Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що 21 грудня 2010 року у с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 41,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської. Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, оскільки померлий заповіту не залишив. Інший спадкоємець першої черги за законом відмовляється від прийняття спадщини після смерті батька. Після звернення до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу оформлення спадщини після смерті чоловіка отримано офіційну відмову. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. 21 грудня 2010 року помер [PERSON] (а.с. 11). Згідно державному акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІХР № 014366, виданому на підставі рішення виконавчого комітету Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області № 8 від 18.04.2000 року та зареєстрованому 29.06.2000 року у книзі записів державних актів за № 66 [PERSON] належить земельна ділянка площею 41,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 12). Після звернення позивача до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу оформлення спадщини після смерті чоловіка отримано офіційну відмову (а.с. 16). За інформацією виконавчого комітету Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області № 48 від 20.02.2015 року [PERSON], який помер 21 грудня 2010 року дійсно значився зареєстрованим та проживав за адресою: вул. Шкільна-27 «а», с. Нижній Бурлук, Шевченківський район, Харківська область, і мав склад сімї: дружина [PERSON] та син [PERSON]. (а.с. 15). Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON], померлого 21 грудня 2010 року, заведено спадкову справу 30.12.2012 року за № 36/2012 , яка на даний час знаходиться у стані «видалений», свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори та заповіти відсутні. У відповідності до ст.ст. 1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 13), а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка. Інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON], син спадкодавця (а.с. 14) відмовився від прийняття спадщини . У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved