Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У травні 2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.03.2013 р. сторони уклали шлюб, з 2016 р. припинили сімейні відносини та проживають окремо. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а вона на даний час перебуває у декретній відпустці. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] 2014 р.н. аліменти у розмірі 1684 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3 років - до [INFO] Позивач в судовому засіданні вказала, що дитині на момент розгляду справи вже 3,5 роки і їй потрібні аліменти на дитину. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав вказавши, що він з травня по жовтень 2017 р. він не працював, атому платити аліменти не буде. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з'ясував наступне. Так судом встановлено, що 06.03.2013 р. сторони уклали між собою шлюб (а.с. 4), а з 2016 р. припинили сімейні відносини та проживають окремо. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем (а.с. 5), і батьками дитини є позивач та відповідач. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно із ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема «подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер». У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом». Зважаючи на той факт, що позивач своїми діями фактично запропонувала суду вийти за межі позовних вимог, не уточнивши або ж не змінивши своїх позовних вимог, тобто порушила вимоги ст. 44 ЦПК України, суд вважає за доцільне залишити її позов без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed