Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У червні 2015р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що остання самовільно встановила металевий гараж на прибудинковій території будинку №17/19 по вул. Комітетській у м.Одесі. Представник позивача вказував, що на адресу [PERSON] неодноразово надсилалися повідомлення та приписи, щодо добровільного демонтажу самочинно встановленого металевого гаражу, однак остання проігнорувала їх. Посилаючись на вищевикладене, зважаючи на порушення відповідачем прав територіальної громади, як власника земельних ділянок, що знаходяться в межах міста, представник Малиновської районної адміністрації просив суд винести рішення, яким зобовязати [PERSON] демонтувати за власний рахунок самовільно встановлений металевий гараж за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 17/19; встановити порядок і спосіб виконання рішення суду, яким зобовязати [PERSON] демонтувати самовільно встановлений металевий гараж за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 17/19; у разі невиконання [PERSON] рішення суду в добровільному порядку, застосувати вимоги ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення самовільно встановленого металевого гаражу за вищевказаною адресою, за власний рахунок. Ухвалою суду від 04 серпня 2015р. до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] (а.с.43). Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 09.06.2015р. в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутністю в порядку заочного провадження, у звязку з систематичної неявкою відповідачки в судові засідання (а.с.30,48). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.38,47). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка по справі проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї та прописку та довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ в Одеській області (а.с.9, 36). 19 березня 2015р. за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 11/17 була проведена перевірка додержання громадянами вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та інших нормативно-правових актів України. Після проведення вищевказаної перевірки директором КП ЖКС «Хмельницький» на імя голови Малиновської районної адміністрації була складена доповідна, згідно якої до останнього було доведено факт того, що жителем [INFO] [PERSON], на прибудинковій території був самовільно встановлений металевий гараж (а.с.8). Факт встановлення гаражу був також зафіксований фото-фіксацією та схемою (а.с.12,13). Крім того, комісією у складі начальнику ділянки №3 КП ЖКС «Хмельницький» [PERSON], майстрів ділянки №3 [PERSON], [PERSON] було складено акт перевірки №003549, яким також зафіксовано факт самовільного встановлення металевої конструкції жителем [PERSON] (а.с.10, 11) Судом встановлено, що земельна ділянка за зазначеною адресою є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014р. за №4584-VI, Малиновська районна адміністрації Одеської міської ради, є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району м.Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». На підставі п.3.2.4 Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, до повноважень адміністрації належить видача дозволів на встановлення металевих гаражів окремим пільговим категоріям населення. У звязку із порушенням відповідачкою норм діючого законодавства начальником дільниці №3 КП ЖКС «Хмельницький» на її адресу був направлений припис, яким зобовязано [PERSON] у строк до 20.03.2015р. надати до дільниці №3 КП ЖКС «Хмельницький», дозвільні документи на встановлення металевої конструкції, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 17/19 (а.с.16,17). При цьому ніякий дозвільних документів на встановлення металевого гаражу за даною адресою ні працівникам ділянки №3 КП ЖКС «Хмельницький», ні суду відповідачка не надала. 27 березня 2015р. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесено розпорядження №106/01-06, яким зобовязано [PERSON] демонтувати самочинно встановлений металевий гараж на прибудинковій території будинку № 17/19 по вул. Комітетській в м.Одесі, у термін до 07.05.2014р., яке остання не виконала (а.с.19,20). Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 р., встановлений порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Вказане положення обовязкове для застосування усіма субєктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої залежності та джерел фінансування. Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво обєктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодуванням затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи згідно поданих доказів вказують на наявність підстав для ухвалення рішення, щодо зобовязання відповідача звільнити земельну ділянку, на якій розташований самочинно встановлений металевий гараж за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 11/17. Що стосується позовних вимог щодо встановлення порядку і способу виконання рішення суду, а саме: встановити порядок та спосіб виконання рішення суду, яким зобовязати [PERSON] демонтувати за власний рахунок самовільно встановлений металевий гараж, а у разі невиконання відповідачем даний вимог застосувати вимоги ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації дій, спрямованих на знесення гаражу, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Комітетська, 11/19 за рахунок [PERSON],то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення… Оскільки позивачем не було надано доказів, щодо наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, то на даний час немає підстав для задоволення вимог щодо встановлення порядку і способу виконання рішення суду.

Outcome: partial