Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У червні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 28 липня 1979 року. В подальшому подружні стосунки між ними були припинені і шлюб розірваний в 2006 році. В 1981 році їх сім'ї у складі чотирьох осіб - її, відповідача та двох синів - була надана трьохкімнатна квартира [ADDRESS], наймачем якої був [PERSON] З 27 квітня 2003 року відповідач перебував під вартою, а після засудження відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки звільнився умовно-достроково 1 грудня 2006 року. На час звільнення відповідача з місць позбавлення волі в спірній квартирі, крім позивачки, були зареєстровані та постійно проживали їх син [PERSON], його дружина [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач став проживати в домоволодінні по [ADDRESS]. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2007 року відповідач був вселений до спірної квартири, позивачка та [PERSON] і [PERSON] були зобов'язані не чинити йому перешкод у користуванні житлом. [PERSON] була виселена зі спірної квартири. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові [PERSON] у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким був встановлений порядок користування спірною квартирою. У користування [PERSON] була виділена жила кімната площею 12,2 кв.м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати. Відповідач був вселений до спірної квартири в примусовому порядку, але з того часу він жодного дня в даній квартирі не проживав, не користувався жилою площею, не робив в ній ремонт, не сплачував квартплату та комунальні послуги. Відповідач фактично створивши нову сім'ю, постійно проживає зі своєю цивільною дружиною в [ADDRESS], але залишається зареєстрований в спірній квартирі. Посилаючись на ці обставини просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що причини його не проживання у спірній квартирі є поважними, так як у нього з позивачкою склалися вкрай напружені відносини і він був вимушений проживати у інших місцях. Він постійно цікавився станом квартири і ніколи не втрачав інтересу до свого житла, він доручив сину [PERSON] доглядати за квартирою і його кімнатою, користуватися нею та сплачувати всі необхідні платежі. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, просили задовольнити позов. Представник Верхньосироватської сільської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в 1981 році сім'ї [PERSON] була надана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Спірна квартира була надана [PERSON] та [PERSON] підприємством ПМК - 57, де працював [PERSON] До 27 квітня 2003 року в даній квартирі були зареєстровані і проживали [PERSON] - відповідач по справі, позичвака [PERSON] та їх сини - [PERSON] - третя особа по справі та [PERSON] Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, площею 17,3 кв.м., 13,6 кв.м. та 12,3 кв.м., житлова площа квартири становить 43,2 кв.м. (арк.с.16-18). Квартира не приватизована. 28 березня 2006 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON](арк.с.6). З 27 квітня 2003 року [PERSON] утримувався під вартою під час проведення досудового слідства та судового розгляду справи, а після засудження відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки звільнився умовно - достроково 01 грудня 2006 року. Відповідно до довідки Верхньосироватської сільської ради від 05 червня 2018 року №592 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але фактично за цією адресою не проживає; на даний час фактично проживає за адресою [ADDRESS] з 2007 року по теперішній час( арк.с.22). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2007 року [PERSON] був вселений до спірної квартири, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були зобов'язані не чинити йому перешкод у користуванні житлом.( арк.с.7-10). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові [PERSON] у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким був встановлений порядок користування квартирою. У користування [PERSON] була виділена жила кімната площею 12,2 кв.м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати. (арк.с.11-15). Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Частинами 1,2 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. У пункті 10 постанови № 2 Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року Верховний Суд України роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Позивачка не надала суду безспірних доказів того, що відповідач без поважної причини понад шести місяців не проживає у спірній квартирі. У той же час суд вважає встановленим, що між сторонами склалися усталені неприязні стосунки, наслідком чого стало непроживання відповідача в спірній квартирі понад строки, встановлені ст. 71 Житлового Кодексу України. Факт наявності усталених неприязливих стосунків між сторонами, крім пояснень відповідача, підтверджується копією вироку суду від 26 грудня 2005 року, з якого вбачається, що [INFO] під час святкування Великодних свят на ґрунті ревнощів [PERSON] вдома за адресою [ADDRESS], вчинив зі своєю дружиною [PERSON] сварку, під час якої намагався її вбити з рушниці, але в ході боротьби з необережності було смертельно травмовано їхнього сина [PERSON]. Після звільнення з місць позбавлення волі 1 грудня 2006 року [PERSON] став проживати в домоволодінні по [ADDRESS], однак не втрачав зв'язку з спірною квартирою. Намагаючись вселитися до спірної квартири, [PERSON] в 2007 році звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконкому Верхньосироватської сільської Ради Сумського району про виселення з квартири, спонукання до зняття реєстрації в ній, вселення в квартири, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 червня 2007 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, він був вселений до спірної квартири, було встановлено, що відповідачі по справі чинять [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою, [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] були зобов'язані не чинити [PERSON] перешкод у користуванні житлом. [PERSON] була виселена зі спірної квартири( ар.с.7-10). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 07 серпня 2007 року рішення суду у частині відмови у позові [PERSON] у встановленні порядку користування квартирою було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] в цій частині також були задоволені, був встановлений порядок користування спірною квартирою, у відповідністю з яким у користування [PERSON] була виділена жила кімната площею 12,2 кв. м., а позивачці, сину та онуку дві інші кімнати( ар.с.11-15). Відповідач був вселений до спірної квартири в примусовому порядку, але з 2007 року він у спірній квартирі не проживав, виділену йому за судовим рішенням кімнату закрив на ключ, виділеним йому в користування житловим приміщенням не користувався, фактично проживає з своєю цивільною дружиною в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка посилалась на те, що відповідач не буре участь у сплаті комунальних послуг, не надає коштів на поточний ремонт квартири; після пожежі, яка сталася у квартирі в червні 2016 року і яка знищила майже всю квартиру, [PERSON] не надавав коштів на її відновлення, що, на думку позивачки, також є підставою для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Разом з тим, усунення від участі в утриманні квартири, несплата комунальних послуг може бути самостійною підставою для звернення до суду з відповідним позовом; зазначені обставини самі по собі не можуть бути підставою для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачка не надала суду належних доказів на підтвердження наявності обставин, зазначених у статті 71 Житлового кодексу України, які можуть бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Посилання позивачки на те, що [PERSON], фактично створивши нову сім'ю, постійно проживає зі своєю цивільною дружиною в [ADDRESS] не може бути підставою для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] він не проживає в спірній квартирі з поважної причини, оскільки не хоче провокувати сварки та скандали з бувшою дружиною [PERSON], яка користується спірною квартирою. Це тим більше неможливо, що він на даний час перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка має домоволодіння в [ADDRESS], яке збирається продавати і іншого житла, крім спірної квартири, в нього немає. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed