Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

\~\~У червні 2018 року представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнення витрат на проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця. В обгрунтування позову зазначив, що 12 листопада 2016 року у м. Харкові на площі Конституції, 7 позивач [PERSON], керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER], став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яке сталося за участю та з вини відповідача [PERSON], якого згідно до судового рішення було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 14.11.2016 року з відповідним письмовим повідомленням про ДТП [PERSON] звернувся на адресу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», в якій [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність. При наявності вини відповідача у скоєнні ДТП та спричинення матеріальної та моральної шкоди, при наявності належного звернення з його боку на адресу [PERSON] «Європейський страховий союз», станом на червень 2018 року він не отримав компенсації, що стало приводом для звернення до суду із відповідною позовною заявою. В досудовому порядку [PERSON] намагався вирішити питання відшкодування завданої йому шкоди та неодноразово звертався на адресу [PERSON] «Європейський страховий союз». Також він звертався на адресу Моторного транспортного страхового бюро та за результатами звернень не отримав жодної відповіді як і відшкодування завданої шкоди. Внаслідок ДТП [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 36\~052, 89 грн, яка була визначена згідно висновку експерта та яку він просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів. Також просить стягнути солідарно з відповідачів суму 800 грн., яку він сплатив за проведення дослідження спеціаліста-товарознавця, а також моральну шкоду у сумі 10\~000 грн. Розмір моральної шкоди обґрунтований з урахуванням періоду часу, який позивачем затрачено на відновлення автомобіля, та вартістю цього відновлення. Ухвалою суду від 23 червня 2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 33). Позивач та його представник до судового засідання не з?явилися. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі та участі позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідачів просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 77-79). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав (а.с. 44-46, 60-62, 73-76). Представник відповідача приватного акціонерного\~товариства «Європейський\~страховий союз» до судового засідання також не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав (а.с. 38, 43, 56-59, 67). Суд вважає, що відповідачі не з'явилися до суду без поважних причин, не подали відзиви, тому при відсутності заперечень зі сторони позивача та його представника, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне. 12 січня 2016 року близько 14 год. 00 хв. гр. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER], на майдані Кононенко, 7 у м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості, щоб постійно контролювати рух автомобіля, не вірно вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номер [NUMBER], та автомобілем «Хюндай», державний номер [NUMBER], що рухалися попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Вищезазначене встановлене постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Постановою від 28 грудня 2016 року виправлені описки у постанові від 16 грудня 2016 року (а.с. 6). Таким чином, вина [PERSON] доведена та встановлена судовим рішенням. Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено,що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред?явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до Звіту № 351/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, складеного 19 жовтня 2017 року субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], матеріальний збиток, завданий власникові HYUNDAI TUCSON, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 36\~052 грн. 89 коп. (а.с. 12-24). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на момент виникнення цивільно-правових відносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. 14 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до керівництва [PERSON] «Європейський страховий союз» у м. Харкові з відповідним письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», застрахована в [PERSON] «Європейський страховий союз» (поліс № АЕ 9005943; код страховика 159, дата укладання договору 27 березня 2016 року). Повідомлення було одержано представником [PERSON] «Європейський страховий союз» 14.11.2016 (а.с. 7). В подальшому позивач [PERSON] неодноразово звертався на адресу відповідача [PERSON] «Європейський страховий союз» з метою відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак на момент звернення до суду з позовом жодних виплат не було проведено та жодних відповідей на запити не отримано (а.с. 8-10). Крім того, позивач [PERSON] у жовтні 2017 року звернувся до керівництва Моторного (транспортного) страхового бюро України із скаргою на бездіяльність [PERSON] «Європейський страховий союз». Однак, жодної відповіді на час звернення із вказаним позовом до суду позивачу не надійшло (а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки про юридичну особу станом на грудень 2018 року [PERSON] «Європейський страховий союз» не припинив свою діяльність у встановленому законом порядку, обов'язок по відшкодуванню шкоди та виплаті страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АЕ 9005943 підлягає виконанню саме [PERSON] «Європейський страховий союз», в порядку, визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд вважає солідарно стягнути з [PERSON] «Європейський страховий союз» та з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 36\~052 грн. 89 коп. Підтверджену оплачену суму понесених витрат на проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця для встановлення розміру понесеної шкоди у сумі 800 грн. суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] (а.с. 24). Стосовно вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 10000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Позивач визначив ціну моральної шкоди, яка враховує в себе усі страждання, які довелося перенести йому зокрема: урахування періоду\~часу,\~який позивачем\~затрачено на\~відновлення автомобіля\~та сама\~вартість цього\~відновлення. Проте позич не надав жодних доказів, що підтверджували його моральні страждання, тож в цій частині суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 та п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, суд вважає стягнути в рівних частках з [PERSON] «Європейський страховий союз» та з [PERSON] на користь держави суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: partial