Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів позивач не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на житловий будинок. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Спадщину після його смерті позивач прийняла. Спадкова справа відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] як членом ліквідованого колгоспного двору та на 1/5 частини зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 06 січня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24 березня 2021 року. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. Представник відповідача до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги [PERSON] та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 40). Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного-процесуального кодексу України\~ (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності представника відповідача. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У\~\~ судовому\~\~ засіданні\~\~ встановлено,\~\~ що\~\~ житловий\~\~ будинок\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: [PERSON] (голова домогосподарства), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 434 від 19 жовтня 2020 року (а. с. 12). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~\~ [PERSON] \~\~ як\~\~\~ членам\~\~\~ ліквідованого колгоспного двору належало по 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів позивач [PERSON] не отримала свідоцтва\~\~ та\~\~ у\~\~\~ встановленому\~\~\~ законом\~\~\~ порядку\~ не зареєструвала своє право власності на 1/5 частини цього будинку. [INFO] помер [PERSON] , про що виконкомом Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий\~\~ запис\~\~ за\~\~ № 4,\~\~ що\~ підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а. с. 7). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно\~\~ з\~\~\~ довідкою\~\~\~ Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 4435 від 19 жовтня 2020 року разом з [PERSON] на день його смерті в будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , внук [PERSON] (а. с. 14). У судовому засіданні встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою\~\~\~ Чернігівської\~\~\~ області\~\~\~ до\~\~\~ майна\~\~ померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 355/2015 (а. с. 28-32). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 355/2015 спадщину після смерті [PERSON] прийняло троє спадкоємиць за законом, а саме: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Кожна зі спадкоємиць отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини спадкових земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач, а також [PERSON] , [PERSON] зверталися до Носівської районної\~ державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частини вищевказаного житлового будинку. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, необхідний для вчинення нотаріальної дії, спадкове домоволодіння відноситься до типу колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано з уведенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 934/02-31 від 1 грудня 2020 року (а. с. 17). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначалося вище, [PERSON] як члену ліквідованого колгоспного двору належала 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Отже, ураховуючи положення ч. 1 ст. 1267 ЦК України, яка гласить про рівність часток кожного зі спадкоємців за законом у спадщині, суд робить висновок, що 1/5 частини спадкового житлового будинку в рівних частках (по 1/15 частки) належить трьом спадкоємицям першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже, позивачеві з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] належить лише 1/15 частини спадкового житлового будинку. А тому суд робить висновок, що визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не можливо, адже цим самим буде порушено спадкові права інших спадкоємців за законом. За [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування після смерті чоловіка лише на 1/15 частини спадкового будинку. А, отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частини житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору, суд бере до уваги вищенаведені положення ЦК УРСР щодо права власності на майно колишнього колгоспного двору та робить висновок, що ця позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі, адже відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 8-11). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 19 листопада 2020 року становить 82000 грн. (а. с. 15-16). Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 4, 24). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial