Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач зазначав, що 02 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений Договір №SAMDN01000012723603, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка була стягнута з відповідачки за судовим рішенням. Але вказана сума боргу відповідачкою не погашена. В зв'язку з чим, станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 29130 грн. 89 коп. з яких 6820 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом, 22310 грн. 23 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 812 грн. 61 коп. -( процентна складова), яка з врахуванням 12878 грн. 78 коп., стягнутих за рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області 13 вересня 2011 року становить - 17564 грн. 72 коп. Збільшуючи розмір позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість по процентам в сумі 17565 грн. 12 коп. з розрахунку (22310 грн. 23 коп. - 4745 грн. 11 коп. = 17565 грн. 12 коп.). Посилаючись на викладене, Банк просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі з підстав зазначених в запереченні. Заслухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із таких підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 02 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений Договір №SAMDN01000012723603, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Між тим, відповідачка взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка була стягнута з неї за рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області 13 вересня 2011 року. Рішення суду до цього часу боржником не виконано, заборгованість не погашено, що підтвердив представник позивачки в судовому засіданні. Положеннями ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України не передбачено можливості припинення зобов'язань у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутністю інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Виконанням кредитних зобов'язань з додержанням визначених законодавством чи договором певних умов слід вважати повернення, платність та строковість. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 вересня 2011 року, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 12878 грн. 75 коп., з них: 6820 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом, 4745 грн. 11 коп. - заборгованість за відсотками, 1312 грн. 96 коп. - штрафи. Проте відповідачка не здійснила погашення заборгованості за рішенням суду. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке своєчасно не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. А тому не позбавляє кредитора права на отримання пені, передбачену договором за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно наданого позивачем розрахунку, останній просить стягнути з відповідаки проценти за користування кредитом з врахуванням рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 вересня 2011 року тобто, за період - з жовтня 2011 року по 30 квітня 2014 року (31 місяць), яка складає 17565 грн. 12 коп. Суд не може погодитись з вказаною сумою виходячи з наступного. Як вбачається із заяви позичальника від 02 квітня 2007 року сторони погодились, що базова процентна ставка за кредитним лімітом складає 3% на місяць на залишок заборгованості. Станом на час розгляду справи, заборгованість становить 6820 грн. 66 коп. тобто, (6820,66 грн.х3%)х31 місяць = 6343,21 грн. Крім цього, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на Умови та правила надання банківських послуг, оскільки вони стосуються всього спектру фінансових послуг, що надаються банком. Вказані умови не містять підпису відповідачки, не мають жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника, а в самій заяві не зазначено, що неврегульовані в заяві питання регулюються вказаними Умовами. Не надано суду і підписаних відповідачкою тарифів банку. Враховуючи, що [PERSON] не виконуються зобов'язання за кредитним договором, то за таких обставин у позивача виникає право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial