Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У червні 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття їхньої квартири. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. 01.03.2013 року з вини відповідача [PERSON], яка є власником квартири № 60 вказаного будинку, сталося залиття належної позивачам квартири. Згідно з експертним звітом оцінки збитків, позивачам завдано матеріальну шкоду у розмірі 9 691 грн. Крім того, позивачі просять суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., 800 грн. вартості проведення експертного дослідження, 72 грн., витрачених на ксерокопіювання документів та 21 грн. 48 коп., витрачені на оплату телеграми про проведення експертного дослідження залитої квартири. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов із зазначених вище підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи без участі відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON]та [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.12.2001 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Старостіною Н.С. за реєстровим номером 6703, зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 17.12.2001 року за реєстровим № 4903 (а.с. 6). Згідно з листом Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 05.02.2014 року № 28555 (И-2014) за даними Бюро власником кватири [ADDRESS] в м. Києві є відповідач у справі [PERSON]. 01.03.2013 року сталося залиття квартири, що належить на праві приватної власності позивачам, про що Комунальним підприємством «ЖЕО-110» 11.03.2013 року складено акт, згідно з яким залиття квартири № 54 відбулось з вини власників квартири № 60 (а.с. 8). Як вбачається з указаного акта, на час обстеження квартири № 54 в коридорі площею 13,2 м2 виявлено пошкодження стелі площею 2,5 м2, стіни площею 5 м2 та замокання внутрішньої електромережі. При обстеженні розташованої поверхом вище квартири № 60 комісія Комунального підприємства «ЖЕО-110» встановила належний технічний стан сантехнічного обладнання квартири та виявила, що підлога зазначеної квартири у ванній кімнаті та коридорі була вологою в межах плінтусів. Згідно з актом, складеним комісією Комунального підприємства «ЖЕО-110» 03.04.2013 року, в коридорі площею 13,2 м2 квартири № 54 виявлено пошкодження стелі площею 5 м2, стіни площею 10 м2, а в кімнаті цієї квартири площею 16,5 м2 встановлено пошкодження стелі площею 0, 01 м2. Як зазначено в акті, причиною залиття є недбале користування мешканцями квартири № 60 приладами сантехнічного обладнання. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між винними діями та наслідками, що настали. Статтею 12 ЦК України передбачено здійснення особою прав вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав є відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен громадянин має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 177 Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Судом встановлено, що залиття належної позивачам на праві власності квартири відбулося з вини відповідача, яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин, а саме щодо причин залиття квартири позивачів суду не надано. Згідно з висновком звіту № 50/13 оцінки збитків, завданих власнику квартири внаслідок залиття, складеного 30.05.2013 року в результаті дослідження квартири [ADDRESS] оцінювачем [PERSON] (а.с.13-22), вартість майнової шкоди, завданої власникам цієї квартири внаслідок її залиття, становить 9 691 грн. За таких обставин, визначаючи розмір завданої відповідачам шкоди, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначений звіт оцінки збитків, яким встановлено розмір майнової шкоди, завданої внаслідок залиття. Крім того, суду не надано доказів на спростування вимог позивачів щодо розміру завданої матеріальної шкоди, тому її розмір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Позивачі також просять суд стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Однак, на думку суду, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження або знищення майна. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральними стражданнями слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Проте, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вимоги позивачів щодо стягнення 2 000 грн. моральної шкоди не є обґрунтованими в повному обсязі, оскільки будь-яких доказів на підтвердження заявленого розміру моральної шкоди суду не надано. Однак, суд вважає, що саме пошкодження майна та необхідність проведення ремонту квартири призводить до душевних страждань, зміну способу життя у зв'язку із тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлюваного ремонту, внаслідок чого, виходячи із принципу розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів 500 грн. моральної шкоди. Крім майнової та моральної шкоди, заподіяної залиттям, позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь суму вартості проведеної експертної оцінки завданих збитків у розмірі 800 грн., вартість поштового повідомлення відповідачу в сумі 21 грн. 48 коп. та 72 грн., сплачених ними за ксерокопіювання документів. Як свідчить товарний чек від 30.05.2013 року № 2 (а.с.27), виданий ФОП «[PERSON]», позивачами сплачено 800 грн. вартості проведення експертної оцінки збитків, завданих внаслідок залиття. Згідно з фіскальним чеком УАППЗ «Укрпошта» від 13.05.2013 року (а.с.27) вартість повідомлення про проведення експертного дослідження, надісланого позивачами відповідачу [PERSON], становить 21 грн. 48 коп. Копія товарного чеку № 19 від 31.05.2013 року ФОП «[PERSON]» (а.с.27) підтверджує сплату 72 грн. за ксерокопіювання документів. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Згідно з ч.3 цієї норми до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: - витрати на правову допомогу; - витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; - витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; - витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З аналізу положень ст.79 ЦПК України вбачається, що витрати, пов'язані із ксерокопіюванням документів, не є судовими витратами, тому вони не можуть бути розподілені в порядку ст.88 ЦПК України. Витрати ж, повязані з проведенням експертного дослідження, згідно з названою статтею належать до судових витрат, тому суми вартості проведення експертного дослідження оцінки збитків, завданих внаслідок залиття, у розмірі 800 грн., та вартості поштового повідомлення про проведення експертного дослідження, надісланого позивачами відповідачу [PERSON], у розмірі 21 грн. 48 коп. підлягають стягненню на користь позивача. Крім того, підлягає присудженню позивачам і сплачений ними судовий збір в сумі 229 грн. 41 коп. Оскільки позовні вимоги позивачів задовольняються судом частково, за правилами статті 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial