Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду з вимогою визначити, що розмір часток [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 11листопада 2011 року, у квартирі [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/3 частині від цілого, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер 11 листопада 2011 року. В обґрунтування позову зазначила, що 10 листопада 2011 року помер її син [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала йому на праві власності. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за №33598 від 25 жовтня 2005 року спірна квартира належить трьом власникам, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вона є єдиною спадкоємицею на спадщину, оскільки інших спадкоємців першої черги не має та померлий заповіту не залишав. 06 лютого 2017 року позивачка звернулася до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на зазначену частку не було зареєстровано за померлим [PERSON] та при цьому за життя померлого не визначено частки кожного із співвласників у праві власності на житло, померлий не набув право власності на зазначене нерухоме майно. На підставі зазначеного просила задовольнити позовні вимоги. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила визначити, що розмір часток [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 11листопада 2011 року, у квартирі [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/3 частині від цілого, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Управлінням міського майна м.Маріуполя 25 жовтня 2005 року і записано у реєстрову книгу за № 33598, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер 11 листопада 2011 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ГТУ юстиції в Донецькій області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № І-НО 733694. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 2005 року квартира 117 в будинку 204а по пр..Металургів в м.Маріуполі належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири 58,2 кв.м., житлова площа 39,8 кв.м. Зазначена квартира зареєстрована в управлінні міського майна і записана у реєстрову книгу за №33598. Вказані відомості також підтверджені довідкою МКП «[PERSON] БТІ» №354 від 24 лютого 2017 року. Згідно копії свідоцтва про смерть І-НО № 557564 виданого 11 листопада 2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 10 листопада 2011 року, актовий запис про смерть №1411. Відповідно до наданого витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9630247 від 20 січня 2016 року, квартира 117 в будинку 204а по пр..Металургів в м.Маріуполі знаходиться в приватній спільній сумісній власності по 1/3 частці за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Технічний паспорт на спірну квартиру виданий МКП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» 08 лютого 2017 року на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи №1569/01-16, [PERSON] 06 лютого 2017 року звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина. 10 травня 2017 року постановою №1004/02-31 державним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області було відмовлено у видачі с свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавство, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на квартиру. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті сина [PERSON] Інших спадкоємців за законом не має. Крім того, суд зазначає, що зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Так, виходячи з матеріалів справи, встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право власності по 1/3 частині на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у [PERSON] відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина, у зв'язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку.

Outcome: approved