Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідаем, який було розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 22.03.2019 року в справі № 295/2449/19, вони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, відповідач не бере участі у вихованні дітей, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочок не надає. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмір 2/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, а також розгляд справи проводити в його відсутності, вказавши, що проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06.12.2005 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 22.03.2019 року в справі № 295/2449/19. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтв про народження дітей. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 05/04 від 22.04.2021 року ОСББ «Вільський Шлях 14, корпус 3» діти не зареєстровані, але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] разом із батьком. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Змістглави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідач, будучи матір`ю малолітніх дітей, зобов`язана здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на її утриманні інших осіб, її тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч. 2 ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Outcome: approved