Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

У травні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 18 січня 2018 року між нею та [PERSON] було укладено Договір, згідно умов пункту 1 якого нею було передано, а [PERSON] прийнято у власність 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] в момент передачі йому суми позики 18.01.2018 року. Зміст договірних зобов`язань полягає в передачі нею у власність відповідача грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався, зокрема, сплатити проценти за користування грошовими коштами у визначеному сторонами розмірі. Передусім позивачем як позикодавцем належним чином виконано умови Договору шляхом передачі відповідачу як позичальнику грошових коштів в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі доларів США). Так, за умовами Договору, а саме пункту 1.2, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 7 (сім) відсотків в місяць та відповідно 94 (дев`яносто чотири) проценти річних. Проценти сплачуються щомісячно, 18 числа до дня повернення позики або по закінченню строку видачі позики (п.п. 1.2.1 п.1.2 Договору). При цьому всупереч умовам укладеного Договору та передачі позивачем грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не здійснив сплату щомісячних процентів (7% в місяць) у визначений законодавством та умовами Договору строк. Тобто зі сторони [PERSON] не вчинено дій, спрямованих на виконання належним чином зобов`язання відповідно до умов Договору, що є порушенням останнього. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2019 року у справі №369/6127/19 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 3820,00 доларів США, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 892,49 грн. Зокрема, зазначеним рішенням встановлено факт наявності простроченої заборгованості відповідача перед нею в сумі 2000,00 доларів США основного боргу та процентів за користування позикою за період липень 2018 року - липень 2019 року в сумі 1820,00 доларів США у зв`язку із нездійсненням відповідачем повернення позики у вказаній сумі. Станом на 06.05.2020 року відповідачем за умови неповернення позивачу суми позики в розмірі 2000,00 доларів США не було здійснено виплати належних до сплати позивачу як позикодавцеві щомісячних процентів за Договором за період серпень 2019 року - квітень 2020 року, а саме за період, який не включено до складу позовних вимог, які розглядались судом у справі №369/6127/19, у зв`язку з чим сума нарахованих за вказаний період та несплачених відповідачем процентів становить 1260,00 доларів США (140 доларів США*9 місяців). Тому позивач просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 1260,00 доларів США, судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвала про відкриття та позовна заява з додатками направлялась відповідачу за місцем його реєстрації. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяві від відповідача до суду не надходило на час прийняття рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір, згідно умов пункту 1 якого нею було передано, а [PERSON] прийнято у власність 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] в момент передачі йому суми позики 18.01.2018 року. Зміст договірних зобов`язань полягає в передачі [PERSON] у власність відповідача грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався, зокрема, сплатити проценти за користування грошовими коштами у визначеному сторонами розмірі. Позивачем як позикодавцем належним чином виконано умови Договору шляхом передачі відповідачу як позичальнику грошових коштів в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі доларів США). Відповідно до пункту 1.2 Договору, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 7 (сім) відсотків в місяць та відповідно 94 (дев`яносто чотири) проценти річних. Проценти сплачуються щомісячно, 18 числа до дня повернення позики або по закінченню строку видачі позики (п.п. 1.2.1 п.1.2 Договору). При цьому всупереч умовам укладеного Договору та передачі позивачем грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не здійснив сплату щомісячних процентів (7% в місяць) у визначений законодавством та умовами Договору строк. Тобто зі сторони [PERSON] не вчинено дій, спрямованих на виконання належним чином зобов`язання відповідно до умов Договору, що є порушенням останнього. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2019 року у справі №369/6127/19 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 3820,00 доларів США, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 892,49 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі №369/6127/19 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року в частині стягнення відсотків у розмірі 1 820,00 доларів США скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1120,00 доларів США - відсотків за договором позики від 18 січня 2018 року. В частині стягнення основної суми залишено без змін. Станом на 06.05.2020 року відповідачем за умови неповернення позивачу суми позики в розмірі 2000,00 доларів США не було здійснено виплати належних до сплати позивачу як позикодавцеві щомісячних процентів за Договором за період серпень 2019 року - квітень 2020 року, а саме за період, який не включено до складу позовних вимог, які розглядались судом у справі №369/6127/19, у зв`язку з чим сума нарахованих за вказаний період та несплачених відповідачем процентів становить 1260,00 доларів США (140 доларів США*9 місяців). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку виконання позики. Аналогічні висновки закріплено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц (провадження № 14-424цс19). Разом з тим, як вбачається з договору від 18.01.2018 строк повернення позики не встановлено, тому право позикодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що оскільки основна заборгованість вже стягнута за рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2019 року у справі №369/6127/19, то позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти, окрім як відсотків та інших санкцій передбачених ст. 625 ЦПК України. З врахуванням наведеного, суд робить висновок що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed