Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У травні 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], у якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їхньої доньки [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 11.05.2001 р. по 18.09.2003 р., від якого в них народилася вказана вище донька. З моменту розлучення сторін по цей час відповідач бачив доньку лише 1 раз. З того часу [PERSON] не реалізовує належні йому права на спілкування з донькою, на побачення з нею і на отримання інформації про доньку, життям доньки, її потребами та інтересами він не цікавився і не цікавиться, а отже він не бере участі у розвитку й вихованні доньки. Аліменти на доньку відповідач сплачував по жовтень 2007 р. Ніякої, крім аліментів, матеріальної допомоги [PERSON] на утримання доньки не надавав і у даний час не надає. Отже останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно їхньої доньки. Оскаржуваним рішенням позов задоволено: відповідача позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] і з нього до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого: - до вересня 2005 р. [PERSON] вільно спілкувався з донькою, а з вересня 2005 р. позивач та її батьки стали перешкоджати їхньому спілкуванню. У зв'язку з особистими образами на відповідача позивач розпочала нав'язувати доньці думку про те, що відповідач є поганим батьком. Крім того, з 2009 р. по 2014 р. [PERSON] працював за кордоном і в цей період він не міг додзвонитися до доньки, т.я. позивач змінила номер телефону, а намагання відповідача взнати його через своїх батьків ігнорувалися батьком позивача, - [PERSON] завжди піклувався про доньку, купував їй все необхідне, крім сплати аліментів додатково брав участь в утриманні доньки грішми, одягом, їжею та іграшками. У червні 2015 р. йому вдалося поспілкуватися з донькою, що позитивно відбилося на їх стосунках, і під час спілкування він дав доньці гроші. Ці обставини підтвердили у суді свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і їх частково визнали позивач та донька. Крім того, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. Проте показання вказаних свідків суд розцінив як упереджені, - до вересня 2012 р. донька мешкала у м. Ніжин. Отже до участі у справі мала бути залучена служба у справах дітей та сім'ї Ніжинської міської ради. Проте клопотання відповідача про її залучення суд відхилив, - висновок служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради, який суд розцінив як одну з підстав для задоволення позову, не відповідає дійсності. Так, позивач розпочала проживати з своїм другим чоловіком [PERSON] не раніше ніж з дати реєстрації шлюбу - 16.10.2009 р., а до цього останній мешкав у м. Київ зі своєю сім'єю, а донька сторін до вересня 2012 р. мешкала у м. Ніжин. Тож посилання у цьому висновку на те, що [PERSON] виховував доньку сторін з 3-річного віку, є невірним, - суд не вдався до з'ясування причини виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем за аліментами, хоча це має значення для справи. Так, позивач відкликала з державної виконавчої служби виконавчий лист, а у березні 2015 р. вона знов пред'явила його до виконання. Це свідчить про те, що з листопада 2007 р. до цього часу відповідач добровільно матеріально утримував доньку, - судом допитано доньку як свідка, але до її показань слід ставитися критично, т.я. її було допитано у присутності матері і у відсутність представника органу опіки й піклування та служби у справах дітей, що суперечить ст. 182 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що твердження відповідача про те, що він бере участь у вихованні доньки, спростовано у ході розгляду справи. З таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі по 18.09.2003 р., від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 6, 5). З 16.10.2009 р. позивач одружилася з [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про шлюб між ними (а.с. 9). По серпень 2012 р. донька сторін проживала у м. Ніжин; по червень 2008 р. вона відвідувала дошкільний навчальний заклад цього міста № 25 «Зірочка», а по серпень 2012 р. вона навчалася у Ніжинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 17, що підтверджено довідками цих закладів ,(а.с. 26, 34). Згідно з характеристикою [PERSON] з вказаної школи, її вихованням займалися позивач та чоловік останньої [PERSON] (а.с. 28). З вересня 2012 р. по цей час [PERSON] разом з позивачем мешкають у м. Бровари Київської області, що не заперечується жодним з учасників судового розгляду та підтверджується копією акту обстеження умов їх проживання від 18.03.2015 р. № 66, який складено посадовими особами служби у справах дітей Броварської міської ради (а.с. 43). З розрахунку заборгованості за аліментами ДВС м. Ніжина № 4390 від 04.07.2015 р. вбачається, що заборгованість [PERSON] [PERSON] за аліментами по червень 2015 р. включно становить 13992 грн. 10 коп. (а.с. 27). З протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради від 09.04.2015 р. з [PERSON] вбачається, що остання про батька нічого не знає, що вона знає та розділяє наміри позивача позбавити відповідача батьківських прав, що вона усвідомлює, що вона й батько є чужими людьми і що вони ніколи не спілкуватимуться, не цікавитимуться життям один одного та не дбатимуть один про одного (а.с. 10). Згідно з висновком органу опіки та піклування Броварської міської ради від 05.05.2015 р. № 1-18/286, надання якого затверджено рішенням Броварського міськвиконкому від 05.05.2015 р. № 267 (а.с. 12), цей орган вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] у зв'язку з ухилянням його від виконання батьківських обов'язків (а.с. 13-14). Даний висновок мотивований тим, що після розірвання сторонами шлюбу їхня донька проживає разом з позивачем, що батьківські збори у закладах за місцем її навчання відвідували лише позивач та чоловік останньої ([PERSON] - вітчим [PERSON].), що відповідач не бере участі у навчанні й вихованні доньки, що згідно з вищевказаним протоколом бесіди відповідач, перебуваючи на вулиці, не впізнав доньки, а до цього разу сторонні люди вказали відповідачеві на доньку, після чого він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, хотів силоміць поспілкуватися з донькою, що її дуже налякало, та що на перше з двох засідань комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з'явився, пославшись на необхідність догляду за хворою матір'ю, а на другому засіданні він пояснив, що хотів брати участь у вихованні доньки, але не мав для цього можливості. Допитана як свідок донька сторін [PERSON] показала, що вона вважає своїм батьком вітчима [PERSON]. Допитаний судом І інстанції свідок [PERSON] - брат відповідача показав, що до 2012 р. донька сторін проживала у м. Ніжин і відвідувала батька і його мати, яка доньці сторін є бабою. Остання передавала консервацію для харчування онуки; під час відвідин донька сторін у них харчувалася, відповідач купував доньці одяг. Коли відповідач перебував на роботі за кордоном, свідок особисто тричі передавав матері позивача на утримання доньки гроші у сумі 2000 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп. і 2000 грн. 00 коп. Свідок [PERSON] також показав, що перебуваючи у його родині, донька відповідача не хотіла повертатися до матері, у зв'язку з чим їй забороняли бачитися з відповідачем. Свідок [PERSON] - друг відповідача у суді І інстанції показав, що після розлучення позивача з відповідачем він, проживаючи по-сусідству з [PERSON], спілкувався з нею, і тому він знає, що донька сторін відвідувала відповідача, що останній купував їй подарунки, що відповідач намагався надати фінансову допомогу на утримання доньки, але позивач та її родичі шукали привід для того, щоб відповідач не бачився з донькою, і забороняли їй побачення з відповідачем. Свідок [PERSON] суду показав, що у 2006 р. донька сторін відвідувала відповідача та що у цьому ж році він був свідком бесіди відповідача з донькою, у ході якої на запитання доньки, чому батько її не відвідує, відповідач відповів, що йому забороняють її відвідувати. Свідок також показав, що у його присутності відповідач на ринку купував доньці верхній одяг. Свідок [PERSON] суду показала, що вона навчала доньку сторін чотири роки, починаючи з 2007 р., і за цей час відповідач не брав участі ні у батьківських зборах, ні у інших шкільних заходах. У запереченнях на позов (а.с. 33) і в апеляційній скарзі (а.с. 73) [PERSON] посилається на те, що 03.06.2015 р. він поспілкувався з донькою та що цей контакт був позитивним для їх обох. [PERSON] у суді І інстанції підтвердила, що такий контакт відбувся. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. [PERSON] не відвідував і не відвідує батьківські збори у навчальних закладах, де навчається [PERSON], він тривалий час не спілкувався з донькою та не надавав їй матеріальної допомоги. Ці обставини є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов'язків щодо виховання та розвитку доньки. [PERSON] та її родичі протидіяли контактам [PERSON] з донькою. Після пред'явлення [PERSON] позову відбулася зустріч відповідача з донькою. Цим фактом спростовуються відомості протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради від 09.04.2015 р. з [PERSON] Тому цей протокол апеляційний суд не може використати як доказ, на підставі якого має бути задоволено позовні вимоги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у зв'язку з чим суд у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахування її характеру, особи батьків, а також інших конкретних обставин може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (п. 18). Тож при вирішенні справи суд ураховує описані вище характер порушення [PERSON] приписів ст. 150 СК України і те, що учасники судового розгляду не характеризують останнього як хронічного алкоголіка або наркомана чи як особу, яка негативно характеризується або за місцем роботи, або у побуті. Також суд враховує, що відповідач прагне нормалізувати стосунки з донькою. Крім того, [PERSON] у суді не виказала думки про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї, що в силу ст. 171 СК України обов'язково має бути враховано при вирішенні справи. До того ж, частина 1 ст. 3 Конвенції про права дитини приписує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] відповідає її інтересам. Задовольнити позов на підставі висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради від 05.05.2015 р. № 1-18/286 апеляційний суд не може, т.я. з його змісту неможливо встановити, як позбавлення відповідача батьківських прав відіб'ється на інтересах [PERSON] та чому до [PERSON] слід застосувати такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав. Тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і поклавши на Броварську міську раду контроль за виконанням [PERSON] відносно неї батьківських обов'язків. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial