Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У травні 2015 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Заявник стверджує, що 25.11.2013 р. між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6865628, за яким позивач застрахував відповідальність відповідача при експлуатації транспортного засобу ВАЗ-2101, державний номер 54203 (надалі Поліс). 02.06.2014 р. відповідач, управляючи застрахованим автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», державний номер [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно Постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. ТДВ СК «Альфа Гарант», вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, провело розрахунок суми страхового відшкодування за страховим випадком та виплатило 3.637,02 гривень страхового відшкодування. Тобто ТДВ СК «Альфа Гарант» належно виконало свої зобовязання за полісом № АС/6865628. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання за вказаним договором, чим спричинив умови для настання страхового випадку. Вказана сума, згідно розрахунку страхового відшкодування, виплачена шляхом переказу на рахунок страхувальника. Посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з відповідача 3.637,02 гривень як відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та 243,60 гривень судових витрат. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони жодного разу у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви представника позивача від 09.07.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 09.07.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 25.11.2013 р. між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6865628, за яким позивач застрахував відповідальність відповідача при експлуатації транспортного засобу ВАЗ-2101, державний номер 54203 (надалі Поліс). 02.06.2014 р. відповідач, управляючи застрахованим автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», державний номер [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно Постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. ТДВ СК «Альфа Гарант», вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, провело розрахунок суми страхового відшкодування за страховим випадком та виплатило 3.637,02 гривень страхового відшкодування. Ця обставина та розмір збитку страхувальнику підтверджуються відповідними виписками по рахункам відповідача. Тобто ТДВ СК «Альфа Гарант» належно виконало свої зобовязання за полісом № АС/6865628. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання за вказаним договором, чим спричинив умови для настання страхового випадку. Вказана сума, згідно розрахунку страхового відшкодування, виплачена шляхом переказу на рахунок страхувальника. Ці обставини підтверджуються актами службового розслідування та відповідними платіжними дорученнями. Відповідно до вимог: ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом; ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Окрім змісту позовної заяви, вище згадані обставини підтверджуються письмовими доказами у справі: Полісом, актом службового розслідування, заявою про виплату страхового відшкодування та іншими матеріалами. Тому суд погоджується з обґрунтованістю вимог позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 15-16, 993, 1166-1167, 1187, 1191, 1193 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved