Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Пята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, який в останнє був уточнений 23.08.2017. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 14 серпня 2014 року помер [PERSON], який був позивачам рідним батьком. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0468 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:1004, розташована на території Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту, цільове призначення для ведення садівництва) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого за № 011026000098 від 21.04.2010. На протязі шестимісячного строку позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до постанови державного нотаріусу Пятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.06.2015 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку та витяг з Реєстру прав власності були відсутні. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вони не мають змоги, позивачі просять суд визнати за ними по 1/4 частині за кожним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0468 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:1004, розташована на території Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту, цільове призначення для ведення садівництва). Позивачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Раніше надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити (а.с.\~58-59, 64, 146). Представник відповідача Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої з позовними вимогами згодні та просять розглядати справу без участі представника відповідача (а.с. 54). Представник третьої особи Пятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без участі їх представника (а.с. 61). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2014 помер [PERSON], який був рідним батьком позивачів. Факт смерті підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-БК № 306538, виданим 14 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 344 від 14 серпня 2014 року (а.с. 104). Факт родинних звязків між позивачкою [PERSON] і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БК № 424190, виданим повторно 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3135 від 11 грудня 1976 року, де в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 97). Факт родинних звязків між позивачкою [PERSON] і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-БК № 391323, виданим 11 грудня 1976 року Міським палацом новонароджених у м. Києві, актовий запис № 3136 від 11 грудня 1976 року, де в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 98). Факт родинних звязків між позивачкою [PERSON] і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БК № 139612, виданим повторно 25 травня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2181 від 13 жовтня 1978 року, де в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 99). Зміна прізвища позивачки з «Хвіюзової» на «Пугачову» підтверджується Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-БК № 013475, виданим 25 травня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, запис № 39 (а.с. 100). Факт родинних звязків між позивачем [PERSON] і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БК № 183035, виданим повторно 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис № 4259 від 14 вересня 1985 року, де в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 101). Зміна прізвища позивача з «Хвиюзова» на «Апалькова» підтверджується Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-БК № 014093, виданим 18 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського РУЮ у м. Києві, запис № 173 (а.с. 102). До дня смерті [PERSON], який помер 14.08.2014, проживав за адресою: 03067, [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0468 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:1004, розташовану на території Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту), цільове призначення для ведення садівництва. Право власності померлого на вказану земельну ділянку підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ 795934, виданого на підставі Розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 289 від 10.02.2010, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011026000098 від 21 квітня 2010 року (а.с. 103). Згідно з матеріалами спадкової справи № 671/2014, наданої суду Пятою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого 14.08.2014, прийняли: [PERSON], про що нею було складено заяву, зареєстровану 29.01.2015 за № 151, що знаходиться в матеріалах спадкової справи; [PERSON], про що нею було складено заяву, зареєстровану 20.11.2014 за № 1737, що знаходиться в матеріалах спадкової справи; [PERSON], про що нею було складено заяву, зареєстровану 20.11.2014 за №\~1738, що знаходиться в матеріалах спадкової справи; [PERSON], про що ним було складено заяву, зареєстровану 05.12.2014 за № 1853, що знаходиться в матеріалах спадкової справи. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як син та дочки померлого. Спадщину, відкриту після смерті батька, позивачі прийняли у встановленому законодавством порядку, а саме на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Крім позивачів, спадкоємців після померлого [PERSON]П немає. При оформленні позивачами своїх спадкових прав на вищевказану земельну ділянку зясувалось, що право власності на спадкову земельну ділянку не було зареєстровано за спадкодавцем та оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку відсутній, тому державним нотаріусом Пятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено в видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом та 06.06.2015 видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2131 (а.с. 106). Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначено в п. 5.2. Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Право власності померлого [PERSON] на спадкову земельну ділянку, площею 0,0468 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:1004, розташовану на території Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту), цільове призначення для ведення садівництва, підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ 795934, виданого на підставі Розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 289 від 10.02.2010, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011026000098 від 21 квітня 2010 року (а.с. 103). Оригінал зазначеного Держаного акту втрачено. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність розбіжностей прізвищ батька [PERSON] та його дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] (зараз [PERSON]М.), [PERSON] (зараз [PERSON]М.) підтверджується результатами лінгвістичної експертизи, оформленої Експертним висновком № 056/461-m-2 від 24.11.2014 (а.с. 107). У відповідності до вказаного експертного висновку, прізвище [PERSON]/[PERSON] та [PERSON]/[PERSON] попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved