Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 01.10.2020 року за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підсудність справи визначено за Фастівським міськрайонним судом Київської області. 03.03.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, відповідно до\~якої просить\~встановити факт\~належностіїй Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що зареєстровані в реєстрі за № 1743 та № 1744 від 09.07.2002 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті спадкоємцями за заповітом була вона та її брат [PERSON] . В нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за реєстровими номерами 1744 та 1743. В даних документах її прізвище вказано « [PERSON] », а в паспорті та свідоцтві про шлюб « [PERSON] ». При зверненні до нотаріальної контори стосовно відчуження майна, що належить їй на праві особистої приватної власності, нотаріусом було повідомлено, що вона повинна звернутися до суду, з відповідною заявою про встановлення факту належності правоустановчих документів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилися, через канцелярію суду від представника заявника надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити в її відсутність та відсутність заявника [PERSON] , заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, через канцелярію суду від представника надійшло клопотання в якому останній проти задоволення заявлених вимог не заперечував, справу просив розглянути в їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перевіряючи доводи заявника, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] та син [PERSON] , яким 09.07.2002 року державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Левченко Г.І. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за реєстровими номерами 1743 та 1744. Заявник вказує, що наразі в неї виникла необхідність у відчуженні майна, що належить їй на праві особистої приватної власності, проте зробити вказане вона позбавлена можливості у зв`язку з розбіжністю в написанні її прізвища у правовстановлюючому документі (свідоцтвах про право на спадщину за заповітом), де прізвище вказано « [PERSON] », а у інших документах, її прізвище вірно вказано, як « [PERSON] ». Таким чином, предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для розпорядження майном, що належить їй на праві особистої приватної власності. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що відповідно до даних закордонного паспорта серії [NUMBER] виданого 06.11.2017 року, орган що видав 3POL3, прізвище заявниці записано як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії № [NUMBER] , виданого Нетешинським міськвиконкомом Славутського району Хмельницької області 23.08.1986 року, прізвище заявниці також вказано « [PERSON] ». Оскільки невідповідність в написанні прізвища в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на розпорядження майном, іншим чином встановити даний факт заявник не має можливості, тому суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту належності Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, як правовстановлюючих документів, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved