Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що згідно договору № б/н від 10.02.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. (чотири тисяч триста гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач неналежно виконував умови договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, і в позовній заяві позивач вимагає стягнути з відповідача 24024,46 (двадцять чотири тисячі двадцять чотири гривні сорок шість копійок), з яких 2893,47 гривень заборгованість за кредитом; 16560,78 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 2950,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 1120,21 гривень (процентна складова). В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, до суду подав заяву, відповідно до якої просить справу слухати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, необхідні докази є в матеріалах справи, не заперечує проти заочного розгляду справи. Вимоги суду надати докази по справі не виконав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів. Судом встановлено, що 10 лютого 2012 року [PERSON] подала до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» «Анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», в якій вказала бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, 10.02.2012 року вказана анкета-заява отримана банком. В той же час в позовній заяві позивач посилається на те, що надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту 4300 (чотири тисячі триста) гривень на платіжну картку, в розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 31-03-2016 (далі - розрахунку) вказано, що сальдо поточної заборгованості (тіло кредиту) станом на 25-05-2012 року становить 4043,97 грн., сальдо простроченої заборгованості станом на 23-12-2012 року становить 4047,96 гривень. Відомості про те, чи було видано кредитну картку відповідачу, та який кредитний ліміт було встановлено на неї, в матеріалах справи відсутні також такі не надано позивачем, ухвалу суду про надання кредитної справи по договору № б/н від 10.02.2012 року позивачем не виконано. Ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - умови), за користування відновлювальною кредитною лінією встановлена: базова процентна ставка 2,5% в місяць, що становить 30% річних, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році, умовами також передбачено пільговий період до 55 днів, під час якого нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних; розмір щомісячних платежів, що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, які підлягають внесенню до 25 числа місяця наступного за звітним; комісія за зняття готівки в розмірі 3%; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується за формулою базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць (нараховується один раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 500 грн.+5% від суми позову; процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75 % в місяць. Відомості про те, що відповідач був ознайомлений саме з вказаними умовами в матеріалах справи відсутні і такі позивачем не надано, ухвалу суду про надання кредитної справи по договору № б/н від 10.02.2012 року позивачем не виконано. В доданих позивачем до позовної заяви умовах та правилах надання банківських послуг відсутні відомості про ознайомлення [PERSON] з ними, а тому в суду, зважаючи на вище наведене, відсутня можливість перевірити, чи саме з такими умовами та правилами ознайомлювався відповідач. При вибірковій перевірці розрахунку відсотків, де ставка відсотків становить 30%, встановлено, що за період: з 01-05-2014 по 30-05-2014, який становить 29 днів, позивачем з 1126,20 грн. простроченої заборгованості нараховано 113,28 грн. відсотків; з 01-06-2014 по 30-06-2014, який становить 29 днів позивачем з такої ж суми простроченої заборгованості нараховано уже 128,07 грн. відсотків; з 01-07-2014 по 30-07-2014, який становить 29 днів позивачем з 1126,20 грн. простроченої заборгованості нараховано 144,19 грн. відсотків. Врозрахунку відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим неможливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Виходячи з вказаного, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не містить достовірних даних. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що всупереч вимогам ухвали суду від 23 червня 2016 року позивач не надав суду кредитну справу по кредитному договору № б/н від 10.02.2012 року, укладеному між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], в матеріалах справи відсутні докази укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 10.02.2012 року, так-як позивачем надано лише докази того, що відповідач звертався за отримання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, однак суду не надані докази того, що така кредитна картка була видана відповідачу та на неї був встановлений кредитний ліміт та визначені інші істотні умови кредитного договору. Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.3 ст.27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи, що позивач не надав докази укладення кредитного договору № б/н від 10.02.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], а також не виконав у встановлений строк ухвалу суду про надання кредитної справи не надав Бережанському районному суду кредитну справу по кредитному договору № б/н від 10.02.2012 року укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], з якої можна було б встановити факт укладення такого кредитного договору та істотних умов вказаного договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed