Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У травні 2021 року скаржниця звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полінчука А. В. (далі державного виконавця) під час виконання судового рішення про поновлення її на роботі, неправомірною. Скарга мотивована тим, що рішення суду підлягає до негайного виконання, однак державним виконавцем, в якого перебуває виконавче провадження на виконанні з березня 2021 року, жодних дій вчинено не було, боржник до відповідальності не притягнутий. Сторони в судове засідання не прибули. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені ч.2 ст.2 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон), які є представниками влади і здійснюють примусове виконання судових рішень. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст.6 Закону). Законодавством України на державного виконавця покладається обов`язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом. Відповідно до ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~ст.3\~Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення, в якій стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3661/20 від 26.11.2020 визнано незаконним та скасовано наказ від 28.08.2020 про звільнення [PERSON] з роботи за згодою сторін, поновлено її на роботі та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг (далі Товариство) внести відповідні зміни в її трудову книжку. Рішення в частині поновлення [PERSON] звернено до негайного виконання. На виконання вищезазначеного судового рішення Новоград-Волинським міськрайонним судом 02.12.2020 було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві для його примусового виконання, оскільки адреса боржника, Товариства, була в м. Києві. Постановою від 10.12.2020 було відкрито виконавче провадження №63868567 по виконанню виконавчого листа №285/3661/20. З наданої скаржницею Інформації про виконавче провадження від 23.05.2021 слідує, що 16.12.202 та в подальшому 27.01.2021 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві матеріали виконавчого провадження №63868567 передані до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку, які державним виконавцем прийняті 03.03.2021. Підставою для передачі провадження була відсутність боржника за місцем розташування в м. Києві та встановлення його місцезнаходження у м. Луцьку Волинської області. Скаржниця двічі 19.04.2021 та 17.05.2021 зверталась до начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку з заявами про надання їй інформації щодо вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63868567, де вона є стягувачем, однак відповіді не отримала. Суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Войтенко проти України» наголошував, що права на звернення до суду та виконання судового рішення, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це складова права на справедливий судовий захист, яка також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що станом на момент звернення [PERSON] до суду з даною скаргою та під час її розгляду, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду у справі №285/3661/20 залишається невиконаним. Разом з тим, відповідно до наданої копії постанови державного виконавця від 26.05.2021 матеріали виконавчого провадження №63868567 передані в Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві, оскільки боржник у м. Луцьк відсутній і згідно Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб Товариство знаходиться у м. Київ. За статтею 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Таким чином, під час виконання судового рішення посадовою особою органу державної виконавчої служби м. Луцьк вчинялись дії щодо пошуку боржника, бездіяльності ним допущено не було, а тому враховуючи ту обставину, що на момент розгляду даної скарги в його провадженні вже немає на виконанні виконавчого провадження №6386856, у зв`язку з направленням його до м. Києва, підстав для задоволення скарги суд не знаходить. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed