Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У травні 2019 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому вказав, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13120-СГ від 26.05.2016, [PERSON] \~набув право\~власності наземельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6825582600:06:042:0008), що розташована на території Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Разом з тим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4315-СГ від 15.03.2017, затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6822184500:06:018:0846), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (право власності зареєстровано 05.04.2017). В подальшому, 06.06.2017 [PERSON] за договором купівлі-продажу відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 [PERSON] . Зазначена земельна ділянка увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4 га, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] при повторному зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не повідомив про те, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і незаконно набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846. [PERSON] придбала вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Земельна ділянка площею 2,000 га з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 вибула із державної власності внаслідок незаконних дій [PERSON] . Тому заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури просить суд: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-4315-СГ від 15.03.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6822184500:06:018:0846), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6822184500:06:018:0877), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 29477214 від 11.12.2018 про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877; скасувати у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки; поновити у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки. У підготовчому проваджені представник відповідача [PERSON] адвокат Лозюк С.Ф. подав до суду відзив на позовну заяву, який в подальшому був доповнений письмовими поясненнями адвоката Савченко О. В., відповідно до змісту яких [PERSON] проти задоволення позовної заяви заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури заперечує. Вказує, що оскільки відповідним державним органом було прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] , то значить була воля держави на передачу земельної ділянки з державної власності у приватну власність. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна у власність іншої особи та права його відчужувати виключає можливість витребування майна від добросовісного набувача. Звертає увагу й на те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області має законодавчо встановлене право на звернення до суду у сфері розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності та здійснення державного нагляду в сфері землеустрою. Тому твердження прокурора про відсутність такого органу є помилковими, а відтак даний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Стефанишин О. Л. подав до суду відзив на позовну заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури, в якому просить відмовити в задоволенні вимог про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15 березня 2017 року № 22-4315-СГ з посиланням на те, що при винесенні спірного наказу відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, оскільки в своїх заявах [PERSON] повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він скористався. Вказує і на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу земельної ділянки у власність є актом індивідуальної дії і вичерпує себе в момент його прийняття, а тому відновлення можливо порушеного права держави здійснюється шляхом визнання недійсним права власності відповідача [PERSON] . Зазначає, що чинним законодавством передбачено лише скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, зокрема за рішенням суду, проте скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за рішенням суду не передбачено, тому такі вимоги прокурора не можуть бути задоволені. Відсутні також і правові підстави для скасування запису в поземельній книзі про державну реєстрацію відповідної земельної ділянки. Відповідач [PERSON] відзив на позов заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури до суду не подав. Ухвалою судді від 14 червня 2019 року прийнято позовну заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 липня 2019 року задоволено заяву заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури про забезпечення позову в даній цивільній справі. 25 вересня 2019 року ухвалою суду зупинено провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалами суду від 16 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] адвоката Лозюка С. Ф. про часткове скасування заходів забезпечення позову та про залишення позовної заяви заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури без розгляду. Закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Також, 16 грудня 2019 року та 16 січня 2020 року ухвалами суду відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та представника відповідача [PERSON] адвоката Лозюка С. Ф. про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лозюка С. Ф. про закриття провадження у справі. 03 лютого 2020 року за ухвалою суду по даній цивільній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест». Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року залишено позовну заяву третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» без руху. Ухвалами суду від 20 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] адвоката Лозюка С. Ф. про залишення даної позовної заяви без розгляду, часткове скасування заходів забезпечення позову. 20 жовтня 2020 року ухвалою суду позовну заяву третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» постановлено вважати неподаною та повернуто третій особи разом із доданими до неї матеріалами. Протокольними ухвалами суду від 20 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотань представника третьої особи адвоката Котюка І. В. про залишення даної позовної заяви без розгляду та призначенні судової земельно-технічної експертизи. У судовому засіданні прокурор Шудра Ю. В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник третьої особи адвокат Котюк І. В. проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та обрання прокурором неналежного способу захисту інтересів держави. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися та явку своїх повноважних представників не забезпечили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суд не повідомили, заяв та клопотань не надіслали. Відповідача [PERSON] будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, проте відповідно до письмових пояснень поданих нею та її представником адвокатом Савченко О. В., останні просили розглядати справу у їх відсутності. Відтак, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності вказаних учасників справи та їх представників. Заслухавши пояснення прокурора та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15 березня 2017 року № 22-4315-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного наказу 05 квітня 2017 року приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т. А. зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 червня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Надалі земельна ділянка з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4,00 га, а 11 грудня 2018 року на підставі рішення державного реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації Дубас О. О. право власності на новоутворену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Дані обставини підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № № 166809014, 166818847 від 16 травня 2019 року, № № 162687142, 162710505 від 08 квітня 2019 року, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15 березня 2017 року № 22-4315-СГ, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6807359122018 від 03 грудня 2018 року, даними з поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877, технічною документацією із землеустрою фізичної особи-підприємця [PERSON] , повідомленням Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19 березня 2019 року № 10-22-0.25-221/101-19. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162710505 від 08 квітня 2019 року [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26 травня 2016 року № 22-13120-СГ на праві приватної власності (право зареєстровано 03 червня 2016 року) належала земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6825582600:06:042:0008 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Отже, на час подання заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] уже використав право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки за таким видом використання. Оскільки [PERSON] не мав права отримувати і відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846, вона незаконно вибула із державної власності. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обґрунтованим згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 26 червня 2019 року в справі №587/430/16-ц, є звернення прокурора з позовом до суду в цій справі, оскільки має місце порушення інтересів держави. За змістом ст.ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі у порядку безоплатної приватизації. На підставі ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Оскільки [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 вже використав своє право на безплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 6825582600:06:042:0008), суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.ст. 116, 121 ЗК України, що є підставою для визнання його недійсним в цілому. Таким чином, доводи відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про безпідставність позовних вимог прокурора щодо визнання недійсним оспорюваного наказу в частині п. 1 про затвердження землевпорядної документації є такими, що не заслуговують на увагу, адже відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру. Положення передбачає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Отже, при здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки у власність, посадові особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши її та встановивши вже реалізоване право [PERSON] на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, мали не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити [PERSON] у передачі спірної земельної ділянки у власність. У силу ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом правового висновку, викладеного в п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи № 367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, який суд враховує на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, зміненої власником внаслідок об`єднання з іншою земельною ділянкою в особи, за якою вона зареєстрована на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. З урахуванням наведених вимог закону і встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що, оскільки [PERSON] всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України на підставі оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 в порядку приватизації неправомірно і не мав права відчужувати її [PERSON] , тому ця ділянка, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, вибула із земель запасу державної власності поза волею їх належного розпорядника і позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Однак, постановляючи рішення про витребування ділянки, суд приходить до висновку щодо неможливості витребування земельної ділянки саме за кадастровим номером 6822184500:06:018:0846, адже положеннями п.п. 9, 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» закріплено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер і державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію зокрема, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок. А тому слід витребувати у [PERSON] на користь держави земельну ділянку загальною площею 2,0000 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом №22-4315-СГ від 15 березня 2017 року у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям. Правовідносини пов`язані з вибуттям земель із державної, комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересові не відповідає. У зв`язку з наведеним не заслуговують на увагу доводи відповідача [PERSON] про наявність правових підстав для відмови у позові про витребування земельної ділянки. Відповідно до матеріалів справи також встановлено, що згідно рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» [PERSON] від 02 травня 2019 року № 1 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» та сформовано статутний капітал товариства за рахунок майнового (негрошового) внеску в сумі 2 846 715 грн. 50 коп., а саме: земельних ділянок, які належать засновнику на праві власності. До статутного капіталу включено, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Частка [PERSON] у статутному капіталі товариства становила 100 %. Останню обрано директором товариства та затверджено його статут. Згідно акту приймання-передачі від 02 травня 2019 року [PERSON] передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» прийняло вказану земельну ділянку в якості внеску [PERSON] до статутного капіталу товариства. Надалі, відповідно до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» від 08 травня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , передано у власність останнього за плату частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» в сукупному розмірі 2 846 715 грн. 50 коп., що складає 100 % статутного капіталу товариства. Згідно з актом приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» від 08 травня 2019 року в зв`язку з укладенням вищезазначеного договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв належні [PERSON] корпоративні права - частку в статутному капіталі ТОВ «Поділля Вест» у розмірі 2 846 715 грн. 50 коп., що складає 100 % статутного капіталу товариства. Рішенням учасника № 10/05/2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» від 10 травня 2019 року припинено повноваження директора товариства [PERSON] та призначено нового директора [PERSON] . Відповідно до наказу № 1 директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» від 11 травня 2019 року зобов`язано [PERSON] приступити до виконання обов`язків директора зазначеного товариства. Разом з тим, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 196445962 від 15 січня 2020 року, єдиним власником земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4,00 га є саме відповідач [PERSON] . Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суду не надано. Більше того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 196446339 від 15 січня 2020 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Вест» не зареєстровано жодного об`єкта нерухомого майна. Відтак, оскільки відповідач [PERSON] на час розгляду справи в суді є власником об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4,00 га, саме у неї на користь держави слід витребувати земельну ділянку площею 2,0000 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом № 22-4315-СГ від 15 березня 2017 року у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Що стосується позовних вимог прокурора про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 29477214 від 11 грудня 2018 року про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877, суд вказує наступне. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням вказаних вище норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц зроблено висновок про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на земельну ділянку та звернення прокурора з цим позовом, у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, позивач, звертаючись до суду, обрав спосіб захисту його порушеного права, який узгоджувався з вимогами статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції. Близький за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 60-62 постанови). Враховуючи конкретні обставини цієї справи, а саме те, що [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846, яка в подальшому була ним відчужена [PERSON] і на підставі технічної документації із землеустрою увійшла до новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 площею 4,00 га, тому без скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] на цю об`єднану земельну ділянку неможливо буде виконати рішення про витребування у [PERSON] на користь держави спірної земельної ділянки. Тобто не скасування запису про реєстрацію права власності не призведе до реального виконання рішення суду та поновлення прав позивача. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 672/1788/18. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову про скасування запису про державну реєстрацію права власності. При вирішенні позовних вимог про скасування у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 та про поновлення у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 суд зазначає, що прокурор помилково ототожнив юридичні поняття «запис у Поземельній книзі» та «державна реєстрація земельної ділянки». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється також відповідно до ст. 152 ЗК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Обраний спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. За змістом ч.ч. 1-3, 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Частиною 1 статті 24 Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ведення Поземельної книги врегульовано ст. 25 Закону і Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року (далі - Порядок). Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 25 цього Закону Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. У разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається (ч. 1 ст. 27 Закону). Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання (п. 114 Порядку). Пунктом 57 Порядку передбачено закриття Поземельної книги у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених п. 114 цього Порядку. Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підлягає скасуванню державна реєстрація земельної ділянки, а не запис у Поземельній книзі про її державну реєстрацію. Отже, у зв`язку з об`єднанням земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 з земельною ділянкою з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки та кадастровий номер були скасовані, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закрита. Скасування у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0877 (після об`єднання) без скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки неможливе, а такі вимоги прокурором не заявлялися. Також суд ураховує, що поновлення у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 суперечить вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядку ведення державного земельного кадастру. Так, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки Поземельна книга закривається відповідно до ч. 4 ст. 25 вказаного Закону, скасований кадастровий номер відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 16 цього Закону не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно. Згідно з п. 67 Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється включно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Пунктами 60-61 Порядку врегульовано процедуру скасування (поновлення) Державним кадастровим реєстратором деяких записів у Поземельній книзі щодо зареєстрованої земельної ділянки (щодо речових прав, опису меж із зазначенням суміжних земельних ділянок та їх власників, цільового призначення ділянки тощо) на підставі рішення суду. Отже, поновлення у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки не передбачено чинним законодавством. За заявою власника (чи органу, який діє від імені власника - держави) здійснюється державна реєстрація земельної ділянки з присвоєнням системою чергового порядкового кадастрового номера. Таким чином, вимоги про скасування у Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки, державна реєстрація якої не скасована, і про поновлення запису про державну реєстрацію земельної ділянки, державна реєстрація якої як об`єкта цивільних прав уже скасована із закриттям Поземельної книги, суперечать наведеним вище вимогам законодавства і задоволенню не підлягають. Також суд не приймає до уваги доводи представника ТОВ «Поділля Вест», що станом 01 січня 2019 року на не розпайовані землі КСП «Перемога» існувало права колективної власності, а земельна ділянка з кадастровим номером 6822184500:06:018:0846 входить до земель колективної власності і на час виділення земельної ділянки [PERSON] , оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджені належними доказами. Крім того, в разі встановлення таких обставин вказане буде свідчити про неправомірність наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу спірної земельної ділянки надано у власність [PERSON] , тому необхідності у призначенні судової земельно-технічної експертизи суд не вбачав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial