Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що вона тривалий час проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Проте [PERSON] , будучи працездатною особою, працюючи та отримуючи стабільний прибуток, постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивачка просила суд щомісячно стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2021 року і до повноліття сина. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч.1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини, інформацію щодо особи відповідача. За встановлених обставин, виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні відомості, що б вказували на неможливість виконання [PERSON] свого обов`язку щодо утримання сина [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь державного бюджету 908 грн. судового збору.

Outcome: approved