Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що в липні 2016 року в мережі Інтернет він прочитав оголошення про продаж картоплекопалки для трактора, а в телефонній розмові з продавцем цього товару узгодив чи підійде вказана картоплекопалка до його трактора та ціну товару. Вказує, що домовився про придбання товару, спосіб пересилки та оплату. Зазначає, що товар оплачувався післяплатою. 19.07.2016 року через Торговий Дім «Міст Експрес» позивач отримав картоплекопалку та вніс за неї післяплату в розмірі 8500 гривень. Після отримання товару зазначає, що намагався приладнати картоплекопалку до свого трактора, проте вона не підійшла по габаритах. В подальшому він зателефонував до продавця та повідомив йому про те, що картоплекопалка не підходить до його трактора та просив замінити товар на інший, а саме на плуг «Бомет», погодившись доплатити різницю коштів, так як плуг був дорожчий. Стверджує, що продавець погодився на вказані вище умови, а після домовленості із ним надіслав через Торговий Дім «Міст експрес» картоплекопалку для [PERSON] . Однак, станом на даний час відповідач [PERSON] не надіслав йому плуг «Бомет» на заміну картоплекопалки, яку він відіслав на його адресу, а також не повернув кошти за повернутий товар. Посилаючись на вказані обставини, положення ст.ст.1, 4, 9, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1166, 1167 ЦК України, позивач вважає, що відповідач порушив передбачені права споживача, відмовився повернути кошти за товар чи замінити його на інший, а тому вважає, відповідач повинен відшкодувати завдані йому збитки у вигляді матеріальної та моральної шкоди, яка полягає в порушенні його прав. Також стверджує, що вказані обставини викликали для нього стрес та нервування. 16.11.2018 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому він зазначає, що наведені обставини в позові не підтверджуються належними доказами. Вказує, що позивачем свідомо не береться до уваги також те, що він міг виступати кур`єром або відправником товару та не має жодного відношення до його продажу, а тому вважати його належним відповідачем відсутні будь-які підстави. Крім того, зазначає, що жодного відношення до плугу «Бомет» іноземного виробництва він не має. Тому, у зв`язку із наведеним у відзиві просить відмовити у задоволенні позивних вимог позивача. Ухвалою суду від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника та вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено судом у встановленому законом порядку, через розміщення оголошення на офіційному сайті суду. З урахуванням наведеного та відповідно до ч.3 ст.131, ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність можливості та правових підстав для розгляду справи за відсутності в судовому засіданні сторін та/або їх представників в порядку заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом спору у справі є розірвання договору купівлі-продажу картоплекопалки, у зв`язку із порушенням прав позивача, стягнення вартості товару та відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що згідно з експрес-накладною ТзОВ Торговий Дім «Міст Експрес» №М2400883277 від 19.07.2016 року [PERSON] відправив на ім`я [PERSON] посилку вагою 90 кілограм, об`ємом 0,36 метрів кубічних, цінністю 8500 гривень. Відповідно до експрес-накладної ТзОВ Торговий Дім «Міст Експрес» №022-0071294 [PERSON] відправив на ім`я [PERSON] посилку без будь-яких характеризуючи даних в ній. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, досліджуючи надані докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а саме те, що позивачем придбана картоплекопалка у відповідача [PERSON] . Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу є консенсуальним. Він є відплатним та двостороннім (взаємним). При цьому він має чітко виражену мету, зміст якої полягає у відчуженні майна (товару) від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Отже, договір купівлі-продажу опосередковує процес динаміки (переходу) майна (товару) від однієї сторони до іншої. Продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться у його власності. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частини перша, друга статті 673 ЦК України ). У той же час, за змістом статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну). Сторонами у договорі роздрібної купівлі-продажу виступають, з одного боку, продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, а з другого - покупець - фізична чи юридична особа, що набуває у власність товар. Отже, у випадках роздрібної купівлі-продажу продавцем повинен бути не просто учасник цивільних відносин, а саме такий учасник, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів. Положеннями ст.704 ЦК України передбачено, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Згідно з п.18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року №104 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2007 року за № 1257/14524 (далі - Правила), розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. При цьому, п.3.2. Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614, встановлено, що товарний чек повинен містити, зокрема: назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер з ДРФО; якщо кількість придбаного товару не дорівнює одиниці виміру - то кількість, вартість придбаного товару, вартість одиниці виміру товару, найменування товару, загальну вартість придбаних товарів у межах чека, порядковий номер чека, дату. Водночас, надані позивачем експрес-накладні ТзОВ Торговий Дім «Міст Експрес» не містять даних, які б надавали можливість суду встановити наявність між сторонами відносин договору купівлі-продажу або ж поставки вказаного позивачем товару. Крім того, у експрес-накладній ТзОВ Торговий Дім «Міст Експрес» №М2400883277 від 19.07.2016 року відсутні підписи сторін про надіслання та отримання товару. У той же час, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У ст.1 цього Закону зазначено, що продавцем є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Проте, за доводами позивача ним перераховано грошові кошти в розмірі 8500 гривень для [PERSON] для придбання картоплекопалки, однак позивачем на надано для суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є суб`єктом господарювання, що виключає у даному випадку застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», на який як на підставу своїх позовних вимог посилається позивач. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення Закону України «Про захист прав споживачів». Судом також відхиляються доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу є укладеним між [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі обставини не підтверджені жодним належним та достатнім доказом. Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог [PERSON] до суду не надав та клопотань про їх витребування перед судом не порушував. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів, суд вважає їх безпідставними. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed