Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 3600 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є споживачем електроенергії за особовим рахунком [NUMBER]. У липні 2018 року, за час її відсутності, без попередження було припинено електропостачання її квартири, що знаходиться у [ADDRESS]. У зв'язку з цим продукти, які зберігалися в морозильній камері зіпсувались. Таким чином через відключення електроенергії у квартирі їй спричинена матеріальна шкода, розмір якої дорівнює вартості зіпсованих продуктів харчування та становить 3600 гривень. Відповідач відзив на позов до суду не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України від 03.09.2014 № 6-84цс14). За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] доводить порушення свого права відповідачем відключенням електропостачання її квартири, та просить її таке право захистити у спосіб, визначений п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України шляхом стягнення з відповідача заподіяних збитків. Суд вважає таку позицію не обґрунтованою, оскільки позивачка не представила жодного належного та допустимого доказу про порушення власного суб'єктивного права, в даному випадку, прав споживача електроенергії. Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які вказують на те, що квартира позивачки відключалася відповідачем від електропостачання, якщо відключалася, то з якої причини та на який період часу. У зв'язку з відсутністю таких даних неможливо встановити, що саме спричинило наслідки, які описує позивачка у позовній заяві: відключення електропостачання, як стверджує позивачка, чи якісь інші обставини, наприклад, несправність морозильної камери, її помилкове відключення від живлення позивачкою тощо. На підтвердження позовних вимог позивачка надала тільки фото морозильної камери (а. с. 2), копію рахунку за електроенергію з 01 червня по 01 липня 2018 року, виданого ПрАТ «Львівобленерго» Франківський РЕМ та копію квитанції про сплату вказаного рахунку (а. с. 10, 11). Вказані письмові докази ні окремо ні у своїй сукупності жодним чином не підтверджують обставин, викладених у позовній заяві. Таким чином позивачка не довела ні факту відключення електроенергії ні наявність порушеного права внаслідок відключення електропостачання її квартири, а тому суд вважає за необхідне постановити рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed