Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 04 жовтня 2008 року виконкомом Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис за №952. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та в обгрунтування своїх вимог пояснила суду наступне. У жовтні 2008 року зареєстрували шлюб з [PERSON], від якого 24.01.2009 року у них народилась донька [PERSON]. Всього у шлюбі прожили 7 роки та постійно були сварки, відповідач поводив себе агресивно по відношенню до дружини, донька неодноразово була свідком їх скандалів, після чого у неї зявився страх по відношенню до батька. З 2014 року стосунки між подружжям зіпсувались через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями через те, що не має постійної роботи, не вистачає коштів на утримання родини. 07.05.2016 року між подружжям була остання сварка, після якої позивачка пішла від чоловіка, та на даний час проживає разом із донькою у найманій квартирі в м.Одеса. На теперішній час сімю зберегти не можливо, оскільки вони зовсім різні люді і між ними повністю втрачені взаємоповага та любов один до одного. Строк на примирення просила не надавати у звязку з тим, що відповідач вже проживає разом з іншою жінкою. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі та місце проживання дитини визначити разом з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що шлюб між подружжям існує формально з травня 2016 року. Також зазначив, що з поведінки доньки вбачає, що мати виховує в дитині неприязне відношення до нього. Шлюб зберегти не можливо, тому строк на примирення не потрібен. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 04 жовтня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №952. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №083876 /а.с.8/. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №160643. /а.с.7/ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін та інтересам дитини, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved