Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «РВ-Лізинг» (далі ТОВ «РВ-Лізинг») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31 січня 2015 року о 23 годині 45 хвилин, громадянин [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Лесі Українки в м. Києві, всупереч вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Опель державний номерний знак [NUMBER] під керуванням Позивача, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2015 року у справі № 757/4318/15-п. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. При зіткненні автомобіль Позивача отримав значні технічні ушкодження. На замовлення ПАТ СК «СКАЙТ» (страхова компанія) СПД [PERSON] було визначено вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Opel Omega реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON]. За результатами проведених розрахунків: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Omega реєстраційний номер [NUMBER], визначена за витратним підходом і складає - 279044, грн. Як зазначено в позовній заяві, в результаті ДТП Позивач переніс сильні психологічні переживання, погіршилось не лише здоровя, а взагалі душевний стан та спосіб життя. В момент ДТП Позивачем було понесено страх не лише за своє здоровя, а й здоровя свого пассажира [PERSON] звязку з ДТП Позивач отримав тілесні ушкодження, було перенесено сильне душевне потрясіння та страх. Крім того, в результаті ДТП було порушено всі життєві плани Позивача та членів його родини. Внаслідок пошкодження автомобіля Позивачу довелося докладати певних зусиль для пересування та налагоджування життя. Позивач тривалий час змушений змінити свій звичайний спосіб життя та пересуватись в незручний для Позивача спосіб. Позивач використовував автомобіль для перевезення членів своєї родини та проїздок на роботу. Захищаючи свої порушені права та бажаючи їх відновити, Позивач на протязі певного часу змушений відстоювати свої права, втрачати час та переживати нервові стреси. Для подолання перешкод по відновленню душевної рівноваги, відновленню здоровя, самопочуття та відновлення нормального способу життя Позивач вдається до значних зусиль, які, на його думку, підлягають повній компенсації з боку Відповідача. Враховуючи все вищевикладене та враховуючи всі підстави, характер завданої йому моральної шкоди, тривалість у часі, позивач вважає, що розмір компенсації за завдану позивачу моральну шкоду становить 20 000 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «РВ-Лізинг» на його користь грошові кошти у сумі 112\~691,58 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 20\~000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнути грошових коштів на суму 132\~691,58 гривень та судові витрати. 09 вересня 2015 року до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області представником ТОВ «РВ-Лізинг» були подані письмові заперечення проти позову за вх. № 24895, відповідно до яких зазначено, що ТОВ «РВ-Лізинг» не надає послуги населенню о перевезенню пасажирів, не має відповідної ліцензії на це, а видом діяльності ТОВ «РВ-Лізинг» є передача в оренду автомобілів. Автомобіль DACIA LOGAN державний номерний знак [NUMBER] є власністю ТОВ «РВ-Лізинг». Як вбачається з договору оренди автомобіля від 09.10.2014 року та акту прийому-передачі від 09.10.2014 року автомобіль [NUMBER] був переданий товариству з обмеженою відповідальністю «Таксі-Лідер» (далі ТОВ «Таксі-Лідер»). ТОВ «Таксі-Лідер» добросовісно виконує умови договору оренди автомобіля та своєчасно сплачує орендну плату. Відповідач [PERSON] не є працівником ТОВ «РВ-Лізинг», не знаходиться у будь-яких трудових чи цивільно-правових відносинах з ТОВ «РВ-Лізинг». На яких правових підставах [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] ТОВ «РВ-Лізинг» не відомо. Представник ТОВ «РВ-Лізинг» просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ТОВ «РВ-Лізинг». 02 грудня 2015 року в судовому засіданні за клопотанням представника Позивача було здійснено заміну відповідача ТОВ «РВ-Лізинг» на належного відповідача ТОВ «Таксі-Лідер». У кінцевому етапі представник Позивача просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Таксі-Лідер» на його користь грошові кошти у сумі 112\~691,58 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 20\~000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнути грошових коштів на суму 132\~691,58 гривень та судові витрати. В судове засідання представник Позивача не зявився, подав до суду заяву за вх. № 1325 від 19.01.2015 року з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Інші учасники цивільної справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам\~ ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим спосedобом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 31 січня 2015 року о 23 годині 45 хвилин, громадянин [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Лесі Українки в м. Києві, всупереч вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Опель державний номерний знак [NUMBER] під керуванням Позивача, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2015 року у справі № 757/4318/15-п. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.. При зіткненні автомобіль Позивача отримав значні технічні ушкодження. На замовлення ПАТ СК «СКАЙТ» (страхова компанія) СПД [PERSON] було визначено вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Opel Omega реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON]. За результатами проведених розрахунків: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Omega реєстраційний номер [NUMBER], визначена за витратним підходом і складає - 279044, грн. Враховуючи, що Позивачем було отримано страхову виплату, останній, скористувавшись правом, передбаченим ст. 1194 ЦК України, для повного відшкодування завданої йому шкоди, просив суд стягнути з Відповідачів 112\~691,58 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Відповідно до положень ч.ч.2,5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. \~Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1\~ст. 22 ЦК України\~ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або\~мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3\~ст. 22 ЦК України\~\~збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про відшкодування шкоди від 21.01.2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Судом встановлено, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] залишилась невідшкодована матеріальна шкода у розмірі 112\~691 (сто дванадцять тисяч шістсот девяносто одна) грн. 58 коп., що і підлягає відшкодуванню з боку [PERSON]. Суд, проаналізувавши матеріали цивільної справи, не знаходить підстав для стягнення відшкодування матеріальної шкоди з ТОВ «Таксі-Лідер» з огляду на наступне. Так, згідно положень ч.1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2.\~Правил дорожнього руху\~України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. За правилами ст.ст.\~10, 11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо\~\~подання доказів, їх дослідження\~\~та доведення перед судом\~\~їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~\~або заперечень, крім випадків, встановлених\~\~цим Кодексом. Суд сприяє\~\~всебічному і повному\~\~з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення\~\~процесуальних дій і сприяє\~\~здійсненню їхніх прав\~\~у випадках фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі\~\~доказів сторін\~\~та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право можуть мати особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Проте, в порушення вимог ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України не виконано та не надано будь-яких належних та допустимих доказів використання [PERSON] автомобіля [NUMBER] у звязку із виконанням своїх трудових обовязків, не надано підтвердження того, що [PERSON] є працівником ТОВ «Таксі-Лідер», що позбавляє суд можливості стягнути з товариства відшкодування матеріальної шкоди. Стосовно заявленої позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, то необхідно зазначити, що відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, приходить до висновку, що діями [PERSON] останньому було заподіяно моральну шкоду, враховуючи, що з вини Відповідача був\~\~пошкоджений автомобіль\~\~[PERSON], що потягло зміну звичного укладу його життя, втрату душевної рівноваги, додаткових зусиль\~\~для відновлення пошкодженого майна, однак розмір моральної шкоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., суд вважає завищеним і з врахуванням вимог розумності та справедливості, а також інших обставин, які мають істотне значення, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди для позивача в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачем пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) судові витрати у розмірі 1 147 (одна тисяча сто сорок сім) грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 3, 15, 16, 22, 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, п. 3, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року за № 4, та

Outcome: partial