Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначала, що 10.01.2004 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Їхній шлюб розпався, спільне господарство не ведуть. Відповідач проживає окремо в іншому місці, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Він не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштовується, інших утриманців у нього немає. Тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю, доповіли по його суті та просили задовольнити. При цьому позивач на запитання суду додатково пояснила, що при визначенні розміру аліментів нею було враховано те, що дитина багато років перебуває на обліку в ортодонта, носить пластини та регулярно відвідує лікаря, на що потрібні додаткові кошти. Вона сама має третю групу інвалідності, отримує пенсію, наразі не працює Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача, її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 січня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Бердянським РАЦС міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьками якої є позивач та відповідач, який проживає з позивачем, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією довідки ОСББ «Серафимовича-139» №22 від 12.05.2016 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із змісту ст. 181 СК України вбачається, що при відсутності домовленості між батьками про утримання дитини, той з батьків, з ким проживає дитина має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій сумі. У відповідності з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, зокрема, стан здоровя та матеріальний стан як позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У всіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Як зясовано судом та таке вбачається з довідки Бердянського обєднаного УПФУ в Запорізькій області №2484 .06.2016р., позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, перебуває на обліку в управлінні та з 01.05.2016 року розмір її пенсії становить 1230,00 грн. Зі слів позивача, відповідач не працює офіційно, проте має професію газоелектрозварювальника, тому має постійний дохід від своїх підробіток. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач не обґрунтувала в позовній заяві необхідність стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 1000 грн. та можливість їх сплати відповідачем, до того ж пояснила, що фактично в їх розмір враховані додаткові витрати, яке вона несе у звязку із захворюванням дитини. Враховуючи обовязок обох батьків в рівній мірі утримувати свою дитину та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який становить на даний час 1455 грн. згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та до 1 грудня 2016 року збільшиться до 1637 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 850,00 грн. щомісячно з дня предявлення позову до суду, задовольнивши позов частково, яких, на думку суду, на даний час буде достатнім для задоволення потреб дитини з урахуванням її віку, задовольнивши позовні вимоги частково. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач у даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial