Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, неодноразово уточнював свої позовні вимоги, в останній редакції від 22.05.2020 року, в якій просив визнати за ним право на 83/125 часток об`єкту незавершеного будівництва - житлового будунку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , за [PERSON] право на 42/125 часток об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; виділити йому та визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки CHERY TIGGO T11, реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на його користь в порядку врахування кредитного зобов`язання 109\~675,50 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з 19.02.2005 року позивач фактично перебував у шлюбі з відповідачкою до 01.01.2011 року. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2011 року шлюб між подружжям було розірвано. У період шлюбу подружжям було придбано наступне майно: будівельні матеріали, які складають незакінчене будівництво житлового будинку готовністю 66%, розташованого по [ADDRESS] за 27 280,00 грн., згідно купівлі-продажу будівельних матеріалів від 30.08.2005 року; земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану по [ADDRESS] за 1000,00 грн., згідно договору купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки від 30.08.2005 року. Придбання будівельних матеріалів та земельної ділянки було здійснено за рахунок спільних коштів, а також від продажу належної йому квартири вартістю 8 970,00 грн., з реєстрацією права власності на дружину [PERSON] . До 01.01.2011 року подружжя добудову будинку здійснювали сумісно, а після фактичного припинення подружніх стосунків позивач особисто. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 29 від 04.10.2013 року готовність незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 01.01.2011 року становила 88,48 %. Згідно висновку № 2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 22.01.2019 року готовність спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 100%. Його дійсна вартість станом на 22.01.2019 року, час проведення експертизи, дорівнює 636\~784,00 грн. Отже, враховуючи, що будівництво житлового будинку на даний час закінчено, будинок фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але відповідачка не приймає його до експлуатації, право власності не оформлене, будинок є об`єктом незавершеного будівництва, тому підлягає поділу між сторонами та визнання за кожним із співласників права на відповідну частку. Враховуючи особистий вклад позивача у купівлю будівельних матеріалів на суму 8 970,00 грн. та самостійного здійснення, після 01.01.2011 року, будівельних робіт до готовності житлового будинку, відповідно до висновків судових будівельно-технічних експертиз, частки сторін розподілилися таким чином: за позивачем право на 83/125 часток об`єкту незавершеного будівництва, а за відповідачкою 42/125. Крім того, в період шлюбу позивачем був придбаний легковий автомобіль марки CHERY TIGGO T11, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі кредитно-заставного договору, укладеного між [PERSON] та Приватбанк від 23.01.2008 року на суму 81 404,00 грн., з яких частина кредиту у розмірі 79 000,00 грн. надавалась на придбання автомобіля. Відповідно до висновку ПП [PERSON] експерта-автотоварознавця № 034/16 від 21.07.2016 року ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 130 433,21 грн. До фактичного припинення шлюбних відносин до 01.01.2011 року, кредит за автомобіль погашався за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідно до виписки з ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2016 року за період з 23.01.2008 року по 31.12.2010 року по кредитному договору було сплачено 53\~630,27 грн. А з 01.01.2011 року по 11.12.2015 року позивачем було сплачено 111\~787,70 грн. Станом на 29.05.2019 року заборгованість за кредитом становить 237\~996,52 грн. Так як автомобіль є неподільною річчю, відповідачці слід присудити грошову компенсацію за автомобіль, а за позивачем визнати право особистої власності. Грошова компенсація за Ѕ частину вартості автомобіля становить 65\~216,61 грн., але враховуючи кредитні зобов`язання, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 109\~675,50 грн, із такого розрахунку: 111\~787,70 грн : 2 + 237\~996,52 грн :2 65 216,61 грн = 109\~675,50 грн. У травні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна, набутого у шлюбі, у подальшому змінивши предмет позову та позовні вимоги в редакції від 18.07.2019 року про визнання права особистої приватної власності на майно, в якій просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на будівельні матеріали, зокрема, на силікатну цеглу у кількості 13\~665 штук, перемички у кількості 22 штуки, віконні блоки у кількості 12 штук, двірні блоки у кількості 11 штук, двері у кількості 11 штук, гаражні ворота у кількості 1 штука, лістнічні марші у кількості 4 штуки, які складають незавершений будівництвом будинок готовністю 66%, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, за власні кошти, які були позичені нею у її матері [PERSON] , згідно договору позики грошей у сумі 30\~000,00 грн від 14.01.2004 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем, придбала собі у власність будівельні матеріали, які складають незавершений будівництвом будинок готовністю 66%, розташований за адресою: [ADDRESS] . Тому, зазначені будівельні матеріали є її особистою приватною власністю. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2011 року накладено арешт на будівельні матеріали, які складають незакінчене будівництво житлового будинку готовністю 66%, розташовані на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 30.08.2005 року; накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , належні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.08.2005 року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19.05.2017 року справу розподілено головуючому судді Бондаренко В.М. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2017 року прийнято цивільну справу та призначено до розгляду. В порядку ст. 178 ЦПК України сторонами по справі відзиви на уточнену позовну заяву, уточнений зустрічний позов не подавалися. У судовому засіданні позивач, представник позивача за первісним позовом та відповідач, представник відповідача за зустрічним позовом підтримали свої уточнені позовні вимоги на доводах та підставах, викладених у позові, у задоволенні уточненого зустрічного позову просили відмовити повністю. Представник відповідачки за первісним позовом та представник позивачки за зустрічним позовом у задоволенні уточненого первісного позову просив відмовити, підтримав свої позовні вимоги на доводах та підставах викладених в уточненому зустрічному позові. У подальшому просив розглядати справу без його участі, відповідно до наданої суду заяви від 23.02.2021 року. Свідки зі сторони позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили обставини та джерела отримання майна подружжям, які вказані [PERSON] у позові. Суд, вислухавши позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, представників сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі з 19 лютого 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, з присвоєнням прізвищ чоловіку та дружині « [PERSON] ». Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетпровської області від 05 квітня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 11 травня 2012 року виправлено описку у рішенні суду від 05.04.2011 року, а саме, вважати вірним: «Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] ». У період шлюбних відносин між сторонами, відповідно до договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 30 серпня 2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори за рєстровим номером 1-3823, [PERSON] купила будівельні матеріали, які складають незакінчене будівництво житлового будинку [ADDRESS] , а саме, будівельні матеріали складаються з: селікатної цегли в розмірі 13665 шт, перемичок у розмірі 22 шт, віконних блоків 12 шт, двірних блоків 11 шт, дверей 11 шт, гаражних воріт 1 шт, лістнічних маршів 4 шт. Як вбачається з виписки рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 234 від 09 березня 2006 року [PERSON] дозволено продовження будівництва недобудованого житлового будинку [ADDRESS] , готовністю 66%. Крім того, судом встановлено, що будівництво вищезазначеного житлового будинку проводиться на приватизованій земельній ділянки, а саме, відповідно до договору купівлі - продажу приватизованої земельної ділянки від 30.08.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори за рєстровим номером 1-3825, [PERSON] прийняла у власність приватизовану земельну ділянку, площею 0,1 гектарів, яку передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих по [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП Павлоградське міжміське БТІ № 13479 від 19.09.2011 року, станом на день видачі довідки, спірне домоволодіння добудовано, але не представлений сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта, право власності не оформлено. Також, станом на 15.08.2008 року, КП Павлоградське міжміське БТІ виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до якого домоволодіння складається із житлового будинку 109,1 кв.м, з відповідною експлікацією приміщень житлового будинку; убиральні площею 1,4 кв.м; душа площею 1,4 кв.м; ганка площею 6,0 кв.м; ганка площею 8,5 кв.м; погрібу 44,0 кв.м; колодязя. Між сторонами виникли правовідносини, щодо розподілу майна подружжя придбаного (набутого) у період шлюбу. Відповідно до вимог\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини другої\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини другої\~статті 331 Цивільного кодексу України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього. Системне тлумачення категорій «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті\~181, пункт 6 частини першої статті\~346, статей\~350\~та\~351 ЦК України\~) та «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення стосовно неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та у порядку, визначених цивільним законодавством. Відповідно до частини третьої\~статті 331 ЦК України\~до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі такого будівництва. Проте, за позовом осіб, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеного будинку. Тлумачення наведених норм права дозволяє дійти висновку, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах: від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16. Відповідно до вимог частин першої-третьої\~статті 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що станом на 01.01.2011 року, до часу припинення фактичних шлюбних відносин, подружжя здійснювали спільно добудову спірного домоволодіння. У рамках цивільної справи, за клопотання сторін, проводились декілька судових будівельно-технічних експертиз, а також додаткових судових будівельно-технічних експертиз. Як вбачається з висновку № 2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Копиловою В.М. від 22.01.2019 року, станом на 22.01.2019 року встановлена 100% готовність спірного житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а станом на 01.01.2011 року готовність незакінченого будівництвом житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами становила 88,48 %. Таким чином, станом на 01.01.2011 року, подружжю, кожному окремо, належало по 44,24 % незакінченого будівництвом житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що в частинах становить по 11/25 кожному, виходячи із такого визначення: 44,24 % приводиться судом до цілого числа для визначення частин, а саме, до 44 %, а 44 % = 11/25 частин. Тоді, як залишок 12% (100% (готовність будинку станом на 22.01.2019 року) 88 % (округлена готовність будинку станом на 01.01.2011 року) = 12%), що становить 3/25 частин спірного домоволодіння, належить [PERSON] , так як останній продовжив здійснювати будівництво домоволодіння самостійно. На час розгляду справи спірне домоволодіння залишається не зареєстрованим у встановленому законом порядку. Доводи [PERSON] , його представника про те, що його доля у зазначеному майні повинна бути збільшена на суму 8 970,00 грн., як особистих грошей отриманих від продажу його квартири, не може бути прийнята судом, виходячи з наступного. Статтею 65 СК України\~передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На підставі частини четвертої\~статті 65 СК України\~укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї. Як встановлено судом, [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори у реєстровому номері 1-3356, продав за 8\~970,00 грн. належну йому квартиру [ADDRESS] . Проте, доказів того, що його дружина [PERSON] була обізнана щодо зазначеного правочину суду не надав. Не можуть бути прийняті й доводи представника [PERSON] щодо задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали, зокрема, на силікатну цеглу у кількості 13\~665 штук, перемички у кількості 22 штуки, віконні блоки у кількості 12 штук, двірні блоки у кількості 11 штук, двері у кількості 11 штук, гаражні ворота у кількості 1 штука, лістнічні марші у кількості 4 штуки, які складають незавершений будівництвом будинок готовністю 66%, розташований за адресою: [ADDRESS] , за наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору позики грошей від 14.01.2004 року (договір укладений до реєстрації шлюбних відносин між сторонами), який укладений в простій письмовій формі, [PERSON] , [INFO] , прийняла в борг гроші в сумі 30 000,00 грн. від своєї матері [PERSON] , [INFO] . Спір щодо боргових зобов`язань між зазначеними сторонами вирішувався у судовому порядку. Так, ухвалою Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2011 року було визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] , [INFO] , з однієї сторони, та [PERSON] , [INFO] , з іншої сторони, згідно якої в рахунок заборгованості за договором позики від 14.01.2004 року передаються будівельні матеріали, які складають незакінчене будівництво житлового будинку [ADDRESS] , а саме: силікатну цеглу у кількості 13\~665 штук, перемички - 22 штуки, віконні блоки - 12 штук, двірні блоки - 11 штук, двері - 11 штук, гаражні ворота - 1 штука, лістнічні марші - 4 штуки, а позивач відмовляється від вимог про стягнення заборгованості за договором позики від 14.01.2004 року. Проте, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2011 року вищезазначена ухвала суду від 08.09.2011 року була скасована, з тих підстав, що суд першої інстанції не перевірив, чи не порушує такий перехід права власності права та інтереси [PERSON] , з яким відповідачка з 19.02.2005 року перебуває у шлюбі, так як [PERSON] не був залучений до участі у розгляді справи. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2012 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , суму заборгованості 27\~240,55 грн., відсотки від просроченої заборгованості в сумі 39,456 грн. та судові витрати по справі. Із наведеного вбачається, що отримана [PERSON] сума 30 000,00 грн. в борг, без цільового призначення, була здійснена нею до шлюбних відносин з [PERSON] , та чи була зазначена сума особистом внеском [PERSON] у купівлю будівельних матеріалів відповідно до договору купівлі-продажу від 30 серпня 2005 року суду не доведено, тоді як відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Тому, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали, які складали незакінчене будівництво житлового будинку [ADDRESS] слід відмовити повністю. Враховуючи зазначене,\~а також\~те,\~що спірне\~домоволодіння не\~є самочинним,\~збудовано на\~приватизованій земельній\~ділянці,\~його готовність\~визначенависновком судової будівельно-технічної експертизи, як 100 відсотків, за ознаками є спільно сумісним майном подружжя, придбано в інтересах сім`ї, а тому підлягає поділу в таких частинах: за [PERSON] слід визнати 14/25 частин незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] право на 11/25 частин незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Стосовно вирішення позовних вимог [PERSON] щодо поділу придбаного в період шлюбу легкового автомобіля марки CHERY TIGGO T11, реєстраційний номер [NUMBER] , суд виходить за наступного. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 23.01.2008 року автомобіль марки CHERY TIGGO T11, реєстраційний номер [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] . Вказаний автомобіль був придбаний в період шлюбу сторін на підставі кредитно-заставного договору укладеного між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» від 23.01.2008 року на суму 81 404,00 грн., з яких частина кредиту у розмірі 79 000,00 грн. надавалась на придбання автомобіля. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 03.11.2020 року [PERSON] , станом на 03.11.2020 року, має заборгованість у розмірі 279\~932,93 грн. перед банком за договором «АвтоКредит» від 23.01.2008 року. Відповідно до виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2016 року за період з 23.01.2008 року по 31.12.2010 року по кредитному договору було сплачено 53\~630,27 грн., а згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.12.2015 року за період з 01.01.2011 року по 11.12.2015 року сплачено 111\~787,70 грн. Відповідно до висновку ПП [PERSON] експерта-автотоварознавця № 034/16 від 21.07.2016 року ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 130 433,21 грн. У судовому засіданні не заперечувався той факт, що після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні [PERSON] . Як слідує з позовних вимог [PERSON] , останній бажає визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, з відповідною компенсацією та врахуванням цієї компенсації в рахунок сплачених ним сум за кредитно-заставним договором, а також додаткового стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором. Тоді як, з боку [PERSON] , на час розгляду справи, відповідно до пред`явлених зустрічних позовних вимог, спір щодо автомобіля відсутній. У судових справах про поділ майна подружжя, а саме про поділ автомобілів між колишнім подружжям (постанова ВСУ від 07.06.2017 р. у справі №6-2670цс16 та від 18.01.2017 р. у справі №6-2565цс16) ВСУ зазначено, що вирішуючи питання про поділ неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5\~ст. 71 Сімейного кодексу України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За загальним правилом, встановленим частиною 1\~статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені\~статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5\~статті 71 СК України). Матеріали справи не містять даних про внесення грошової суми [PERSON] на депозит суду, як компенсації, у зв`язку з пред`явленням позовних вимог щодо визнання за останнім права власності на автомобіль придбаний у шлюбі. Із наведеного вбачається, що [PERSON] при подачі позову не виконані вимоги закону щодо попереднього внесення відповідної грошової суми, як компенсаційної виплати за частку у спільній сумісній власності, на депозитний рахунок суду. Крім того, не заслуговують на увагу доводи [PERSON] про те, що компенсаційні виплати [PERSON] за спірний автомобіль повинні бути зараховані в сплачені позивачем суми за кредитно-заставним договором, з додатковим стягненням наявної заборгованості за цим договором з [PERSON] на користь [PERSON] , так як стягнення кредитної заборгованості за кредитними правовідносинами між [PERSON] та банківською установою виходять за межі цих правовідносин, а також судом не визначалась фактична вартість спірного автомобіля на час розгляду справи. Тому, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на легковий автомобіль марки CHERY TIGGO T11, реєстраційний номер [NUMBER] , а також стягнення з [PERSON] на його користь 109\~675,50 грн., в порядку врахування кредитного зобов`язання, слід відмовити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд вважає\~за необхідне,\~при ухваленні\~рішення,\~зняти арешт\~з майна\~накладеного відповіднодо\~ухвали Павлоградського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 23\~вересня 2011\~року. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до висновку № 2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи дійсна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 22.01.2019 року становить 636\~784,00 грн. У зв`язку з тим, що за [PERSON] визнається право на 11/25 частин незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тому з неї слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2\~801,00 грн. (1% від вартості її частки, яка складає 280\~184,96 грн.). Крім того, розподілу підлягають лише ті судові витрати, які були понесені за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 22.01.2019 року, яка була врахована судом при розгляді справи, а саме, відповідно до копії товарного чека ФОП [PERSON] від 27.12.2018 року, вартість її послуг складає 3 432,00 грн., які були сплачені [PERSON] . Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1 716,00 грн. за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Outcome: partial