Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач просив суд зобов?язати відповідача [PERSON] повернути йому правовстановлюючі документи та оригінал технічного паспорту на нежитлове приміщення № 4 магазин непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, 2-а; визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення № 4 магазин непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, 2-а. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] нежитлове приміщення № 4 - магазин непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Інженерна, будинок 2а. Між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір будівельного підряду, згідно п.1.1 договору Відповідачем було взято на себе зобовязання щодо реконструкції нежитлового приміщення № 4 - магазину непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, 2-а та оформлення правовстановлюючих документів. Проте до теперішнього часу відповідач зобовязання не виконав. Відповідач [PERSON] відповідно п. 4.1. договору будівельного отримала першу частину коштів в розмірі 30\~000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок за реконструкцію нежитлового приміщення № 4 магазину непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, № 2-а та взяла на себе зобовязання щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлю, що передбачено п.п. 5.2.2. договору будівельного підряду, однак Відповідач не виконала своє зобовязання щодо оформлення правовстановлюючих документів на право власності Позивачем на спірне нерухоме майно, отриманні кошти позивачу так не повернула. Технічний паспорт, правовстановлюючі документи щодо визнання права власності на нерухоме майно Відповідач у відповідних установах не оформив, у звязку з чим не виконав взяті на себе зобовязання передбачені пунктом 1.1. Договору. Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України Договір\~ будівельного\~ підряду\~ укладається\~ на проведення\~нового\~\~будівництва,\~\~\~капітального\~\~\~ремонту,\~\~\~ реконструкції\~ (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових\~будинків),\~ споруд,\~виконання монтажних, пусконалагоджувальних та\~інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.\~ Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З наданих Позивачем пояснень вбачається, що Позивачем, як власником спірного майна була проведена реконструкція нежитлового приміщення, за наслідками якої була створена нова річ, а саме: нежитлове приміщення № 4 - магазин непродовольчих товарів, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, 2-а літ. А-5, загальною площею 70,2 кв.м., літ. А-5 та складається з: 1- торговельна зала, площею 13,2 кв.м.; 2 торговельна зала, площею 49,2 кв.м.; 3 сан. вузол, площею 2,6 кв.м.; 4 коридор, площею 5,2 кв.м. Відповідно до ст. 332 ЦК України переробкою є використання однієї речі, в результаті чого створюється нова річ. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, суд враховує висновок за результатами проведеного технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлового приміщення № 4 магазину непродовольчих товарів, розташованого по вул. Інженерній, 2-а в м. Дніпропетровську, складеного експертом [PERSON], згідно якого за результатами проведеного технічного обстеження об?єкта нежитлового приміщення № 4 магазину непродовольчих товарів відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації і його безпечна експлуатація можлива. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають задоволенню, а позовні вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та позивачкою не надано жодного доказу на їх підтвердження. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі На підставі викладеного,

Outcome: partial