Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У травні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 362, мотивуючи позов тим, що з серпня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з того часу спільне господарство не ведуть, шлюб між ними має виключно формальний характер. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з матір'ю. Майновий спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до його заяви просить розглянути справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засідання погодився з обставинами, викладеними у позові, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09.08.2006 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 362 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 659 (а.с. 6); та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 1198 (а.с. 7). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved