Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У травні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] по ? частині на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 02 березня 2005 року. За зазначеною адресою зареєстровані вони, позивачі у справі, відповідач у справі [PERSON], і [PERSON], [INFO]. [PERSON] з листопада 2010 року не користується жилою площею і проживає за іншою адресою. За час відсутності у квартирі [PERSON] жилим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2011 року. Оскільки [PERSON] не проживає без поважних причин протягом тривалого часу у вказаній квартирі, причини відсутності в жилому приміщенні є неповажними, тому він втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При переході на інше місце проживання відповідач [PERSON] повністю забрав всі свої речі, предмети повсякденного користування, що належали йому на праві приватної власності. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON], [PERSON] з посиланням на вимоги ст. 405 ЦК України просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON]П не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява позивачів, у якій вони просили розглянути справу у їхню відсутність. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивачі у поданій суду заяві не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 серпня 2002 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. За Договором купівлі-продажу квартири від 02 березня 2005 року [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру у власність в рівних частинах кожна, і сплатили за нею обговорену грошову суму. Відповідно до умов п. 1.2. Договору купівлі-продажу квартири квартира, що відчужувалась за даним Договором, розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2011 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено, і шлюб, зареєстрований 03 серпня 2002 року між [PERSON] і [PERSON], розірвано. Згідно наданої суду довідки КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» від 05 травня 2015 року № 556 та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], власниками даної квартири є позивачі [PERSON] і [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з листопада 2010 року по даний час на спірній жилій площі за адресою: [ADDRESS], не проживає, що стверджується актами депутата Боярської міської ради VI скликання 2010-2015 р. р. [PERSON] від 28 березня 2011 року, від 28 жовтня 2011 року, від 28 листопада 2011 року, від 18 грудня 2014 року. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] на підставі вимог ст. 405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved