overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою, у якій просив визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановити над нею опіку та призначити його опікуном. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що він є сином [PERSON] та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. З 1978 року [PERSON] хворіє на психічну хворобу внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі вищевикладеного просить суд визнати його мати недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном . У судовому засідання [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] є сином [PERSON], [INFO] ( а.с.3). Відповідно до висновку судово-медичної психіатричної експертизи №134 від 27 вересня 2016 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі атеросклеротичної деменції. За своїм психічним станом в даний час вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с. 25 -27). Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вимоги заявника в частині визнання недієздатною [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги заявника в частині призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги, що Орган опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради з відповідним подання до суду не звертався, висновок Органу опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську, щодо можливості заявника бути опікуном [PERSON], в матеріалах справи відсутній, вимоги [PERSON] в частині визнання його опікуном [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою, заінтересована особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, в якій просив встановити факт смерті [PERSON], яка настала [INFO] у м. Макіївка Донецької області. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] на тимчасово непідконтрольній Україні території - у м. Макіївка Донецької області, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 270 та довідкою про причину смерті № 270, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків на території України. Заявник в судове засідання не з'явився, про розгляд заяви повідомлялась належним чином. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, враховуючи невідкладність розгляду даної категорії справ встановлену ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у її відсутність. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження від 26.09.1967 батьком заявника є [PERSON] З медичного свідоцтва про смерть від 05.02.2016 № 270 вбачається, що [INFO] у м. Макіївка Донецької області, помер [PERSON] Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. У зв'язку з чим, зареєструвати смерть [PERSON] в органах реєстрації цивільного стану на підставі свідоцтва про смерть від 05.02.2016 № 270 не вбачається можливим. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту знайшла своє підтвердження, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, припиненням сторонами спільного проживання і ведення спільного господарства, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження шлюбу. Судові витрати просив покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Заперечення проти заочного вирішення справи немає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності, клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення проти позову тощо до суду не надходили, відомості щодо причин неявки відповідача у судове засідання відсутні. Ураховуючи зазначені обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], як спадкоємця померлого позичальника про стягнення боргу та накладення стягнення на майно. Позивачем одночасно з поданням позовної заяви подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на майно, яке відповідач отримала у спадок, а саме: земельної ділянки, площею 1 га, у Київській області, Переяслав-Хмельницькому районі, с/рада Строківська, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0,9999 га, у Київській області, Переяслав-Хмельницькому районі, с/рада Строківська, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0,9999 га, у Київській області, Переяслав-Хмельницькому районі, с/рада Строківська, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; паркінгу [ADDRESS]; паркінгу [ADDRESS]; паркінгу [ADDRESS]; паркінгу [ADDRESS]; [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. Заявником обгрунтовано заяву лише власними побоюваннями щодо можливості розпорядження майном, при цьому не надано суду жодного доказу на підтвердження належності цього майна до спадкової маси та обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі. Ч.3 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Заявник не бере до уваги часу набуття у власність цього майна, права дружини спадкодавця на частку у спільній сумісній власності подружжя та можливості накладення арешту на все майно. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 18 червня 2013 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 118, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, не має порозуміння у стосунках, тому сім'я розпалася. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити (а.с. 3-4). Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, підтримує свої вимоги і просить суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, заперечень проти позову не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактичної нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2013 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд виходить із того, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] і [PERSON], припинені з серпня 2015 року, у зв'язку з тим, що вони як подружжя не мають порозуміння у стосунках, через що між ними постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та взаємоповаги у стосунках, тому сім'я розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї неможливим, оскільки суд не має право зобов'язати одного з подружжя (позивача) зберегти сім'ю, якщо він (позивач) категорично проти. Таким чином, при вирішенні позову про розірвання шлюбу, суд повно і всебічно з'ясував фактичні взаємини подружжя [PERSON] і [PERSON], мотиви та причини розлучення і ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, при наявності категоричного заперечення сторін на збереження сім'ї, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 551 грн 20 коп, залишити за позивачем (а.с. 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що [INFO] померла його баба - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Зазначає, що він є спадкоємцем за правом представлення, оскільки дочка [PERSON] та його мати - [PERSON] померла [INFO]. Посилаючись на пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебував на роботах у Республіці Білорусь та не знав про існування спадкового майна, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності представника. У письмових заперечення зазначає, що позивачем не надано доказів щодо родинних відносин зі спадкодавцем та на підтвердження перебування на роботах за кордоном, а тому заперечує проти задоволення позову.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. [PERSON] є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за правом представлення, оскільки його мати та дочка спадкодавця - [PERSON] померла [INFO]. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами: копіями свідоцтв про смерть, про народження, одруження. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (робота за межами України та необізнаність про існування спадкового майна), суд визнає поважною, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що з 1997 року по початок 1998 року знаходився у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] У січні 1998 року посварився і припинив будь-які відношення з нею. Після цього [PERSON] стала проживати однією сімєю з [PERSON] і 24.06.1998 р. народила сина [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] він був записаний батьком дитини у актовому записі про її народження. Через деякий час [PERSON] припинила спільне проживання з [PERSON] і він, тобто позивач, відновив з нею сімейні відносини, а 12.10.2001 р. зареєстрував з нею шлюб і [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. У цей час йому стало відомо, що саме він є батьком дитини. З наведених підстав позивач просив визнати його батьківство відносно народженого [PERSON] 24.06.1998 р. сина [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і просив розглянути справу без його участі. (а.с. 15) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Статею 129 СК України встановлено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно позивач є біологічним батьком її дитини [PERSON], який народився 24 червня 1998 року. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві до суду повністю визнав позов [PERSON] Крім того, 14.12.2009 р. рішенням Овідіопольського районного суду [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON]. (а.с. 18) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем за даним позовом він знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 35. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 13 вересня 1996 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 972. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матірю. Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри, поваги та любові, а також з приводу сварок та конфліктів, у звязку з чим з 2007 року вони не ведуть спільного господарства та мешкають окремо. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 13 вересня 1996 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 972. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю зазначивши, що на позовній вимозі наполягає і просить суд її задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі у разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 08 червня 2016 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 13 вересня 1996 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 972. (а.с. 8) Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з [PERSON]. (а.с. 7) Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри, поваги та любові, а також з приводу сварок та конфліктів, у звязку з чим з 2007 року вони не ведуть спільного господарства та мешкають окремо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявленний до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved