Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У травні місяці 2017 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 01.08.2017 року відповідно до норм ЦПК України (у редакції 2004 р.). 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачі мотивуючи свої вимоги тим, що 15.11.2014 року близько 11 години на автошляху Т 17-14 «Чорнухи-Лубни» між селами Вороньки та Пізники Чорнухинського району Полтавської області водій [PERSON] перебуваючи в стані наркотичного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись в напрямку с.Вороньки на 10 кілометрі ділянки дороги, не врахувавши дорожньої обстановки, в порушення п.п.10.1, 11.3, п.1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в наслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, автомобілі зазнали механічних пошкоджень та деформацій, а водій [PERSON] та пасажир його автомобіля [PERSON] отримали відповідно середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок чого були доставлені до лікувального закладу Лубенської ЦМЛ. За наслідками ДТП СВ Чорнухинського РВ відкрито кримінальне провадження №12014170340000259. Так, за висновком судово-медичної експертизи №15 від 06.02.2015 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у виді відкритого скалкового перелому правого надколінника, закритого травматичного вивиху правого стегна, забиті рани лівого колінного суглобу, садна лобної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. У потерпілої [PERSON] за висновком судово-медичної експертизи №16 від 19.02.2015 року виявлені тілесні ушкодження у виді множинних ушкоджень кісток тазу з порушенням тазового кільця, закритого перелому вертгулової западини справа з зовнішнім переломом-вивихом голівки правої стегнової кістки, закритого лівобічного перелому крижової кістки, закритого перелому лонної та сідничної кісток зліва, розриву лонного зчленування закритої травми грудної клітки, переломів 3-7 ребер справа, 4-7 ребер зліва зі зміщенням, забою легень, травматичного гемопневмотораксу справа, забитих ран обох гомілок, саден лобної ділянки, які в момент їх заподіяння спричинили розвиток травматичного шоку тяжкого ступеню, з подальшим розвитком проявів масивної крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. Позивачі [PERSON] та [PERSON] внаслідок отриманих ушкоджень перебували на стаціонарному лікуванні в Лубенській та Лохвицькій районних лікарнях, Полтавській обласній клінічній лікарні імені Скліфосовського, Київській міській лікарні №3. Також після ДТП, автомобіль ЗАЗ-Ланос отримав механічні пошкодження, згідно звіту №0202 від 06.02.2015 року, що наданий оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ-Ланос реєстраційний номер Ві 4993 СА в результаті його пошкодження при ДТП складає 123587,06 коп. Вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2015 року, який набрав законної сили 18 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Власником автомобіля [NUMBER] [PERSON] укладено із ПрАТ «Ст Іллічівське» договір страхування цивільно-правової відповідальності на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] в період з листопада 2014 року по лютий 2016 року перебував на лікуванні в різних медичних установах, де ним особисто було витрачено кошти на придбання ліків в загальній сумі 14520 гривень 29 коп. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] в період з листопада 2014 року по травень 2016 року перебувала на лікуванні в різних медичних установах, де нею особисто було витрачено кошти на придбання ліків в загальній сумі 60264 гривень 34 коп. В позовній заяві вказано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам [PERSON] та [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка виникла внаслідок отримання численних тілесних ушкоджень та тривалого лікування. Тому, просили стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь [PERSON] кошти в розмірі 49490 гривень страхового відшкодування матеріальних збитків за пошкоджений транспортний засіб, 2600 гривень за проведення дослідження, 5000 гривень в рахунок морального відшкодування, 60264,34 грн відшкодування витрат на лікування, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 510 гривень франшизи, 73587,06 грн різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням за пошкоджений автомобіль, 45\~000 грн в рахунок морального відшкодування за спричинені тілесні ушкодження, 5000 гривень в рахунок морального відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь [PERSON] 5000 грн. в рахунок морального відшкодування за ушкодження здоровя, 14520,20 грн на відшкодування витрат на лікування, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 25000 гривень в рахунок морального відшкодування за спричинені тілесні ушкодження. В судовому засіданні позивач [PERSON] його представник та представник [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та викладене підтвердили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди [PERSON] в сумі 10000 грн. та [PERSON] в сумі 5000 грн. Пояснив, що відповідач пропонував грошову допомогу в розмірі 1500 грн., однак позивачі відмовились отримувати грошові кошти. В іншій частині позову просив відмовити у задоволенні. ПАТ СТ «Іллічівське» в судове засідання свого представника не направили, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи на адресу Чорнухинського районного суду Полтавської області не надходило. Заперечень чи відзиву від ПАТ СТ «Іллічівське» на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15.11.2014 року близько 11 години на автошляху Т 17-14 «Чорнухи-Лубни» між селами Вороньки та Пізники Чорнухинського району Полтавської області водій [PERSON] перебуваючи в стані наркотичного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись в напрямку с.Вороньки на 10 кілометрі ділянки дороги, не врахувавши дорожньої обстановки, в порушення п.п.10.1, 11.3, п.1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в наслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, автомобілі зазнали механічних пошкоджень та деформацій, а водій [PERSON] та пасажир його автомобіля [PERSON] отримали відповідно середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок чого були доставлені до лікувального закладу Лубенської ЦМЛ. Так, за висновком судово-медичної експертизи №15 від 06.02.2015 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у виді відкритого скалкового перелому правого надколінника, закритого травматичного вивиху правого стегна, забиті рани лівого колінного суглобу, садна лобної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. У потерпілої [PERSON] за висновком судово-медичної експертизи №16 від 19.02.2015 року виявлені тілесні ушкодження у виді множинних ушкоджень кісток тазу з порушенням тазового кільця, закритого перелому вертгулової западини справа з зовнішнім переломом-вивихом голівки правої стегнової кістки, закритого лівобічного перелому крижової кістки, закритого перелому лонної та сідничної кісток зліва, розриву лонного зчленування закритої травми грудної клітки, переломів 3-7 ребер справа, 4-7 ребер зліва зі зміщенням, забою легень, травматичного гемопневмотораксу справа, забитих ран обох гомілок, саден лобної ділянки, які в момент їх заподіяння спричинили розвиток травматичного шоку тяжкого ступеню, з подальшим розвитком проявів масивної крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. Крім того, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0488010 [PERSON] 28.07.2016 було встановлено другу групу інвалідності з ураженням ОРА. / а.с. 10/. Згідно ст.1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.2 ст.1187 ЦКУ - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Ч. 5 - особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1188 ЦКУ - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З аналізу даних норм закону, що регулюють спірні правовідносини, та з наданих доказів суд дійшов таких висновків: Відповідальним за шкоду, заподіяну позивачам внаслідок ДТП з вини [PERSON], є заподіювач шкоди водій [PERSON] Підстав для звільнення його від відповідальності за заподіяну ним шкоду нема. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, то в межах ліміту відповідальності страховика - відшкодувати завдану шкоду замість водія повинен страховик. В межах, не покритих страховою виплатою, шкоду має відшкодувати сам заподіювач шкоди - водій [PERSON]\~\~ Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Позивач пояснив, що він вчасно після ДТП звертався з заявою до страховика з приводу даного страхового випадку, і тоді ж була заведена страхова справа № АЛТ 00504, але питання про відшкодування шкоди не було вирішено. Суд вважає дані ствердження такими, що від повідають дійсності, виходячи з наступного: Як вбачається з матеріалів справи автомобіль [NUMBER] з 28.08.2014 належить позивачу [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 268798 /а.с.78/. Власником автомобіля [NUMBER] було застраховано свою цивільно-правову відповідальність на випадок спричинення шкоди перед третіми особами у ПрАТ «СТ «Іллічівське», що підтверджується полісом серії АС 6259693. Період дії полісу з 20.01.2014 по 12.01.2015 /а.с.79 /. Позивачі з заявами про відшкодування страхових відшкодувань звернулись до ПрАТ «СТ «Іллічівське» 11.07.2016, реєстраційний номер заяви 6326. Однак, відповідачем [PERSON] «СТ Іллічівське» сума страхового відшкодування позивачам [PERSON] та [PERSON] по теперішній час не виплачена. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24.10.2017 було зобовязано ПрАТ «СТ «Іллічівське» надати оригінал страхової справи АТЛ 00504 за фактом дорожньо-транспротної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] Проте, на адресу суду оригінали вищевказаної страхової справи не надходили. Відповідач [PERSON] «СТ «Іллічівське» надіслав їх на адресу позивачів, які в подальшому надали їх суду для огляду в судовому засіданні. Дослідивши в судовому засіданні оргигінал страхової справи, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення відповідача [PERSON] «СТ «Іллічівське» від виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, заподіяної водієм [PERSON] в даній ДТП. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст.988 ЦК України обов'язком страховика є п.3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Розглядаючи позов [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням належного їй автомобіля, то суд робить такі висновки: Згідно звіту №0202 від 28.02.2015р., складеного суб'єктом оціночної діяльності «Експрес-Сервіс» оцінювач [PERSON], - об'єкт оцінки автомобіль [NUMBER], власник [PERSON], замовник [PERSON], мета оцінки: визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті його пошкодження в ДТП, дата оцінки: 06.02.2015р., - ринкова вартість КТЗ - на момент пошкодження складає 123587,06 грн. (розділ 3.3 звіту). Вартість відновлювального ремонту КТЗ без врахування коефіцієнту фізичного зносу- 131280,95 грн.; вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників , що підлягають заміні, складає 131280,95грн. (розділ 3.5 звіту). Втрата товарного вигляду 5734,53грн. (розділ 3.6 звіту). Висновок: оскільки вартість відновлювального ремонту 131280,95 грн. більше ринкової вартості 123587,06 грн., то такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно, тому матеріальний збиток визначається у розмірі ринкової вартості автомобілю станом на ДТП 123587,06грн. (розділ 3.7 звіту і Висновок). Крім того, відповідно до звіту № 0801 про незалежну оцінку майна: визначення вартості автомобіля [NUMBER] після ДТП, складеного суб'єктом оціночної діяльності «Експрес-Сервіс» оцінювач [PERSON], вартість вищевказаного автомобіля після ДТП в пошкодженому стані складає 14921,89 грн. Щодо розміру відшкодування і визначення страховиком регламентної виплати, то страховик мав реальну можливість оглянути пошкоджений транспортний засіб (як при повідомленні про даний страховий випадок, так і при зверненні потерпілого за страховим відшкодуванням), і мав можливість сам провести розрахунок регламентної виплати, чого не зробив і ніяких відповідних документів суду не представив.\~\~\~\~ Дана шкода підлягає відшкодуванню позивачу - власнику майна, у повному обсязі. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.\~ Згідно ст.990 ЦКУ - Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Стаття 991 ЦКУ передбачає виключні підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати, зокрема, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: зокрема 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Відповідно\~\~ до ст. 22 Закону України « Про обов'язкове\~\~страхування цивільно - правової відповідальності власників\~\~наземних\~\~транспортних засобів»- при настанні\~\~страхового\~\~випадку\~\~страховик відповідно\~\~до лімітів\~\~відповідальності відшкодовує у встановленому\~\~ цим законом\~\~порядку оцінену\~\~шкоду, яка була\~\~заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю , майну третьої особи. Згідно ст.35.1 закону - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про\~\~дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 35.3 - особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком\~\~обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Згідно ст.36.1 закону - якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській\~\~або кримінальній справі, перебіг строку виплати припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів прострочення. Згідно ст.37 Закону - підставою\~\~для\~\~відмови\~\~у\~\~здійсненні\~\~страхового відшкодування (регламентної виплати) є: зокрема, 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.28 закону - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу і\~\~з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Згідно ст.29 закону - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст.30 закону - 30.1. - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або\~\~ експертом\~\~відповідно\~\~до\~\~законодавства,\~\~витрати\~\~на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.\~\~ 30.2 - якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію\~\~транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи визначений у звіті розмір шкоди - як за вартістю відновлювального ремонту, так і за ринковою вартістю автомобіля - він значно перевищує встановлений ліміт відповідальності страховика 50000 грн. Тому для покладення на страховика зобов'язання по виплаті страхового відшкодування в межах ліміту його відповідальності - 50000грн.- не матиме значення спосіб відшкодування (відновлювального ремонту чи вартості автомобіля у разі його фактичного знищення). Щодо визначення остаточного розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню (і на отримання якої має право власник майна) то суд виходить з того, що зобов'язання повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, і у даному випадку слід виходити з вимог статті 1192 ЦК України. Згідно ст.1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з принципу повного відшкодування завданої шкоди, а також виходячи з того, що дані вимоги закону направлені на захист прав потерпілого, то слід вважати, що потерпілому належить право вибору способу відшкодування шкоди у даному випадку. Перший спосіб відшкодування шкоди, це відшкодування повної вартості втраченого майна (фактично знищеним вважається майно, якщо відновлювальний ремонт перевищує його вартість). У такому разі особа, що відшкодувала шкоду у розмірі повної вартості знищеного майна, має право на отримання собі залишків майна; Другий спосіб відшкодування шкоди у разі фактичного знищення майна передбачений законом «Про обов'язкове\~\~страхування цивільно - правової відповідальності власників\~\~наземних\~\~транспортних засобів» для визначення регламентної виплати - це відшкодування різниці між вартістю майна до пошкодження і вартістю залишків майна;\~\~ Третій спосіб відшкодування шкоди, який відповідає вимогам ст.1192 ЦК - це відновлення пошкодженої речі або відшкодування витрат на її відновлення. Відшкодуванню на користь позивача [PERSON] також підлягають витрати на проведення оцінки вартості шкоди (відновлювального ремонту) в розмірі 750 грн. та оцінки вартості автомобіля після ДТП в пошкодженому стані в розмірі 1850 грн. Такі витрати підтверджені квитанціями про оплату від 25.03.2013р. та 30.01.2018. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПрАТ СТ «Іллічівське» на підставі Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». \~\~\~\~\~\~Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 979 ЦК України зобов`язує виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З пояснень позивача та з наявних матеріалів даної цивільної справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] знаходились на стаціонарному лікуванні в в Лубенській та Лохвицькій районних лікарнях, Полтавській обласній клінічній лікарні імені Скліфосовського, Київській міській лікарні №3, що підтверджується відповідними матеріалами справи / а.с.66-77, 128-131/. Крім того, враховуючи завдану шкоду здоровю [PERSON] та [PERSON], вимоги по відшкодуванню\~\~ витрат\~\~ на лікування\~та проходження медичного обстеження підлягають частковому задоволенню. Витрати на лікування [PERSON], що підтверджені\~\~належними та допустимими доказами складають 57945,68 грн. (т.1, а.с. 60-63) та підлягають стягненню з ПрАТ «СТ «Іллічівське» Витрати на лікування [PERSON], що підтверджені\~\~належними та допустимими доказами складають 13690,08 грн та підлягають стягненню з ПрАТ «СТ «Іллічівське». Суд вважає, що позивачі не надали належних доказів на підтвердження розміру і способу відшкодування витрат на лікування в сумі 3148,87, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного, вказаних у страховому полісі лімітів відповідальності страховика, в силу зазначених вище норм чинного законодавства України, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, на відшкодування позивачам [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь позивачів підлягає стягненню матеріальна шкода на користь [PERSON] в розмірі 57945,68 грн. витрат на лікування, в розмірі 49490,00 грн. страхового відшкодування матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль; на користь [PERSON] в розмірі 13690,08 грн. витрат на лікування. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 23 ЦК України\~установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів. Зокрема, згідно з ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями), встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, у п. 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9 вищевказаної постанови роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того - у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об'єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності. Усвідомлення взаємозв'язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини(далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини, на які посилаються позивачі в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що [PERSON] та [PERSON], внаслідок заподіяння шкоди здоровю завдана моральна шкода, яка полягає у перенесених фізичному болю та стражданнях через завдані травми. [PERSON] продовжує проходити лікування із застосуванням приладів, що обмежують можливість вільного пересування, спілкування, спосіб її життя докорінно та на тривалий час змінився. Вчиненням злочину, заподіяними тілесними ушкодженнями та завданням фізичного болю потерпілій завдано страждання, що змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпіла лікувалася та продовжує лікування, втратила частину здоров`я, до цих пір не веде повноцінний спосіб життя, відчуває дискомфорт і незручності, вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя, витрачає власний час у зв'язку із систематичними зверненням за допомогою до медичних закладів. Через потребу в постійному лікуванні, потерпіла очевидно переживає психологічну кризу, її найближча життєва перспектива повязана виключно з лікуванням, а термін повернення до звичного способу життя невідомий. [PERSON], після отриманих внаслідок ДТП травм також потребує постійного медичного обстеження у закладах охорони здоровя, періодичного лікування та санаторно-курортного оздоровлення., що потребує значних матеріальних витрат. Вирішуючи питання, що пов'язані з розміром відшкодування моральної шкоди ,яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об'єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування. Відтак, враховуючи, що завдана позивачам моральна шкода безпосередньо повязана з ушкодженням здоровя, розмір її відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення позивачам можливості втрачене благо відновити, оскільки в інший не грошовий спосіб негативні наслідки у немайновій сфері потерпілим компенсувати нереально. Приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяних потерпілим тілесних ушкоджень, що потягло розлад здоровя на тривалий час, необхідність продовжувати лікування, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 25000 гр., [PERSON] у розмірі 10000 грн, що є необхідним для компенсації немайнових втрат. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати. Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Таким чином, з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 2897,28 грн., на користь [PERSON] 684,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Outcome: partial