Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21760,00 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору №130916-143330 від 16.09.2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит в розмірі 800,00 гривень. Відповідач зобовязався повернути отримані кошти в розмірі 800,00 гривень та сплатити відсотки в розмірі 224,00 гривень у строк до 29.09.2013 року. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.05.2017 року року має прострочену заборгованість: основний борг - 800,00 гривень; відсотки 224,00 гривень; пеня 20736,00 гривень, що разом складає 21760,00 гривень. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав й просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 130916-143330 (а.с.3-4). Кредитним договором передбачено, що кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (п.1.1). Сума кредиту складає 800,00 гривень (п.1.2). Встановлено строк надання кредиту до 29.09.2013 року (п.2.1). Розмір процентів, які повинен сплатити позичальник 2 проценти за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотки річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік) (п.3.1), крім того, позичальник зобовязується повернути кредит у розмірі, вказаному у п.1.2 договору, а також сплатити відсотки у розмірі 224,00 гривень, які нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 1024,00 гривень, у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем (а.с.3-4). Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач 10.10.2013 року сплатив лише відсотки у розмірі 240 гривень та пеню в розмірі 160 гривень, у звязку з чим заборгованість за договором станом на 12.05.2017 року становить 21760,00 гривень, яка складається з: - 800,00 грн. основний борг; -224,00 грн. проценти за кредитом; -20736,00 гривень пеня за договором; що підтверджується розрахунком банку (а.с.9-20). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 16 вересня 2013 року мається прострочення виконання грошового зобовязання. Позовні вимоги в частині стягнення: 800,00 грн. основний борг; 224,00 грн. проценти за кредитом; 20736,00 гривень пеня за договором підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.617 ЦК України. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1600,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі статей 11, 526, 530, 610-612, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved