Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе витрати по утриманню будинку та прибудинкової території (квартирна плата), опалення, холодна та гаряча вода. Відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 14 190,38 грн. Тому просив суд стягнути на користь позивача дану заборгованість та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що КП «УМГ» має договірні відносини з організаціями, які забезпечують населення комунальними послугами. На підставі чого і проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання і водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. Просила задоволити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Проти задоволення позову не заперечував, просила при цьому реструктурувати борг. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. При розгляді справи судом встановлено, що КП УМГ Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідно до затвердженого статуту, має договірні відносини з організаціями, які забезпечують населення комунальними послугами, тому підприємство проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання і водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. З довідки форми 3 №18 від 23 січня 2014 року КП УМГ вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1978 року народження (власник) та [PERSON], 1998 року народження (внучка). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. За ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач здійснює функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає перелік житлово-комунальних послуг: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Постановою Кабінету Міністрів України Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій від 01 червня 2011 року визначено, що витрати та вартість з технічного обслуговування ліфтів обчислюється та нараховується відповідно до загальної площі квартири, крім квартир першого поверху. П.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. За п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і при будинкової території. За ст. 67, 68 ЖК України відповідач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги Перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги становить 14 190,38 грн., яка підлягає стягненню. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення №315 від 16 квітня 2014 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved