Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03.03.2015 року о 13 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Філатова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який при зміні напрямку руху не переконався в безпечності та що це не створить перешкод для руху інших учасників та здійснив зіткнення із автомобілем [PERSON] д.н.з. [NUMBER], який належить їй на праві приватної власності і яким керував [PERSON], чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України і тим самим завдав їй матеріальної та моральної шкоди. Таким чином [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль [PERSON] д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку № 033 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.03.2015 року розмір матеріального збитку, завданих їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 71348 грн. та перевищує розмір страхового відшкодування, виплаченого їй ПрАТ «СК «Провідна», на 21348 грн. Відповідно до постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати їй 21348 грн. матеріальної шкоди та франшизу в розмірі 500 грн. За проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 20.03.2015 року нею було сплачено 800 грн., а тому вказані кошти також повинен відшкодувати відповідач. Також вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження її майна їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в психологічно-душевних стражданнях, яких вона зазнала в звязку з пошкодженням її майна та яка виражається в порушені нормального ритму її життя, неможливості використовувати автомобіль за призначенням, оскільки він до даного часу не відремонтований. Моральну шкоду вона оцінює в 10000 грн. Таким чином внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2015 року, їй завдано матеріальної шкоди в сумі 21348 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., також не відшкодована франшиза 500 грн. Крім того, нею понесені судові витрати по оплаті експертної оцінки в сумі 800 грн. та судовий збір - 319 грн. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 21348 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., франшизу - 500 грн., судові витрати, а саме: витрати понесені по оплаті експертної оцінки в сумі 800 грн., судовий збір в розмірі 319 грн. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто [PERSON]. 22.03.2016 року позивачка уточнила позовні вимоги, подавши через представника заяву про зменшення позовних вимог, в якій з врахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи від 05.01.2016 року просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 15984 грн. 22 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., франшизу - 500 грн., судові витрати, а саме: витрати понесені по оплаті експертної оцінки в сумі 800 грн., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 05.01.2016 року в сумі 1840 грн. та судовий збір в розмірі 319 грн. В судовому засіданні представники позивачки - [PERSON], [PERSON], та сама позивачка [PERSON] в судовому засіданні 16.11.2015 року, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши що [PERSON] повинен нести солідарну відповідальність з водієм автомобіля [PERSON] д.н.з. [NUMBER] [PERSON] В судовому засіданні третя особа [PERSON] просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, пояснивши що його вина в дорожньо-транспортній пригоді не доведена, а тому він не може нести солідарну відповідальність разом з водієм [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представників [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON] [PERSON], пояснення експерта [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2015 року о 13 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Філатова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод для руху інших учасників та здійснив зіткнення із автомобілем [PERSON] д.н.з. [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також в судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [PERSON] д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності позивачці [PERSON], були завдані механічні пошкодження. Як вбачається з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 01/16 від 05.01.2016 року розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля VW Polo, д.н.з. СА 2649ВМ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2015 року, станом на даний час складає 65984 грн. 22 коп. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачкою понесені витрати на оплату послуг експерта в розмірі 1840 грн., що стверджується квитанцією № 002 від 06.01.2016 року. Також в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що стверджується полісом № АІ/4860980 від 11.02.2015 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що ПрАТ «СК «Провідна» виплатила Страховику [PERSON] страхове відшкодування в сумі 49500 грн. (в межах ліміту за виключенням франшизи 500 грн.), в звязку з чим позивачка [PERSON] відмовилася від позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» і провадження в цій частині позову було закрито ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2015 року. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди, завданої [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням виплаченим ПрАТ «СК «Провідна») складає 15984 грн. 22 коп., виходячи із розрахунку: 65984 грн. 22 коп. /розмірі збитків/ 49500 грн. /страхове відшкодування/ 500 грн. /франшиза/ = 15984 грн. 22 коп., яка на підставі ст. 1194 ЦК України, і підлягає до стягнення на користь позивачки з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Крім того, ПрАТ «СК «Провідна» позивачці не виплатила 500 грн. франшизи, яка також підлягає до відшкодування винною особою. Таким чином сума матеріальних збитків, завданих [PERSON] Ю,В. складає 16484 грн. 22 коп., з яких: 15984 грн. 22 коп. різниця між збитками та страховим відшкодуванням, сплаченим ПрАТ «СК «Провідна», 500 грн. франшиза, тому саме вказана сума підлягає до стягнення на користь позивачки [PERSON] Враховуючи, що сторони не заявляли клопотань про проведення судової автотехнічної експертизи, суд оцінює ті докази, які маються в матеріалах справи. Як вбачається із постанови Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 року судом зроблено висновок про те, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам ПДР України, в п. 9.4 яких встановлено, що подавати сигнал покажчиками повороту належить завчасно до початку маневру, але не менше як за 50-100 м. у населених пунктах, подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Також з даної постанови вбачається, що виконання маневру [PERSON] повороту ліворуч було небезпечним і створило перешкоду для руху автомобіля під керуванням [PERSON], який рухався позаду і виконував маневр обгону, що не суперечить схемі та фототаблиці ДТП. Виходячи з наведеного, суд вважає, що саме дії водія [PERSON] (виконання маневру повороту ліворуч) знаходяться в причинному звязку із виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками, а тому суд вважає, що шкоду, завдану позивачці [PERSON] в результаті пошкодження її автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді повинен відшкодувати саме [PERSON] Доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] про солідарну відповідальність обох водіїв учасників дорожньо-транспортної пригоди, а саме [PERSON] та [PERSON], спростовуються наступним. Так, зазначаючи про солідарну відповідальність представник посилається на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.09.2015 року у справі №711/5996/15-а, якою суд зобовязав інспектора ІДПС ВДАІ м. Сміла прапорщика міліції [PERSON] скласти протокол про адміністративне правопорушення на водія [PERSON], який 03.03.2015 року о 13 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Філатова керував автомобілем [PERSON] д.н.з. [NUMBER] та був учасником ДТП. Однак даною постановою вина учасника дорожньо-транспортної пригоди водія [PERSON] не встановлена. Крім того, на даний час є не виконаною і постанова суду від 08.09.2015 року. Тому навіть з цих підстав [PERSON] не може нести солідарну відповідальність, як на це вказує представник. Крім того, в даному судовому засіданні вина [PERSON] також не встановлена. Також суд вважає, що сума збитків, завданих позивачці [PERSON] в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.03.2015 року, автомобіля VW Polo, д.н.з. СА 2649ВМ, який належить їй на праві власності, є доведеною. Так, з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 01/16 від 05.01.2016 року вбачається, що розмір таких збитків станом на момент проведення експертизи складає 65984 грн. 22 коп. Крім того, будучи допитаним в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив свої висновки та пояснив, що сумнівні пошкодження, які б могли бути спричинені не внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ним до уваги не бралися і до експертного висновку вони не були включені. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] матеріальної шкоди, завданої їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме: матеріальних збитків в розмірі 15984 грн. 22 коп. та франшизи в розмірі 500 грн. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь моральної шкоди, яка полягає в фізичному болю та стражданнях яких вона зазнала в зв'язку з пошкодженням її майна, то вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до підпункту 3 п. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що позивачці [PERSON] були завдані душевні страждання, яких вона зазнала в зв'язку з пошкодженням її майна, а саме автомобіля [PERSON] д.н.з. [NUMBER], який належить їй на праві власності і який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав механічних пошкоджень. В зв'язку з пошкодженнями та необхідністю проведення ремонтних робіт позивачка певний час не могла використовувати даний автомобіль за призначенням, що завдало їй душевних страждань. А тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо моральної шкоди завданої позивачці [PERSON] внаслідок пошкодження її майна є обґрунтованими, однак виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивачки та принципам розумності і справедливості. Таким чином всього до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає матеріальна шкода в сумі 15984 грн. 22 коп., франшиза в розмірі 500 грн. та моральна шкода в розмірі 1000 грн., а всього: 17484 грн. 22 коп. При розподілі судових витрат, які складаються із сплати судового збору, суд виходить із вимог ст. 88 ЦПК України відповідно до якої: якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачкою при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 364 грн. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди судом задоволені в повному обсязі, а тому до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір із позовних вимог майнового характеру в розмірі, який був визначений для таких вимог на час подачі позову, а саме в розмірі 243 грн. 60 коп. Крім того, позивачкою предявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., які задоволені частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1000 грн., що складає 10% від суми позову (в частині моральної шкоди). За таких підстав до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір з даних позовних вимог в розмірі 24 грн. 36 коп. Оскільки в частині позову із вимог немайнового характеру відмовлено (90% від суми позову), судовий збір з цих вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, покладається на позивачку. Таким чином всього до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп., виходячи із наступного розрахунку: 243 грн. 60 коп. + 24 грн. 36 коп. = 267 грн. 96 коп. Враховуючи, що позивачкою при подачі даного позову було сплачено судовий збір в розмірі 364 грн., тоді як необхідно його було сплатити, виходячи із вимог майнового та немайнового характеру, в сумі 487 грн. 20 коп., то до стягнення з позивачки на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 123 грн. 20 коп., виходячи із наступного розрахунку: 487 грн. 20 коп. 364 грн. = 123 грн. 20 коп. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають витрати, які остання понесла на оплату судової експертизи, в розмірі 1840 грн., оскільки ці витрати відносяться до судових витрат та підлягають до стягнення з відповідача у разі задоволення позову, а позов судом в цій частині задоволений. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судових витрат, які складаються із витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн., оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат, а можуть бути збитками, про стягнення яких позивачка не просить. На підставі викладеного та

Outcome: partial