Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У червні 2017 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також станом на 13 листопада 1991 року з метою отримання паспорта громадянина України. В обґрунтування яких вказав, що він народився 20 січня 1966 року в м. Маріуполі Донецької області, постійно мешкає в місті. Вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28 травня 1993 року був засуджений до 2 років позбавлення волі, в результаті чого в період з червня 1991 року по 199 рік відбував покарання на будівлях народного господарства в с.Молодіжне Донецької області. В 2010 році заявник був заарештований, а 25 лютого 2011 року засуджений до 6 років позбавлення волі та 02 грудня 2016 року звільнений з місця відбування покарання. Звернувшись до паспортного столу з ціллю отримання паспорту після звільнення від відбування покарання він надав довідку про звільнення, свідоцтво про народження та копію вироку від 25 травня 1991 року, однак в отриманні паспорту громадянина України йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. На теперішній час у нього виникла необхідність отримати паспорт громадянина України встановленого зразку, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду. Заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] просила врахувати всі обставини та докази подані заявником та винести рішення в рамках закону. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про народження серії VІІ УР № 0098955, виданого 14 лютого 1966 року Іллічівським відділом РАЦСу м.Маріуполя Донецької області, 20 січня 1966 року в м. Маріуполі народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 257. В матеріалах справи також мається паспорт громадянина союзу радянських соціалістичних республік, який 07 липня 1987 року був виданий заявнику відділом внутрішніх справ Іллічівського районного виконкому м.Маріуполя Донецької області, з якого вбачається, що позивач з 08 серпня 1991 року по 16 січня 1992 року був зареєстрований в [INFO] (нова назва пр.Нікопольський) в м.Маріуполі Донецької області. Встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28 травня 1993 року [PERSON] за ст. 141 ч.2 КК України був засуджений до 2 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 04 червня 1991 року. На підставі вказаного вироку [PERSON] Вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28 травня 1993 року [PERSON] засуджений за ст.ст. 206 ч.2, 206 ч.3 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі. Відповідно до довідки про звільнення №55115 вбачається, що [PERSON] був також засуджений вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 25 лютого 2011 року за ст.ст. 122 ч.1, 121 ч.1 70 ч.1 до 6 років позбавлення волі, 02.12.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання та направлений за місцем проживання: [INFO] (пр.Нікопольський) [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження представленими доказами факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Цей факт має для заявника юридичне значення, ніким не оспорюється та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved