Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06 вересня 2009 року між сторонами у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1785. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя, різні інтереси. Сторони не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Разом з тим від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючи з 16.06.2017 р. і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 вересня 2009 року між нею та відповідачем, було укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Однак відповідач ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Проти задоволення позову про стягнення аліментів відповідач не заперечує, позивач позов підтримала. Тому суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, при цьому має обов'язок встановлений ст. ст.84 , 180 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурної духовного і соціального розвитку. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач погодився сплачувати аліменти у вказаному в позовній заяві розмірі. При таких обставинах позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved