Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання чотирьох дітей. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 15 липня 1995 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ценральному міжрайонному унравліні реєстрації шлюбів. У шлюбі народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Подружнє життя не склалось, фактично відповідач проживає окремо від позивача та дітей з травня 2020 року, ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей, чим не виконує свій обов`язок по утриманню останніх. Позивачу важко самостійно матеріально забезпечувати дітей, вже протягом півроку це потребує надзусиль, адже діти окрім школи відвідують безліч гуртків та курсів. Позивач стверджує, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має, матеріально забезпечений. Відповідач працює на посаді директора провідної неврологічної клініки ТОВ «Аксімед плюс», та є її співвласником. Позивач 30 червня 2020 року зверталась до відповідача з листами про необхідність сплатити аліменти на утримання чотирьох дітей, проте останній навмисно їх не отримував розуміючи зміст листів. Діти з моменту виникнення проблем між батьками з травня 2020 року, проживають з матір`ю. Та не зважаючи на тривалі недоброзичливі відносини з відповідачем, позивач запевняє що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування батька, але за умови запобігання провокацій психо травмуючих обставин по відношенню до дітей. Позивач вказує, що додаткові витрати на дітей щомісячно становлять 45 000,00 грн. Таким чином, розмір аліментів на одну дитину за підрахунком позивача, становить з 01 липня 23180,00 грн., з 01 грудня 2020 року 23950,00 грн. Враховуючи те, що діти сторін проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, позивач у позовних вимогах просила визначити місце проживання дітей разом з матір`ю та стягнути з відповідача на свою користь на утримання чотирьох дітей по 23950,00 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з липня 2020 року і до повноліття дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року матеріали вказаної цивільної справи були передані до Дарницького районного суду міста Києва за територіальною підсудністю. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечували, з підстав викладених у відзиві. Вказував на те, що позивач жодного разу не зверталась до відповіла питанням про визначення місця проживання спільних дітей. Наголошував на тому, що між позивачем та відповідачем відсутній будь-який спір з приводу місця проживання дітей, а визначенням місця проживання дітей з матір`ю у судовому порядку позивач не відновить будь-які її порушені, невизнані оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Позивач не обґрунтувала жодним чином необхідність визначення місця проживання дітей з нею, жодних заперечень з приводу їх проживання з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , відповідач не висловлював. Відповідач належним чином виконує свої обов`язки з участі у вихованні дітей, не чинить нікому жодних перешкод у перебуванні з дітьми, на відміну від позивача, та вважає, що в якнайкращих інтересах дітей є збереження зв`язку з кожним з батьків. Враховуючи те, що спільні діти дійсно на даний час проживають з позивачем то суд за відсутності спору між сторонами буде вбачати з поданих позивачем документів та пояснень підстави для задоволення такої позовної вимоги, відповідач не заперечує проти її задоволення. Весь час з моменту народження кожного з дітей відповідач належним чином виконує свій обов`язок з їх утримання. Більшість часу відповідач взагалі один у родині брав участь в утриманні дітей. Навіть після того, як позивачем в травні 2020 року подружжя перестало жити разом, вести спільне господарство, відповідач забезпечував дітей необхідними речами та харчуванням. Однак бували випадки, коли позивач умисно не приймала придбані мною дітей продукти харчування та інші речі. Незважаючи на це та складну економічну ситуацію в країні, а також те, шо сукупна сума аліментів у розмірі 95 800,00 грн. значно перевищує стабільний щомісячний дохід відповідача, позивач намагатиметься регулярно виплачувати аліменти в розмірі 23 950,00 грн. на кожного з дітей. Позивачем не довела необхідність сплати аліментів саме в заявленому розмірі. Відповідач вказував на те, що обов`язок з утримання дітей покладається на обох батьків в рівних частинах, а тому позивач також повинна брати аналогічну участь в фінансовому забезпеченні дітей на такому ж рівні. Позивач скористалась своїм правом на подачу відповіді на відзив, у якому вказує на обставини аналогічні доводам викладеним у позовній заяві. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Разом з цим, представником Служби до початку судового засідання 27.05.2021 подано до суду висновок №101-3520/04 від 20.05.2021 про визначення місця проживання дітей, а також заяву про розгляд справи без участі представника служби. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши відзив відповідача на позов, відповідь на відзив позивача, заперечення на відзив, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що з 15 липня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У ході судового розгляду з пояснень сторін судом встановлено, що шлюб між подружжям розірвано. За час спільного проживання подружжя у шлюбі народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалось, фактично відповідач проживає окремо від позивача з травня 2020 року. Діти з того ж часу проживають з позивачем. Вказана обставина не заперечувалась стороною відповідача. За умовами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Як було встановлено у даному судовому засіданні, діти на даний час проживають разом із матір`ю. При цьому, відповідач не заперечував проти проживання спільних дітей з матір`ю. Питання визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було розглянуто на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок №101-3520/04 від 20.05.2021 про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відвідано помешкання матері 11.05.2021, про що складено відповідний акт. Встановлено, що зазначене житло з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. В трикімнатній квартирі для дитини створено необхідні умови для проживання, навчання, розвитку та виховання. Встановлено, що зазначене житло з усіма комунальними зручностями чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. У чотирикімнатній квартирі для дітей створено необхідні умови для проживання навчання, розвитку та виховання. [PERSON] , матір дітей, виконує свої батьківські обов`язки на належному рівні, за місцем проживання дітей створила належн умови, має стабільний дохід для утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо заявленої вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, судом встановлено наступне. Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання чотирьох спільних з позивачем дітей у твердій грошовій сумі, суд враховує наступні обставини та підтвердження їх належними доказами. Стосовно матеріального становища платника аліментів, суд зазначає, що у ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач працює на посаді директора клініки ТОВ «Аксімед плюс». Крім того, відповідач має у власності нерухоме майно, яке придбане за час перебування у шлюбі з позивачем. Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось. Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач приймає активну участь у вихованні дітей, витрачає кошти необхідні для дітей, здійснює витрати на їх харчування та оздоровлення, на підтвердження чого стороною відповідача надано копії квитанцій. Крім того, відповідач у ході судового розгляду вказував на те, що сукупна сума аліментів у сукупному розмірі 95 800,00 грн. на чотирьох дітей, значно перевищує його стабільний щомісячний дохід, та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 5000,00 грн., та за першої можливості намагатиметься регулярно виплачувати аліменти в розмірі 23 950,00 грн. на кожну дитину. Так, обгрунтуванням позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі є те, що відповідач має стабільний значний заробіток, спільні діти сторін потребують значної матеріальної допомоги, оскільки, крім звичайних життевих потреб, потребують також додаткових витрат на їх повноцінний розвиток. Крім того, позивач вказувала на звички дітей до створених нею та відповідачем життєвих умов. У даному випадку суд виходить з того, що аліменти стягуються на утримання дітей та забезпечення їх необхідним для їх розвитку. Суд погоджується з запереченнями сторони відповідача в тій частині, що з урахуванням рівності сторін у забезпеченні дитини, розмір витрачених коштів складатиме 5 000,00 грн. на місяць на кожну дитину, що є більш ніж необхідне для дитини відповідного віку та що вказаної суми більше ніж достатньо для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку дітей. Та обставина, що відповідач отримує дохід значно вищий ніж позивач та має у власності нерухоме майно, не може бути єдиною обставиною для стягнення аліментів у запропонованому позивачем розмірі. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 95 800,00 грн., є необгрунтовано завищеним, оскільки позивачем не надано доказів в частині необхідності стягнення аліментів в розмірі заявленому, судом не встановлено обставин для стягнення таких витрат. У наведеному переліку витрат на дітей позивачем включені витрати, які є додатковими витратами на дітей і при розгляді справи про стягнення аліментів такі витрати не беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів. Зокрема до таких додаткових витрат відносяться витрати, пов`язані з відвідуванням ріноманітних гуртків, навчальних курсів та секції, навчальних закладів, книги, іграшки, канцелярські товари, перукарські послуги, зайняття спортом, дозвілля, відпочинок, страхування. Разом з позивачем діти регулярно відвідують кінотеатри, дитячі розважальні центри, музеї, парки відпочинку тощо. Позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України. Отже стягнення аліментів у запропонованому позивачем розмірі буде необгрунтовано завищеним та не відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у тому числі і на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів необхідно задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання кожної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття, що буде справедливим та достатнім, порівнюючи обов`язки кожного із батьків по відношенню до спільних дітей. Крім того, суд також враховує, що проти вказаного розміру не заперечував також і сам відповідач, незважаючи на розмір його середньомісячного доходу. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача з липня 2020 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально не допомагав, участі у вихованні дітей не приймав, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати спільних дітей самостійно. При цьому, жодних доказів, що відповідач не належним чином виконував свої обов`язки по утриманню дітей матеріали справи не містять. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей за минулий час, суд приходить до висновку про те, що останні не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачем жодним чином не надано належних доказів у розрізі положень ст.ст. 81, 89 ЦПК України, зокрема доказів того, що остання вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулась до суду з позовом 08 грудня 2020 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві, тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про визначення місця проживання дітей. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подачу позову в частині позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial