overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 13 вересня 2013 року Південноміською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №22. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені на початку 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Відповідач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгяду справи, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Південноміській раді Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 13 вересня 2013 року, актовий запис №22. (а.с.6) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с.7) З початку 2015 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 серпня 2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 17 липня 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З кінця 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.10.08 року між сторонами укладено кредитний договір № BL9961. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 50 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,95% річних, строком до 30.09.09 року. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.08 року між сторонами укладено кредитний договір № BL9961, відповідно якого банк надав кредит у сумі 50 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,95% річних, строком до 30.09.09 року. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 15.04.15 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 67 040,81 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 670,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

у червні 2015року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03.05.2007року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 857. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з осені 2014року. На протязі останні шести місяців проживає окремо від відповідача. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливо. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з викладених підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.05.2007року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 857 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із пояснень, сторони з осені 2014року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком №45 по вул..6 Військова в м.Миколаєві, на підставі ст. 405 ЦК України. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] належить 13/50 частин житлового будинку №45 по вул. 6-й Воєнній в м.Миколаєві на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 26.03.1990 року. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.10.2014 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті 17.10.1997 року [PERSON] на 1/10 частину домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в м.Миколаєві по вул.6 Воєнній,45. У належній частині будинку зареєстрований колишній власник будинку-Кузнецов Ф.В. Згідно повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 07.06.2015 року, в ході проведення перевірки було встановлено, що кузнецов Ф.В. за адресою:м.Миколаїв, вул.. 6 Воєнна,45 не мешкає. Відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно. Також у вказаному будинку відсутні особисті речі відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік у 18/50 частин житлового будинку по вул.6 Військова,45 в м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 15.01.2000 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2000 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2014 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка має бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. У вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік - [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Деснянського РВ ГУ ДМС України у м. Києві в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутності. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню через наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який є колишнім чоловіком власника квартири. Вказана квартира належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.10.06 року. Позивач змінила прізвище на «Русецька», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26.09.14 року Відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві. Як вбачається з відповідних актів, наданих стороною позивача, складених комісією ЖЕК-319, відповідач не поживає у вказаній квартирі з 01.05.12 року. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині щодо зобов'язання Деснянського РВ ГУ ДМС України у м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку, так як суд може зобов'язати вчиняти певні дії тільки сторону по справі, до якої висунуто позовні вимоги. Згідно з вимогами ст. 30 ЦПК України, сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивач не заявляв вимогу про залучення Деснянського РВ ГУ ДМС України у м. Києві в якості відповідача, тому останній не є стороною у справі і з цих підстав суд не може зобов'язувати його на вчинення певних дій. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому вказав, що відповідачі не вносять плату за централізоване опалення та гаряче водопостачання, внаслідок чого заборгованість складає 2827,09 грн., інфляційні нарахування - 1120,43 грн., 3% річних - 56,47 грн., а всього - 4003,99 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачам надсилалися судові повістки за зареєстрованим в установленому законом місцем проживання, в силу абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вони вважаються повідомленими про час та місце судового розгляду справи. Будь-яких заяв від них до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги\~ слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що між ОП «Західна Котельна», правонаступником котрого є позивач, та відповідачем [PERSON] 03.03.2006 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 32/21 (обліковий код споживача - 105911). За даним договором позивач зобовязаний виробляти і надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою квартира [ADDRESS], а відповідач [PERSON] як споживач зобовязана своєчасно оплачувати надані послуги згідно встановлених тарифів.\~ Позивач свої зобовязання за договором виконав, тоді як відповідач [PERSON] не вносила своєчасно плату за централізоване опалення та гаряче водопостачання, внаслідок чого станом на 1.05.2015 року утворився борг у сумі 2827,09 грн. за послуги теплопостачання. Крім того, позивачем нараховано у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України 1120,43 грн. інфляційних нарахувань за прострочення оплати комунальних послуг в період з 1.12.2013 року по 1.05.2015 року та за цей же період 56,47 грн. як 3% річних. Зазначені обставини підтверджуються довідкою позивача про заборгованість за особовим рахунком 105911 станом на 1.05.2015 року, договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 32/21 від 03.03.2006 року, копією статуту КП «Південно-Західні тепломережі», наявними у справі. Враховуючи, що договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання був укладений тільки з одним з відповідачів, а саме [PERSON], котра зобовязалася сплачувати вартість спожитих послуг за трьох членів сімї, тому позов слід задовольнити лише в частині вимог до зазначеного відповідача, в задоволенні вимог до співвідповідача [PERSON] відмовивши. Судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем, також підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial