Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У січня 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської об`єднаної територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на будівлю молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні, які розташовані по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . До складу спадщини після його смерті увійшла будівля молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні, які розташовані по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт на його користь, посвідчений секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Романюком О.Д. 15 грудня 2011 року. Вказує, що він прийняв спадщину за заповітом у встановленому законом порядку, однак, оформити спадкові права на вищезазначене нерухоме майно він не взмозі через те, що за життя дід не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на дані будівлі, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформлені спадщини. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідач - Старокостянтинівська об`єднана територіальна громада в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . 15 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів для [PERSON] усе належне йому на день смерті майно по [ADDRESS] . 16 грудня 2014 року за заявою [PERSON] державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №860/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , заповітом, складеним [PERSON] на користь [PERSON] посвідченим 15 грудня 2011 року секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №32, матеріалами спадкової справи №860/2014, заведеної 16 грудня 2014 року до майна померлого. Отже, [PERSON] є спадкоємицем за заповітом після смерті [PERSON] , якаий у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла будівля молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні, які розташовані по [ADDRESS] . Згідно довідки Старокостянтинівської БТІ № 917 від 08 жовтня 2020 року право власності на комплекс будівель, який складається з молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні і знаходиться по [ADDRESS] не зареєстровано в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації. Згідно рішення № 1 десятої сесії Радковецької сільської ради сьомого скликання від 21.10.2016 року вулицю Ленінську перейменовано на вулицю Петра Сагайдачного. Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 18 листопада 2020 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні його спадкових прав за заповітом на комплекс будівель, який складається з молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні і знаходиться по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що право власності спадкодавця на зазначений будинок не зареєстровано. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ураховуючи викладене, комплекс будівель, який складається з молитовного будинку, будівлі їдальні, вбиральні і знаходиться по [ADDRESS] був набутий за життя [PERSON] у встановленому законом порядку, а тому суд уважає, що є всі підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на це нерухоме майно. Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.

Outcome: approved