overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 31 липня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 291, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалась, що має з чоловіком різні характери та погляди на життя, в родині часто відбувалися сварки. Це привело до втрати почуття любові та взаємоповаги та на думку позивача при таких обставинах сімя існувати не може. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з початку 2016 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з початку 2016 року, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона \~ перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється. У звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини\~у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, заявою від 30.06.2016 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження І-КГ №160272 від 20.05.2013 року(а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області №558 від 12.04.2016 року (а.с.7), дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. \~\~\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 05 березня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], 28 листопада 2013 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, почали виникати непорозуміння та сварки. Це призвело до втрати почуттів одне до одного. Подружніх стосунків не підтримують з 01 серпня 2015 року, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Вважає, що сім»я носить формальний характер, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує, просить залишити їй прізвище «Моштук». Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 березня 2015 року у Виконавчому комітеті Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 178277, від 05 березня 2015 року (а.с 7). Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 261044, від 02 січня 2014 року (а.с 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач, виявила бажання залишити собі прізвище «Моштук». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 25 січня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 31 травня 2014 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів одне до одного. Вважає, що сім»я носить формальний характер, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 159447, від 25 січня 2014 року (а.с 6). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 267335, від 05 червня 2014 року (а.с 3). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією про сплату судового збору.(а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 26 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у вих. Постійно виникали сварки та непорозуміння, це призвело до втрати почуттів одне до одного. Подружніх стосунків з березня 2016 року не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просити суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому позивач позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 488, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 26 грудня 2015 року. (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, в судовому засіданні позивач, виявила бажання залишити собі прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що проживає із відповідачем у шлюбі від якого має доньку, [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживає разом, однак дитина перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач проти позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2013 року (а.с. 5). 13 липня 2013 року в них народилася донька - [PERSON]. Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом в судовому засіданні було розяснено позивачеві право позивача на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів та ін. Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідач хоча і проживає разом із сімєю, але матеріальної допомоги не надає. Відповідач не погодився в судовому засіданні заперечував проти вказаної обставини. Зазначив, що утримує власну дитину. Згідно зі змістом частини третьої статті 213 ЦПК України ухвалене судом рішення обґрунтовується на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Враховуючи, що в судовому засіданні не знайшов свого факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обовязків щодо утримання дитини відповідачем, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини на даний час задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 180, 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що з лютого 2007 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, в зв'язку із цим, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Син проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має нормальний стан здоровя, працездатний, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву про уточнення позовних вимог, та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Судове засідання просила провести у її відсутність. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з лютого 2007 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, [PERSON] І-ФП № 050296. Син проживає та знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів в досудовому порядку між ними не було досягнуто. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 13.02.2010 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 року, від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 29.07.1995 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1995 року, від шлюбу мають неповнолітніх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved