Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що батько дітей згідно вироку суду відбуває покарання в місцях позбавлення волі. За заявою матері діти з 19.12.2012р. по 29.07.2013р. перебували в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області». За рішенням суду від 25.06.2013р. діти відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав. Рішеннями Іллічівської районної адміністрації дітям надано статус дітей, позбавленого батьківського піклування, та призначено опікуна. Для надання всебічної допомоги, в тому числі складання необхідних документів для повернення дітей, відповідачку направляли до районного центру соціальних служб для сімей. Неодноразово спеціалісти центру відвідували відповідачку за місцем мешкання, проте двері їм ніхто не відкривав. Відповідачка мешкає без реєстрації. За інформацією Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради відповідачка не працює, зловживає алкоголем, не має реєстрації. На всі запропоновані види соціальних допомог ставилася безвідповідально, на запрошення не приходила, рекомендації фахівців не виконувала, дітей особисто не відвідує, спілкується лише телефоном. Побутові умови в місці мешкання відповідачки є неналежними для утримання та розвитку дітей, у будинку не має жодних необхідних зручностей. На засідання комісії з захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації, на якому розглядалося питання про позбавлення батьківських прав, відповідачка не з'явилася. На підставі цих обставин просили задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених в заяві, просив суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, зазначивши при цьому, що на даний час не працює, забрати дітей до себе не має можливості, діти знаходяться під опікою її рідної сестри [PERSON], дітей за рік не провідувала, спілкувалась лише в телефонному режимі, аліменти не сплачує, паспорт загубила, погодилась із позбавленням її батьківських прав. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні її двох неповнолітніх дітей підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]., що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Батьком малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]., є [PERSON], що також підтверджується свідоцтвами про народження, який згідно вироку Новоазовського районного суду Донецької області засуджений до позбавлення волі та перебуває в місцях позбавлення волі. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 25.06.2013р. малолітні [PERSON] та [PERSON] були відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав. Рішеннями колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24.07.2013р. обом дітям надано статус дітей, позбавленого батьківського піклування, та призначено їм опікуна [PERSON]. За письмовою інформацією позивача, яка знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується неодноразовими листами Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, витягами із протоколів комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, актом відвідування, відповідачка відмовляється від надання соціальної допомоги районного центру соціальних служб для сімей, не приходить на запрошення; при неодноразових відвідуваннях та інспектуванні спеціалістами центру чинила перешкоди та не відчиняла двері; мешкає без реєстрації, ніде не працює, зловживає алкоголем; рекомендації фахівців соціальних служб не виконує, дітей особисто не відвідує та ними не цікавиться, допомоги дітям не надає, аліменти на дітей не сплачує, спілкується з дітьми лише телефоном. Побутові умови в місці мешкання відповідачки є неналежними для утримання та розвитку дітей, у будинку не має жодних необхідних зручностей. Всі наведені умови та обставини життя були також підтверджені та визнані відповідачкою. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей у дусі поваги до прав і воль інших людей, любові до своєї родини і близьким, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити одержання дитиною повного загального середнього утворення, готувати його до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про нього. Забороняються які-небудь види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а так само застосування ними інших видів покарань, що принижують людське достоїнство дитини. Аналогічні положенні закріплені в ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При цьому за ч. 4 ст. 12 вказаного Закону позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на тій підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено судом достатньо підстав, що свідчать про те, що відповідачка, будучи матір'ю двох малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а також зважаючи на повне визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved