначив, що 18.05.2020 року між ДІУ та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору відступлення права вимоги №17/4-В, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 11.02.2015 року, відповідно до п. 1 та п.2 якого Державна іпотечна установа відступила право вимоги за кредитним договором, укладеним зі [PERSON] на користь ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» та вказав на те, що з моменту набуття чинності таким договором Державна іпотечна установа не є належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», а також представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилали. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом при розгляді справи встановлено, що 17.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та позивачкою [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №45-07-Ил/23ідповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 150 000,00 дол США з оплатою по процентній ставці 14.5 процентів річних та з кінцевим терміном повернення кредитних ресурсів до 16.05.2016. Забезпеченням виконання зобов`язань по даному договору є застава нерухомості (іпотека) домоволодіння та земельної ділянки площею 0,10 га, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який виступив майновим поручителем [PERSON] Між [PERSON] та банком «Фінанси та кредит» було укладено два іпотечні договори від 17.05.2007 року, відповідно до яких у заставу (іпотеку) іпотекодержателю передається наступне нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,100 га, що знаходиться за цією ж адресою, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку. У жовтні 2015 року від Державної іпотечної установи [PERSON] надійшов лист, яким її було повідомлено, що з 17.09.2015 року постановою Національного банку України за № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до Банку. Дана обставина призвела до набрання 17.09.2015 року чинності Договору відступлення права №17/4-В, укладеного 11.02.2015 року між ДІУ та Банком. Зі змісту отриманого листа, [PERSON] також стало відомо, що відомості про відступлення права вимоги №17/4-В були зареєстровані реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Доказом переходу прав до нового кредитора може бути, зокрема примірник договору про передання права вимоги і документів, які підтверджували б його виконання і здійснення правонаступництва тощо. Після того, як був отриманий вищезазначений лист ДІУ [PERSON] неодноразово зверталась до ДІУ з листами з метою отримання достовірної інформації про розмір заборгованості за кредитом та можливість дострокового його погашення. У відповідь на її звернення ДІУ листом від 11.04.2016 року № 1682/11/2 повідомили стосовно залишку заборгованості за Кредитним договором та було зазначено, що припинення іпотеки нерухомого майна та зняття обтяжень на іпотеку буде здійснено після повного погашення зобов`язань за Кредитним договором №45-07-Ил/23 від 17 травня 2007 року. Підтвердженням цього має бути надходження грошових коштів на рахунок нового кредитора та іпотекодержателя. Листом від 04.11.2016 року № 5505/11/3 у відповідь на звернення, ДІУ повідомили залишок заборгованості за Кредитним договором, а також, що відповідно до Мирової угоди банк має передати оригінали документів кредитної справи по кредиту позивача та перерахувати кошти на поточний рахунок установи, сплачені позивачем у погашення кредиту, починаючи з вересня 2015 року. За умови виконання цих умов та у разі повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 45-07-И/23 від 17 травня 2007 року. Новому кредитору ДІУ буде здійснено припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 11 лютого 2015 року між ДІУ та банком був укладений договір відступлення права вимоги №17/4-В, за умовами якого первісний кредитор (Банк) відступив, а новий кредитор (ДІУ) набув усі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до цього договору, зокрема і за договором, укладеним між банком та [PERSON] 20 січня 2016 року Господарський суд м. Києва затвердив мирову угоду між Банком та ДІУ по справі №910/21864/15 у відповідності до умов якої до моменту затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та увипадку отримання платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, Позивач та Відповідач домовились вести реєстри таких отриманих платежів. Кожного першого числа відповідного місяця, починаючи із 01 січня 2016 року, Сторони домовились здійснювати звіряння платежів зазначених у п. 3 цієї Мирової угоди, які відбулись за поточний місяць. Окрім того, кожна із Сторін спору зобов`язана надавати іншій Стороні реєстр таких платежів на першу вимогу іншої сторони у строк не пізніше З (трьох) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги однієї з Сторін цієї Мирової угоди. В разі необхідності Відповідач за домовленістю з Позивачем може частково передавати оригінали договорів та інших необхідних документів щодо позичальників за кредитними договорами зазначеними у додатках до Договору відступлення. Після отримання вищевказаного повідомлення ДІУ [PERSON] здійснила (повне погашення заборгованості за кредитним договором № 45-07-Ил/23 від 17.05.2007 року, право вимоги за яким перейшло, як вище зазначалось до ДІУ, право вимоги за яким перейшло до ДІУ у відповідності до договору про відступлення права вимоги №17/4-В, укладеного 11.02.2015 між ДІУ і банком. Таким чином, [PERSON] в березні 2017 році остаточно виконала взяті на себе зобов`язання в повному обсязі з перерахуванням відповідних сум на рахунок ДІУ, що підтверджується відповідними квитанціями про здійснення касових операцій, наявними в матеріалах справи. 10.04.2017 року адвокат Сторожук О.С. в інтересах [PERSON] звернулась доДІУ з відповідними копіями квитанцій про оплату та заявою з повідомленням про те, що станом на 05 квітня 2017 року повністю погашена заборгованість за кредитним договором та з проханням негайно звернутись до нотаріуса із заявою про припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, одночасно із зняттям заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. 20.04.2017 року на запит адвоката Сторожук О.С. була отримана відповідь про те, що ДІУ підтвердила надходження коштів від [PERSON] та зазначено, що ДІУ було повідомлено банк про отримані кошти, а також зазначено, що припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису про іпотеку буде здійснено після завершення реалізації заходів, передбачених мировою угодою у справі №910/21864/15 від 25.12.2015 року, яка набула чинності 20.01.2016 року, у тому числі, після отримання поснень банку щодо розбіжностей, виявлених при перевірці руху коштів, сплачених позичальником на рахунок погашення заборгованості за кредитом. 06.07.2018 року адвокатом Сторожук О.С. було направлено адвокатський запит до ДІУ про витребування копій документів та надання інформації про вжиття заходів , спрямованих на припинення іпотеки нерухомого майна, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,100 га, що знаходиться за цією ж адресою, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку у зв`язку з повним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань по договору про відкриття кредитної лінії №45-07/Ил/23 від 17.05.2007 року ще у квітні 2017 року. 16.07.2018 року на адресу адвоката Сторожук О.С. надійшла відповідь ДІУ №3191/15/28 від11.07.2018 року з якої вбачається, що банк не надає відповідь на запити ДІУ щодо коригування суми погашеної заборгованості, зарахованої в рахунок погашення. Щодо припинення іпотеки нерухомого майна та виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можуть вчинятися виключно в правовому полі, зокрема відповідно до положень Цивільного кодексу України та вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме після повного врегулювання відносин між ДІУ та Банком, відповідно до умов Мирової угоди, та у разі повного виконання позичальником зобов 'язань за Кредитним договором Тобто, на даний час підставою існування в державному реєстрі запису про іпотеку за [PERSON] є неврегульований спір між самими відповідачами. Проте, наявність неврегульованого спору за мировою угодою між первісним та наступним кредитором - для боржника не правового значення та не повинно спричиняти порушення прав та законних інтересів позивачів. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконаннямпроведеним належним чином. У статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатигроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов догову та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обо`язоок, а кредитор прийняти його особисто, якщо інше не встановлено договором, законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 572 ЦК України та ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі неналежного виконання або невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання (Постанова КСГ/ВС від 14.08.2018 року у справі №906/1130/17, Постанова ВС від 21.08.2018 року у справі № 909/656/ 7). Відповідно до ч.1 ст. 559, ч.1 ст.593 ЦК України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою на підставі 4.1 ст. 593 ЦК України, у зв`язку з належним виконанням основного зобов`язання, позивачі вказують на невизнання Державною іпотечною установою цього факту, з посиланням на неврегулювання спору між ДІУ та Банком. Особа, яка сплатила кредит у повному обсязі має право вимагати визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненим (постанова ВС від 19.09.2018 року у справі Ме 203/6007/16-ц). Позивачка [PERSON] повністю сплатила кошти, які були передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справи. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Оскільки зобов`язання за кредитним договором з боку [PERSON] виконаними належним чином, то і зобов`язання за договором іпотеки, як похідними від кредитного договору, також припинені. Наявність вищевказаних записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу [PERSON] у реалізації здійснення його права власності нерухомим майном, зокрема в частині розпорядження ним, що є порушенням ч. 1 ст.319 ЦК України яка встановлює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи 18.05.2020 року між ДІУ та ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору відступлення права вимоги №17/4-В, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 11.02.2015 року, відповідно до п. 1 та п.2 якого Державна іпотечна установа відступила право вимоги за кредитним договором, укладеним зі [PERSON] на користь ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит». Таким чином, з врахуванням вищевказаного договору про внесення змін і доповнень до договору про відступлення права вимоги, суд приходить до висновку, що на момент ухвалення даного рішення Державна іпотечна установа не є належним відповідачем у даній справі, а тому і позовні вимоги до неї задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позовні вимоги було задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит`[PERSON] судові витрати, які складаються з 768,40 грн. судового збору на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з 1 536,80 грн. судового збору. Що стосується витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. В обґрунтування розміру понесених позивачами витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи: угода №21/01 від 21.02.2017 року про надання правової допомоги, угода №20/01 від 20.02.2017 року про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3036, виданого адвокату Сторожук О.С. 29.12.2005 року, ордер про надання правової допомоги КВ №280648 від 05.06.2019 року, ордер про надання правової допомоги КВ №280648 від 05.06.2019 року, ордер про надання правової допомоги КВ №280649 від 05.06.2019 року, копія квитанції від 11.05.2019 року на суму 20 000 грн. про сплату гонорару на підставі угоди №21/01 від 21.02.2017 року, копія квитанції від 11.05.2019 року на суму 10 000 грн. про сплату гонорару на підставі угоди №20/01 від 20.02.2017 року, копія квитанції від 11.06.2020 року на суму 15 500,00 грн. про сплату гонорару на підставі угоди №20/01 від 20.02.2017 року, копія квитанції від 11.06.2020 року на суму 28 500 грн. про сплату гонорару на підставі угоди №21/01 від 21.02.2017 року, звіт про надання правової допомоги адвоката за угодою №21/01 про надання правової допомоги від 21.02.2017 року, звіт про надання правової допомоги адвоката за угодою №20/01 про надання правової допомоги від 20.02.2017 року. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved