Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. 31 жовтня 2016 року до суду надійшла вказана справа. В позовній заяві, з урахуванням уточнень від 30.08.2016 року позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 8 875, 46 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та споживає послуги, що надаються мешканцям будинку, який перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква. Послуги надавались згідно з встановленими нормами споживання. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. У зв'язку з несплатою відповідачем за житлово-комунальні послуги за період 01.05.2013 року по 01.07.2016 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги становить 4 474,56 грн., а з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 8 875,46 грн. Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України відповідач має сплатити заборгованість з врахуванням 3% річних та індексу інфляції. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, заперечення на позовні вимоги не направив. А тому у відповідності до положень статті 169 ЦПК України суд ухвалив про розгул справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква знаходиться гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 23 квітня 2013 року №141. Згідно ордеру №228 від 30.01.2003 року, у вказаний гуртожиток вселилися [PERSON] та його дружина [PERSON] Відповідно до Договору про надання послуг з утримання будівлі гуртожитку, прибудинкової території та комунальних послуг №14 від 21.10.2011 року, підписаного між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Біла Церква (далі - виконавець) та [PERSON] (далі - споживач), Споживач зобов'язався до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги, за прожитий календарний місяць. [PERSON] направлялись претензії про сплату заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.19 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі -Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість з оплати за проживання в гуртожитку за період з травня 2013 року по липень 2016 року складає 4 474,56 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на спростування зазначеної заборгованості суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст.625 ЦК України. А тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 875, 46 грн. з яких: заборгованість по квартирній платі та платі за комунальні послуги в сумі 4 474,56 грн., втрати від інфляції в сумі 3 953,46 грн. та 3% річних в сумі 448,00 грн. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved