Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 19 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає і знаходиться на утриманні позивача, проте відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин, проживаючи окремо від них з сином, не бере належної участі у витратах необхідних для виховання і розвитку дитини, хоча має такий обовязок, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 600,00 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду 13 червня 2016 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримуючи остаточні позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши через канцелярію суду 13 червня 2016 року заяву про визнання позову в повному обсязі з розглядом справи у його відсутність, вказавши, що працює ДПВО ПМЗ на посаді інженера-технолога ІІ категорії, де отримує заробітну плату, проте наполягав на стягненні з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. на утримання сина [PERSON]. Також в заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 серпня 2006 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації акт цивільного стану Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №330 (а.с.3). Від сторін як подружжя походить дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ 01 серпня 2007 року серії І-КИ №132237 (а.с.8). Судом встановлено, що дитина проживає разом з матр?ю, окремо від батька, що підтверджується довідкою квартального комітету №47 Красногвардійського райвиконкому м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року (а.с.16), про склад сім?ї [PERSON] Позивач працює в ДП «КБ «Південне» з 06 вересня 2001 року на посаді провідного інженера та за даними довідки про доходи від 08 червня 2016 року №7/825 за період з грудня 2015 року по травень 2016 року отримала 66394,51 грн. (а.с.17-18, 19). Також судом встановлено, що відповідач працює в ДП ВО «Південний машинобудівний завод» на посаді інженера-технолога ІІ категорії, де отримує нерегулярну заробітну плату в різному розмірі. Крім того, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має нормальний стан здоровя, інших осіб на утриманні не має. Оскільки судом зясовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у даній справі досягнуто не було, відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обовязок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, у тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням наведеного, з огляду на заяву як позивача, так і відповідача про вид стягуваних аліментів, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги обов'язок участі обох батьків у матеріальному утриманні дітей, матеріальний стан та стан здоровя дитини, наявність у відповідача доходу від трудової діяльності, проте який є нерегулярним, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який з 01 травня 2016 року і на час розгляду справи на дитину віком від 6 до 18 років 1531,00 грн., а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, матеріальний стан позивача, яка має дохід від трудової діяльності в розмірі вищому від мінімальної заробітної плати, а відтак, суд, виходячи з того, що за рівного обовязку з утримання від кожного з батьків кожна дитина має бути забезпечена не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів в сумі 600,00 грн., що становить не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на дитину [PERSON] Олега, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 25 травня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved