Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом відповідно до якого просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , 1944 р.н. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , право власності на який не зареєстровано. Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не обліковується. З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. У судове засідання позивачка не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надано клопотання зі змісту якого вбачається, що сільський голова просить справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.6, 17, 18). Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 19.11.2019 року за №3032/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , на житловий будинок, що в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.21). З довідки відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.09.2019 року вбачається, що згідно книги записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, що виникли до 01.01.2013 року, земельна ділянка в [ADDRESS] , не обліковується. Державний акт на право власності на дану земельну ділянку не видавався. (а.с.14) Відповідно до довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 16.10.2019 року, правоустановчі документи на будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не оформлені (а.с.15). Як вбачається з технічного паспорту виготовленого 08.10.2019 року на ім`я [PERSON] ,на домогосподарство, що в [ADDRESS] , житловий будинок побудовано 1950 року (а.с.7-13). Відповідно до довідки Семенівської сільської ради від 30.09.2019 року № 789, згідно записів по господарської книги №7 на 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . Правоустановчі документи на житловий будинок не виготовлялись. Земельна ділянка орієнтовною площею 0,32 га належить фонду Семенівської сільської ради. (а.с.18) Із матеріалів спадкової справи №968/2009 інших спадкоємців, окрім позивачки не вбачається. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності [PERSON] одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved