Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просив встановити факт належності [PERSON] документів - договорів дарування, посвідчених 09.09.2011 року в Узинській міській державній нотаріальній конторі за реєстровими номерами 5025, 5027, 5029, на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви вказував, що під час укладення договорів дарування частини житлового будинку та двох земельних ділянок його прізвище було вказано на підставі паспорта, в якому його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Реєстрацію вказаної нерухомості заявник не проводив. На даний час він має намір здійснити реєстрацію права власності на вказану нерухомість, але у зв`язку із зміною 26.12.2018 року паспорта старого зразка, в якому він вказаний як « [PERSON] » на ІD-картку, в якому заявник вказаний як « [PERSON] », він позбавлений можливості це зробити. Посилаючись на те, що Узинською державною міською конторою заявнику відмовлено внести зміни до правовстановлюючих документів, заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 12.06.2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Вказаною ухвалою витребувано від Узинської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії реєстраційних справ щодо укладення договорів дарування від 09.09.2011 року за № 5025, 5027, 5029, посвідчених Узинською міською державною нотаріальною конторою. В судове засідання учасники справи не з`явились. Заявник [PERSON] 17.09.2020 року звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, заяву підтримав повністю. Представник заінтересованої особи в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26.12.2018 року заявнику у справі [PERSON] видано паспорт громадянина України (ID-картка) № [NUMBER] , дійсний до 26.12.2028 року. Постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовлено [PERSON] у внесенні виправлення до договорів дарування, посвідчених на ім`я [PERSON] . Постанова обґрунтована тим, що оскільки на момент посвідчення договорів дарування від 09.09.2011 року особу заявника встановлено за паспортом [NUMBER] , виданим Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 30.10.2001 року, в якому його прізвище було зазначено « [PERSON] », тому відсутня як орфографічна так і технічна помилка нотаріуса, отже внести виправлення не має можливості. Відповідно до наявних в матеріалах справи копії договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 09.09.2011 року зареєстрованого в реєстрі № 5025, копії договору дарування земельної ділянки від 09.09.2011 року зареєстрованого в реєстрі № 5029 та копії договору дарування земельної ділянки від 09.09.2011 року зареєстрованого в реєстрі № 5027, посвідчених державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., прізвище заявника вказано « [PERSON] ». У вказаних договорах вказані відомості [PERSON] , 1972 р.н., який згідно паспорту серії [NUMBER] , вид. Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 30.10.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Відповідно до ухвали судді від 12.06.2020 року державним нотаріусом надані вищевказаних договорів дарування, в яких також міститься копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України 30.10.2001 року, в якому прізвище заявника значиться « [PERSON] ». При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику [PERSON] з метою проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, отриманого ним згідно договорів дарування від [PERSON] . Відповідно до роз`яснень п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Неможливість внесення змін у договори дарування обумовлена тим, що на момент посвідчення цих договорів, прізвище заявника [PERSON] у паспорті було зазначено як « [PERSON] », тобто у даному випадку відсутня орфографічна, чи технічна помилка нотаріуса. Таким чином, оскільки заявник у справі [PERSON] та обдарований за договорами дарування від 09.09.2011 року [PERSON] є однією і тією ж самою особою, тому суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності особі правовстановлюючих документів, отже заява [PERSON] підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved