Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 18 липня 2012 року між нею тавідповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, в сім'ї часто виникають сварки, свідком яких є дитина, що негативно впливає на її психічний стан, почуття любові та поваги один до одного ними втрачено, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіславши 02 червня 2015 року заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує, просить доньку залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. За заявою від 02 червня 2015 року позивачка проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 21). Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с. 22). Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про можливість проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 18 липня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], актовий запис № 149, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 286, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved