Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення майнової шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2015 року в м. Києві по вул. Г. Кирпи, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням, автомобіля марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який йому належить на праві власності. Факт отримання автомобілем технічних ушкоджень підтверджується довідкою про пошкодження транспортного засобу. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 10 від 19 квітня 2016 року вартість матеріального збитку становить 18867 гривень 09 копійок. Вартість проведення експертизи складає 410 гривень. Внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, якими керували відповідачі йому було завдано шкоду на загальну суму 19277 гривень 09 копійок, яку останні на підставі ч. 2 ст. 1188 ЦК України зобов`язані відшкодувати незалежно від їх вини. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь вартість майнової шкоди в розмірі 19277 гривень 09 копійок. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного - Головне Управління патрульної поліції у м. Києві та залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року замінено неналежного відповідача Головне Управління патрульної поліції у м. Києві на належного - Департамент патрульної поліції. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Україна». Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб [PERSON] та Департамент патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вважає винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] . Зазначив, що шкода повинна бути йому відшкодована на підставі ч. 2 ст. 1188 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, підтримала викладене у запереченнях (т. 1, а.с. 60). Зазначила, що положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України не застосовуються до цих правовідносин, оскільки позивач керував автомобілем, який також відноситься до джерел підвищеної небезпеки. Крім того, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України щодо неї було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, вона не є винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, а тому не несе матеріальну відповідальність за заподіяну позивачу шкоду. Також її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Альфа Страхування» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7038966. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у запереченнях (т. 1, а.с. 97-99). Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7090223 від 24 червня 2015 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СК «Україна». Відповідно до полісу страхова сума за шкоду, завдану майну третіх осіб становить 50000 гривень, франшиза - 0 гривень. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в задоволенні позову до завдавача шкоди. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 листопада 2015 року в м. Києві по вул. Г. Кирпи, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] (т. 1, а.с. 152-153). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 10 від 19 квітня 2016 року вартість матеріального збитку становить 18867 гривень 09 копійок (т. 1, а.с. 16-23). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач зазначає, що винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] . У матеріалах справи міститься постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (т. 1, а.с. 61). Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] завдано шкоду майну, що йому належить, зокрема, автомобілю марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач посилається на ч. 2 ст. 1188 ЦК України та зазначає, що йому було завдано шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, якими керували відповідачі. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Абзацом 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2014 року № 4 суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). Позивач на момент дорожньо-транспортної пригоди також керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем марки «Фольксваген пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] , а тому положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що відповідачами не було вчинено дій, якими б була завдана шкода майну позивача, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed