Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 24 липня 1971 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 01.10.2008 року даний шлюб було розірвано. Під час зареєстрованого шлюбу позивачка з чоловіком збудували спірне домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок, виданий 25 червня 1992 року, на ім'я її чоловіка - [PERSON]. Житловий будинок в цілому був зареєстрований 25.06.1992 року за [PERSON] в ДМБТІ в реєстровій книзі № 554 під № 135. Після закінчення будівництва їхня сім'я постійно мешкає і зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується випискою із будинкової книги. [INFO] [PERSON] помер. За життя він склав заповіт в якому заповів все його майно рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося їхньому синові - [PERSON] 27.08.2012 року відповідач звернувся до 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого. Вищезазначене домоволодіння було набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю. Позивачка звернулася до 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], але постановою від 16.06.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку вказаного домоволодіння, придбаного подружжям в період зареєстрованого шлюбу у зв'язку з тим, що шлюб між нею та [PERSON] був розірваний ще у 2008 році. У зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян 24 липня 1971 року між позивачкою та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1605. 01.10.2008 року даний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 13). Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Під час шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було збудовано домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 25.06.1992 року, згідно якого домоволодіння [ADDRESS], було зареєстровано на [PERSON] (а.с. 11). Після закінчення будівництва сім'я [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується випискою з будинкової книги (а.с. 18-20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). За життя він склав заповіт, посвідчений 26.02.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 268, в якому все своє майно заповів синові, відповідачу по справі - [PERSON] (а.с.16). 27.08.2012 року відповідач звернувся до 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого 12.04.2012 року заповідача, у зв'язку з чим являється спадкоємцем, який прийняв спадщину належним чином. Позивачка також звернулася до 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS] оскільки воно було придбано під час шлюбу, але нотаріус, постановою від 16.06.2014 року, відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на ? частку житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], на момент смерті останнього був розірваний (а.с. 49). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з наданих суду документів, домоволодіння за вказаною адресою було набуте подружжям [PERSON] під час шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю, так як іншого ні домовленостями, ні законом, ні рішенням суду не встановлено. Відповідно до технічного паспорту домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку А-2, веранди а-1, погреба під А-2, літньої кухні Б, сараю Е під Б, ганка б, гаража В, оглядової ями під В, прибудови б над В, погреба з шийкою Г, вбиральні Д, альтанки Ж, споруди, мостіння №1-14, І. Житловий будинок 2-А складається з: І-веранда, 1-1 коридор, 1-2,1-3 житлові кімнати, 1-4 їдальня, 1-5 кухня, 1-6 санвузол, мансарда: 1-7 коридор, 1-8 і 1-9 житлові кімнати, загальною площею 149,5 кв.м., житловою - 88,2 кв.м. (а.с. 21-26). Таким чином, суд прийшов до висновку що вищезазначене домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а оскільки частки подружжя є рівними, та відповідач не заперечує проти цього факту, то суд вважає за можливе визнати за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved