overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24 липня 2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти спільне життя сторін стало неможливим. Кожний зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Це призвело до припинення шлюбних відносин. [PERSON] зазначає, що тепер шлюб є формальним, примирення з відповідачем неможливе. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2008 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 394. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO]. З травня 2017 року подружні відносини між сторонами були припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуття кохання та поваги, відповідач має намір покинути територію України. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Долгова». Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Долгова». Відповідач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 30 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 394, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №151367. 10 січня 2009 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], а 15 вересня 2014 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 29.06.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року в них народився син [PERSON]. В теперішній час позивачка не проживає з відповідачем однією родиною. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2700 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 29.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.10.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1138. Згідно довідки від 13.06.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Старо-кримської селищної ради встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, припиненням сторонами спільного проживання і ведення спільного господарства, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження шлюбу. Вказано на залишення набутого у шлюбі прізвища і стягнення з відповідача судових витрат. Позивач у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про підтримання позовних вимог, та розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Ураховуючи зазначені обставини суд ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25.07.1992 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 5). До реєстрації шлюбу позивач мала прізвище «[PERSON]», після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], який народився [INFO] (а.с.7), [PERSON], який народився [INFO] (а.с.7). Діти проживають зі сторонами. Сторони проживають разом, проте не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними є непорозуміння тощо. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дитини, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що їй належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 23 листопада 2007 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації №267/2006-р від 21 серпня 2006 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що у вказаному державному акті було допущено помилку у написанні її імені, а саме «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Внаслідок даної помилки вона не має можливості належним чином користуватись своїм майном. Представник заявника звернувся до суду із заявою, у якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду спрапви, до суду не з'явився про причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявником є [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданий 23 листопада 2007 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації №267/2006-р від 21 серпня 2006 року кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Вказані обставини підтверджуються: даними паспорта заявника, даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], списком громадян, яким передаються у власність земельні частки (паї) відповідно до сертифікатів на право власності на земельні частки (паї) по Сковородківській сільській раді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просила встановити, що [PERSON], який помер [INFO] належав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданий Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 29.10.1999 року на підставі рішення сільської ради від 30.08.1999 року №2 площею 4,28 га., що розташована на території Сахновецької сільської ради в с.Красносілка Старокостянтинівського району Хмельницької області. В обґрунтування заяви посилалась, що вона є спадкоємцем до вказаного майна, однак нотаріально оформити свої спадкова і права не може, так як у вказаному держакті вказано прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть померлого вказано, як «[PERSON]». Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], належав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району від 29.10.1999 року на ім'я «[PERSON]». Дані обставини підтверджуються; паспортними даними заявника; даними Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №1532/02-31 від 16.05.2017р.; даними свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 30 вересня 2016 року. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, просить встановити факт, що вона є рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування заяви зазначає, що з метою оформлення спадщини після смерті матері вона звернулась із заявою до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак 12.05.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки наявні розбіжності в документах, які посвідчують родинні відносини між ними. У зв'язку з вказаними обставинами виникла необхідність звернутись до суду, оскільки іншим чином підтвердити родинні відносини не має можливості. В судове засідання заявниця не з'явилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася також. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Не заперечує проти задоволення. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 3). З довідки № 985 від 17.05.2017 року, виданої виконкомом Брониківської сільської ради стверджується, що [PERSON] [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.11). Однак у свідоцтві про народження заявниці матір'ю зазначена [PERSON] (а.с. 6). Заявниця звернулись до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 12.05.2017 року державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори відмолено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки в документах наявні розбіжності (а.с.13). В наданих суду копіях свідоцтв про народження, про одруження та в паспорті ім'я померлої [PERSON] зазначено «[PERSON]», збігається дата та місце народження: [INFO] року в с. Романівка Новоград-Волинського району. Лише в свідоцтві про народження заявниці ім'я матері зазначено «[PERSON]». Вказані обставини суд трактує як описку, та встановленим вважає факт, що [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Оскільки встановлення факту родинних відносин не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку, площею 2,347 га розташовану на території Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №056432, виданого 03 листопада 2003 кадастровий номер земельної ділянки 6824288300:05:025:0165. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є власником, вищевказаної земельної ділянки, однак у Держакті помилково вказано її, як «Слободенюк Ліда Тодосівна», тоді як в дійсності її звати «Слободянюк Лідії Феодосіївни» і зроблено рукописно виправлення по-батькові власника. Внаслідок даної помилки вона не має можливості належним чином користуватись своїм майном. Представник позивача звернувся до суду із заявою, у якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглядути без її участі. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспортних даних порзивачем є [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №056432 виданий 03 листопада 2003 року на підставі рішення Сковородківської сільської ради від 24 квітня 2003 року №3. Разом з тим у вищевказаному держакті помилково зазначено власника, як «Слободенюк Ліда Тодосівна» та рукописно зроблено виправлення, що унеможливлює використання даного держакту, як правовстановлюючого документа. Вказані обставини підтверджуються: даними паспорта заявника, даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №056432, довідкою виданою Сковородківською сільською радою від 13.06.2017 року №746.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд розірвати шлюб, який був укладений 18.08.2007 року між ними, і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, а/з про шлюб № 151. Позивач подала заяву від 14.02.2018 року про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, сповіщений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За правилом ст.113 СК України обгрунтованими є вимоги зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]». Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], по одній третині до настання повноліття старшої дитини, а потім по одній чверті до повноліття молодшої дитини. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги позову підтримала. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 18.08.2007 року сторони уклали шлюб. Від цього шлюбу народжені [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Діти проживають із мамою (позивачкою), батько добровільно допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що позивач працює у ПАТ «Одеський припортовий завод», має стабільний дохід, отже вимоги в частці аліментів від доходу є обгрунтованими і підлягають задоволенню. З відповідача слід стягнути судовий збір за правилом ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від його сплати за Законом. За правилом ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved