overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. 20.09.2014 року [PERSON] помер. За життя він склав заповіт, за яким все свої майно заповідав позивачу. Постановою державного нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засіданні не зявилася. В матеріалах справи є лист приватного нотаріуса [PERSON] про розгляд справи за її відсутністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого КП ДМБТІ 27.02.1998 року за № 29, що підтверджується довідкою КП ДМБТІ № 3906 від 15.04.2015 року. 28 листопада 2013 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON], яка є його племінником. [PERSON] помер 28 листопада 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть № 580012 від 23.09.2014 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса від 11.06.2015 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку із тим, що КП ДМБТІ не має змоги видати дублікат реєстраційного посвідчення на право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], а оригінал правовстановлюючого документу на квартиру у [PERSON] відсутній. Суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, обґрунтовані і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 05.10.2012 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за умовами якого позивач надав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконали умови договору. Просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в сумі 34734 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань,[PERSON] був наданий кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 5-7). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а. с.4). На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 18.04.2011 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за умовами якого позивач надав кредит в сумі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконали умови договору. Просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в сумі 23322 грн. 12 коп.. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором №б/н від 18.04.2011 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 5-7). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а. с. 4). На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 30.10.2009 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за умовами якого позивач надав кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконали умови договору. Просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в сумі 26963 грн. 38 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з положеннями ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з кредитним договором №б/н від 30.10.2009 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 6-7). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а. с.4- 5). На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він не є біологічним батьком дівчинки. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх, проти чого відповідачка не заперечила і пояснила, що хлопчик дійсно не є сином [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст.122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про її народження. З матеріалів справи вбачається, що з 08.02.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 28.10.2014 року був розірваний. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком зазначений [PERSON], позивач по справі, матірю [PERSON], відповідачка, яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON]. Як вбачається з повідомлення Новоград-Волинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області від 04.10.2016 року, останній не може виключити запис про [PERSON], як батька з актового запису про народження [PERSON], у звязку з тим, що відповідно до п.2.13 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» підставою для внесення вказаних змін є рішення суду, а тому рекомендовано звернутись до суду. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Позивач зазначив, що не має кровного споріднення з дитиною [PERSON], що не заперечувалось самою відповідачкою. Неповнолітній син знаходиться на утриманні відповідачки та проживає разом з нею. Враховуючи визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 19 травня 2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Але в останній час між ними виникли непорозуміння та сварки, які були викликані втручанням у їх сімейне життя матері дружини, а також надмірною зайнятістю дружини на роботі, в зв'язку з чим вона мало приділяла уваги йому та родині. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити, вказавши, що жінка постійно працює, а він вимушений самостійний займатися побутовими справами, вихованням та утриманням сина, будинку тощо. Відповідачка у судовому засіданні погодилася на розірвання шлюбу, але заперечувала підстави, заявлені позивачем, зазначивши, що вона працює, оскільки чоловік мало виділяє коштів на її утримання, але далі перебувати у шлюбі з ним вона не має наміру, оскільки він її ображає, не поважає та принижує в спілкуванні, хоча вона доглядає за будинком, господарством, городом, готує їжу для всієї сім'ї тощо. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. 19 травня 2006 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 349. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини зашилися незмінними: [PERSON] та [PERSON] відповідно. Ще до шлюбу вони мали взаємні відносини і у них народився син [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані різністю їх характерів та поглядами на життя, на сімейні відносини та повсякденний побут, що призвело до сварок та скандалів і потягло фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Однак сторони продовжують проживати спільно в одному будинку, хоча фактично сімейно-шлюбні відносини між ними, визначені СК України, припинені, і їх відновлювати вони не бажаю, що особисто підтвердили під час судового розгляду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Від надання їм строку для примирення вони категорично відмовилися. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін і шлюб між ними, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. За такого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 29.12.2006 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецькій області, актовий запис № 81. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. З липня 2010 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство також не ведеться, сторони разом не проживають, дитина від шлюбу мешкає разом з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх з липня 2010 року. На теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення між ними не можливе. Суд вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу недоцільне, тому що буде суперечити інтересам сторін. Майнового спору не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому 03.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 243. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Восени 2014 року шлюбні відносини припинені, відповідачка проживає окремо у м.Донецьку, спільне господарство також не ведеться. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, неповнолітніх дітей також. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб- розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому 23.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 216. Від спільного проживання\~ мають дитину\~ [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в звязку з\~ різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Шлюбні відносини фактично припинені з літа 2014 року, спільне господарство не ведеться, спільного кошторису також не має. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу донька буде проживати разом з матірю. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина\~ після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матірю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом зясовано той факт, що після розірвання шлюбу відповідачка має намір залишити прізвище «Поперечна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07 листопада 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними не склались, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Підставою розпаду сімї стало те, що з відповідачем мають протилежні погляди на життя, тому вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач до суду не прибув, у своїх позовних вимогах просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач направила суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 листопада 2015 року. Шлюб зареєстрований відділом ДРАГС Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №\~240 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 3). Від шлюбу подружжя дітей не мають. З матеріалів справи убачається, що сімейні відносини між сторонами не склалися, були припиненні одразу після укладення шлюбу, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Підставою розпаду сімї стало те, що сторони є різними людьми з своєрідними характерами, кожен має свої погляди на життя та на сім'ю. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved