Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У червні 2014 позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 18.06.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати, а дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій указала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.06.2000 року виконкомом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та п'ятеро малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають з позивачем, що вбачається з довідки ЖБК № 2 від 03.06.2014 року № 466. Збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням позивача суд вважає можливим залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved