Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12 липня 2016 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно. До складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого по вул. Урицького, № 3 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області. Вказаний житловий будинок батько позивача успадкував за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 23 вересня 2012 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області. За життя батько позивача на протязі шести місяців після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не оформив її в нотаріальному порядку, оскільки помер. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, однак коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2016 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] та 23.09.2012 року в с.Яланець Томашпільського району померла [PERSON]Д.(а.с.8, 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 92 від 26 квітня 2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області про те, що після смерті [PERSON], який постійно проживав в [INFO], залишилось спадкове майно, яке складається з : житлового будинку та господарських будівель, які розташовані в с. Яланець вул. Мазепи, № 3. Після смерті гр. [PERSON] спадкоємцем за законом залишилися: син [PERSON] Інших спадкоємців передбачених ст.1241, 1261 ЦК України у спадкодавця не має( а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про права власності на домоволодіння від 5 квітня 1990 року житловий будинок, розташований по вул. Урицького, № 3 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області належить [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-АМ № 256639 виданого РАЦС м. Вінниці 05 січня 1989 року позивач є сином [PERSON] ( а.с.7). Як вбачається з копії заповіту складеного 20 березня 2012 року, засвідченого секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] батько позивача дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]Д.(а.с.16). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 268/0231 від 28 квітня 2017 року заява [PERSON]про прийняття спадщини після смерті [PERSON], за законом не може бути прийнята, в зв»язку з невідповідністю правовстановлюючого документа (а.с. 17). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої [PERSON] заведена за № 5/2013 року. Як вбачається з надісланої спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звертався батько позивача [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину йому не видавалося. Крім того, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки за заповітом зверталась [PERSON]М.(а.с.24-27). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [PERSON] заведена за № 349/2016 року. Як вбачається з надісланої спадкової справи, з заявами до нотаріальної контори зверталися позивач [PERSON] та [PERSON] 16 березня 2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на земельну ділянку. 6 червня 2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину на ? долю частини земельної ділянки [PERSON] На іншу ? долю частини земельної ділянки свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось ( а.с.33-38). Отже, з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на спадкове майно, а саме, на житловий будинок ніхто не звертався. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, яки його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved