overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20.05.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімю, що призводить до постійних сварок. В даний час спільне господарство не підтримують, позивач сенсу підтримувати сімейні відносини не вбачає, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 002975 від 20.05.2005 року зроблений актовий запис № 47. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з грудня 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 05 вересня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 05 вересня 2003 року, актовий запис № 707 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що вони з відповідачем з 21.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 625 грн. на її користь на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 105448 від 13.10.2009 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Подружні відносини між сторонами не склалися, вони проживають окремо, неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 10.06.2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач працює, проте участі в утриманні доньки не бере. Просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 червня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 158552 від 10.05.2012 року, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Подружні відносини між сторонами не склалися, вони проживають окремо, неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 17.06.1998 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач працює та має постійний дохід, проте участі в утриманні сина не бере. Просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позв підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що усвідомлює свій обовязок утримувати сина до досягнення ним повноліття, проте оскільки у нього є сумніви, що аліменти будуть спрямовані саме на утримання дитини, а не на інші потреби позивача, проти позову заперечує. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 червня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 032038 від 22.12.1998 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м. Полтави. Подружні відносини між сторонами не склалися, неповнолітній син [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач працює, має постійний заробіток, розмір якого згідно його пояснень становить близько 5000 грн. на місяць, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що матеріальне утримання дитини здійснює саме позивач [PERSON] й доказів на підтвердження обґрунтованості тверджень про те, що вона може використовувати аліменти на інші цілі, ніж утримання дитини, відповідачем не надано, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, та з урахуванням даних про особу відповідача та конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утриманні неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 5 лютого 2007 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 9 вересня 2006 року Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] проживає з матірю та батьком. Відповідно довідки про доходи Полтавського відділення бурових робіт [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 13318,11 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Веприцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у [INFO] року помер її дядько [PERSON], після смерті дядька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,7712 га та 1 / 2 частини земельної ділянки площею 2,7712 га. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельні ділянки. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує . Судом встановлено, що [PERSON] є племінницею [PERSON] Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] видано державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії [NUMBER], площа земельної ділянки становить 2,7712 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 79171,66 грн. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] видано державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії [NUMBER], площа земельної ділянки становить ? частина - 2,7712 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39585,83 грн. [INFO] року в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Веприцької сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] проживав [ADDRESS] разом з племінницею - [PERSON], онуком - [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельні ділянки після смерті дядька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визнання права власності, вказуючи, що у лютому 2007 року помер її батько [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді трикімнатної квартири та гаража на площі 50 років Жовтня, 2 в м. Гадяч. У жовтні 2007 року рішенням Гадяцької міської ради гаражу присвоєно поштову адресу пл. 50р. Жовтня, 2а гараж № 5. 17 січня 2008 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого їй перейшла у спадок квартира та гараж у дворі. У грудні 2015 року позивач продала квартиру, але без гаража і відповідно оригінал про право на спадщину був вилучений нотаріусом, тому на даний час гараж не може бути зареєстрований у відповідних органах, в звязку з чим вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) А.О. народилася 17 червня 1968 року в м. Гадяч, її батьком є [PERSON] 8 лютого 2007 року в м. Гадяч [PERSON] помер. Рішенням Гадяцької міської ради № 234-2 від 18 жовтня 2007 року присвоєно поштову адресу гаражу: м. Гадяч , пл. 50 років Жовтня, 2а, гараж № 5. 17 січня 2008 року згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач стала спадкоємцем майна померлого [PERSON] Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з трьохкімнатної квартири № 6 на пл. 50р. Жовтня, 2 в м. Гадяч. До квартири відноситься сарай у підвалі, гараж у дворі. Відповідно даних технічного паспорту вартість гаража на площі 50 років Жовтня, 2а в м. Гадяч становить 6022 грн. Земельна ділянка під гаражем №5 на площі 50 років Жовтня, 2а в м. Гадяч площею 0,0023 га приватизована. Відповідно акту поточних змін від 9 грудня 2015 року гараж не відноситься до квартири, так як йому присвоєно окрему адресу. Відповідно висновку щодо можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна КП «Контур» № 46 від 21 грудня 2015 року за технічними показниками гараж є відокремленою частиною обєкта, має окремий вихід і може бути виділений в натурі. 28 жовтня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], в звязку з чим прізвище [PERSON] змінила на [PERSON]. Відповідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлого батька, а виведення гаража в одиницю позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. 06.09.2014 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилася спадщина: земельна ділянка площею 4,55га., для ведення товарного сілььскогсподарського виробництва, та ? частина житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Южна, 23, с. Ониськове Комінтерінвського району Одеської області. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, однак через пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, отримала постанову у вчиненні нотаріальної дії. Вона вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки у неї був тяжкий стан після смерті матері, через правову необізнаність, та довготривалий пошук правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи сповіщено належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 06.09.2014 року померла [PERSON], про що 06.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №655, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД 380448 від 06.09.2014 року. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.10.2016 року по справі №504/2058/16-ц. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Лютенської сільської ради Гадяцького району про надання додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що у вересні 2002 року помер її дядько [PERSON], який на випадок своєї смерті на імя позивача залишив заповіт, яким належну йому земельну ділянку заповів [PERSON] Позивач не оформила спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що захворіла, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що 25 вересня 2002 року в с. Лютенька Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким належну йому земельну частку (пай) заповів [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,460 га. 16 лютого 2012 року в м. Бєлогорськ РФ [PERSON] помер. Згідно довідки Лютенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 15 серпня 2012 року по 25 серпня 2012 року з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з вираженим больовим і корінцевим синдромом. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 16 лютого 2012 року, не відкривалася. Приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] відмовлено у відкритті спадщини після померлого [PERSON] в звязку з пропущенням строку її прийняття. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved