overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], яка померла 07 червня 2002 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 07 червня 2002 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вона не знала про наявність заповіту, який було складено [PERSON] у червні 2002 року на її користь та про який дізналася у грудні 2015 року. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву від 14.06.2016 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 30.05.2016 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] заповітом від 06 червня 2002 року заповіла земельний пай [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 07 червня 2002 року в с. Стеблівка Здолбунівського району Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], яка померла 07 червня 2002 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Угринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказала, що 3 грудня 2006 року в с. Угринь Чортківського району померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок площею 1,18 га та 0,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Угринської сільської ради Чортківського району. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, проте не змогла вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору, так як не знала положень чинного законодавства та тривалий час перебувала на роботі за кордоном. Тому вона просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном один місяць. В ході судового розгляду на підставі заяви позивачки було проведено заміну відповідача на Заводську селищну раду Чортківського району, яка є правонаступником первісного відповаідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Заводської селищної ради в судове засідання не зявився, від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника і селищна рада не заперечує позовні вимоги позивачки. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 серпня 1985 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю, на ведення спільного господарства. Крім того, відповідач неодноразово їй зраджував з іншою жінкою. З червня 2014 року вони спільно не проживають. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позові підтримала, наполягає на розлученні. Позивачка згідно поданого клопотання просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач заперечував проти розлучення, оскільки має з позивачкою невирішені майнові питання. Підтвердив, що на даний час спільно з позивачкою не проживають. У судове засідання 12.08.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 23 серпня 1985 року Відділом запису актів громадянського стану міста Бердичева Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати шлюб, після наданого строку для примирення подружжя, позивачка наполягала на розлученні, зважаючи, що сторони спільно не проживають, суд доходить висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і відновлена бути не може, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. А тому, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 травня 2014 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №198. Від шлюбу мають малолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Фактично сторони не проживають разом з грудня 2014 року. [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, у звязку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Спільне життя у сторін не склалось, у звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. На теперішній час сімя сторін фактично розпалася та примирення неможливе. Тому, позивачка просить суд розірвати вищезазначений шлюб та змінити їй прізвище на «Шаульська», судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони фактично не проживають разом з грудня 2014 року. Спільне життя у сторін не склалось, у звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. На теперішній час сімя сторін фактично розпалася та примирення неможливе. Після розірвання шлюбу позивачці змінити прізвище на дошлюбне - «Шаульська». Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., які понесла позивачка. Враховуючи викладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 18.05.2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по причині різності характерів, відмінності поглядів на життя, неможливості дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає власними інтересами, не цікавиться проблемами сімї. Її намагання зберегти сімю виявились марними. Протягом останнього місяця шлюбні відносини між ними фактично припинились, шлюб існує формально. Примирення між ними є неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити її дошлюбне прізвище «Смоляк», щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявок суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2014 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося по причині різності характерів, відмінності поглядів на життя, неможливості дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає власними інтересами, не цікавиться проблемами сімї. Намагання позивача зберегти сімю виявились марними. З квітня 2016 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено. Звязок між подружжям втрачений, примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Позивач після спливу наданого строку позивач наполягає на розірванні шлюбу. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №123112, що видане 18.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №231700 виданим 09.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Право позивача на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України, в звязку з чим її вимога про зміну шлюбного прізвища підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачу залишити її дошлюбне прізвище «Смоляк». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 24 січня 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Втрата почуття любові, поваги, різність поглядів на життя, відсутність спільних інтересів, через вживання алкогольних напоїв та безвідповідальність відповідача стали причиною фактичного припинення шлюбних відносин. З квітня місяця 2016 року вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, існування шлюбу є формальним. Примирення між ними є неможливим. З наведених підстав позивач просила розірвати шлюб та змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позов підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявок суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2009 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по причині різності поглядів на життя, відсутності спільних інтересів, через безвідповідальність та вживання алкогольних напоїв відповідачем. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги. З квітня місяця 2016 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зв'язок між подружжям втрачено, примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Позивачка після спливу наданого строку позивач наполягає на розірванні шлюбу. Дані обставини підтверджуються: поясненнями позивача, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 24 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим 29 травня 2009 року Чернелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Право позивача на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України, в зв'язку з чим її вимога про зміну шлюбного прізвища підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 30 квітня 2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по причині різності їх поглядів на життя, характерів, уподобань; зникло почуття любові, взаємної згоди, бажання жити як подружжя. Протягом останніх двох років відповідач матеріально сім'ю не підтримував. Між ними постійно виникали конфлікти. Шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо. Шлюб існує формально. Примирення між ними виключається. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити її дошлюбне прізвище «Білоус». Щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявок суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2005 року. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося по причині різності поглядів на життя, характерів, уподобань; зникло почуття любові, взаємної згоди, бажання жити як подружжя. Протягом останніх двох років відповідач матеріально сім'ю не підтримував. З грудня 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Позивач після спливу наданого строку наполягає на розірванні шлюбу. Дані обставини підтверджуються: поясненнями позивача, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №002074 виданим 30 квітня 2005 року Чернелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №016195 виданим 29 березня 2006 року Волицькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Право позивача на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України, в звязку з чим її вимога про зміну шлюбного прізвища підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обгрунтування свого позову зазначила, що 19 липня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: донька, [PERSON], [INFO], та син, [PERSON], [INFO] Сімейні відносини не склалися на підставі різних характерів, поглядів на сімейні відносини та життя. Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2015 року, спільне сімейне господарство не ведуть. Почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з січня 2015 року шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до позивача втрачено, відновлення і збереження родини вважає неможливим. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 19 липня 2008 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ВЛ № 096651, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1118. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 297563, виданого Ленінським ВДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 974, а також неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 349376, виданого Ленінським ВДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 150. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. Строк для примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з 16 грудня 2015 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 21.06.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому 21.06.2016 також подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов такого. 27 вересня 2008 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу в подружжя народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з 16 грудня 2015 року та проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved