Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , а також про встановлення факту смерті [PERSON] . Вимоги в частині встановлення факту родинних відносин заявник обґрунтовує наступним: відповідно до копії паспорта прізвище її дідуся було зазначено на українській мові « [PERSON] », а на російський мові як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження заявника, яке було видано на російській мові її прізвище зазначено « [PERSON] », в графі батько записано: « [PERSON] ». У свідоцтві про народження дідуся його прізвище на російській мові також зазначено як « [PERSON] ». Однак, у її свідоцтві про шлюб її дівоче прізвище вказано « [PERSON] ». Отже існує розбіжність у перекладі її дівочого прізвища та прізвища дідуся. Вважає, що різність написання прізвищ відбулася внаслідок неправильного перекладу прізвища на українську мову. Просить встановити факт родинних відносин з дідусем [PERSON] . В обґрунтування вимог про встановлення факту смерті вказує на те, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Донецьк. Бердянський міськрайонний відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовив у проведенні реєстрації смерті її дідуся [PERSON] з тих підстав, що пред`явлене свідоцтво про смерть [PERSON] видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті дідуся необхідно їй для державної реєстрації смерті в державному органі України, отримання відповідного свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства \~юстиції (м.\~Дніпро) у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Суд, відповідно до ст.ст.223, 247 ЦПК України розглядає справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. Згідно зі ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного\~ цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у тому числі справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), яке складено на російській мові, « [PERSON] » народилася [INFO] в м. Донецьк, матір`ю записано « [PERSON] », батьком « [PERSON] » (а.с.11). У свідоцтві про народження батька заявниці [PERSON] , яке складено на російській мові, в графі батько зазначено « [PERSON] » (а.с.10). В копії паспорта громадянина України [PERSON] вказано прізвище на українській мові як « [PERSON] » (а.с.7). Зі свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 19.05.2012 року був укладений шлюб між « [PERSON] , [INFO] » і « [PERSON] , [INFO] » (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер. На підтвердження факту родинних відносин заявником\~ також надано рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради від 12.03.2003р. №136/18 про зміну договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та про визнання наймачем [PERSON] , оформлене на російській мові, в якому зазначено склад сім?ї: «основной наниматель - [PERSON] , 1933 года рождения, сын - [PERSON] , 1957 года рождения, невестка [PERSON] , 1963 года рождения, внучка [PERSON] , 1984 года рождения. (а.с.28); копію свідоцтва про шлюб, складеного на російській мові, про укладення шлюбу 14.07.1961р. між « [PERSON] , [INFO] » та « [PERSON] , [INFO] » (а.с.26); З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] , а саме те, що заявник [PERSON] є онукою [PERSON] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Факт про встановлення якого просить заявниця, буде мати для неї юридичне значення, а тому заява підлягає задоволенню. Що стосується вимог заявника в частині встановлення факту смерті [PERSON] , суд дійшов до наступного. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК\~України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Частиною 3\~статті17\~\~Закону\~ України\~«Про\~державну реєстрацію\~актів\~цивільного\~стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У судовому засіданні судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною онукою [PERSON] . Заявник вказує на те, що її дідусь [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі м. Донецьк. На підтвердження факту смерті заявник надала копію довідки про причини смерті №96 від 06.07.2020р., виданої Інститутом невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К. Гусака. З вказаної довідки судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 87 років. Причина смерті: «Гострий інфаркт міокарда лівого шлуночка». Також заявником було надано суду свідоцтво про смерть, видане\~ 07.07.2020 року Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції, так званої Донецької Народної Республіки. У свідоцтві зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 87 років в м. Донецьк. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 22.12.2020 року відмовив заявнику у державній реєстрації смерті\~ [PERSON] через те, що пред`явлене свідоцтво про смерть [PERSON] видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду\~ з прав людини, яка відповідно до\~ українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності,\~ в тому числі з урахуванням медичних документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved