Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Інтергрітес» про зобов»язання надати довідку про доходи за 2011-2012 роки та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.10.2014 року вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано і передано питання на новий розгляд суду першої інстанції. 23.10.2014 року вказана справа була розподілена і передана в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Осаулова А.А. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року вказану справу було призначено до судового розгляду за участю сторін. Розглядаючи справу в межах заявлених та переданих на новий розгляд позовних вимог [PERSON], вбачається, що позивач просить суд зобов»язати ТОВ «Інтегрітес» надати або надіслати йому довідку про доходи в 2011-2012 роках, відшкодувати моральну шкоду, пов»язану із незаконним звільненням згідно наказу №90 від 15.10.2012 року та невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в сумі 100 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.07.2012 року його було поновлено на роботі, але відповідач вказане рішення не виконав і не поновив його на роботі, а тому йому заподіяна моральна шкода в розмірі - 100 000 грн. Також, просив суд відшкодувати йому моральну шкоду, пов»язану із його незаконним звільненням наказом №90 від 15.10.2012 року, оскільки відповідач незаконно, не проінформувавши про його звільнення за 2 місяці, звільнив його знову. Просив зобов»язати відповідача надати йому довідки про його доходи під час роботи на вказаному підприємстві за 2010-2012 року, оскільки при зверненні до відповідача, останній добровільно цього не зробив. В процесі судового розгляду під час знаходження справи в провадженні іншої судді позивачем було подано позовні заяви про збільшення позовних вимог. Так, згідно заяви від 14.03.2014 року позивач збільшив вимоги, де просив стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену зарплату за час вимушеного прогулу та незаконної затримки видачі трудової книжки в сумі - 44 720 грн. (т.2 а.с.42), а згідно заяви від 08.11.2013 року (а.с.45-46) збільшив вимоги та просив суд: Визнати розмір зарплати у відповідача 8 000 грн. на місяць, що було встановлено відповідачем 2 липня 2010 року у офіційній письмовій «Пропозиції про роботу» на посаді старшого піар-менеджера з 19 липня 2010 року та зазначено в рішенні апеляційного суду м. Киева від 25 липня 2012 року. · Визнати укладеним безстроково трудовий договір між позивачем та відповідачем НА УМОВАХ ІЗ ЗАРПЛАТОЮ 8 ТИСЯЧ ГРИВЕНЬ НА МІСЯЦЬ з робочим місцем в основному офісі відповідача. · Визнати незаконним позбавлення позивача необхідних для праці умов шляхом переведенням на роботу за іншою (відмінною від основного офісу) адресою вул.Ю.Шумського, 1-Б, де був відсутній інтернет та будь-які інші засоби зв'язку з основним офісом відповідача. · Стягнути з відповідача компенсацію за ненадання позивачу щорічної відпустки на підставі поданої 15 жовтня 2012 року заяви та ненадання позивачу будь-якої відповіді на цю заяву про відпустку у строк до 17 жовтня 2012 року, визначений самім відповідачем. · Стягнути на користь позивача з відповідача компенсацію за час вимушеного прогулу (ЧЕРЕЗ ЗАТРИМКУ ВИДАЧІ ТРУДОВОЇ КНИЖКИ) з 27 липня 2010 року по день рішення суду за цим позовом, виходячи із суми 8 тисяч гривень на місяць (з 27 липня 2010 року по 27 листопада 2013 року минуло вже 40 місяців) - 40 x 8= 500 тисяч гривень. · Стягнути за ст. 237-1 КЗпП з ТОВ «Інтегрітес» на користь позивача відшкодування моральної шкоди, пов'язаної із ТРЬОМА незаконними звільненнями, невиплатою зарплати, ненаданням відпустки, невиконанням рішення суду про поновлення на роботі ТА НЕВИДАЧЕЮ ТРУДОВОЇ КНИЖКИ, у сумі 300 000 гривень. · Ухвалою суду від 04.03.2015 року було відмолено в прийнятті та повернуто позивачу вказані зави про збільшення позовних вимог у зв»язку із зміною останнім підстав та предмету позову одночасно, що не узгоджується із вимогами ст.31 ЦПК України. Між тим, судом було прийнято до розгляду вимоги за п.6 позовної заяви від 08.11.2013 року в частині вимог про стягнення моральної шкоди в сумі - 300 тис.грн., пов»язаної із незаконним звільненням за наказом №90 від 15.10.2012 року та невиконання рішення суду про поновлення на роботі, оскільки вказані вимоги є фактичним збільшення переданих на новий розгляд позовних вимог у цій справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, але зважаючи на вимоги ухвали Апеляційного суду м.Києва від 07.10.2014 року, якою була скасована ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 25.06.2014 року про залишення без розгляду позову, та наявності заяви позивача від 02.04.2013 року про розгляд справи за його відсутності (т.1 а.с.189) суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаної справи за відсутності позивача. Представник відповідача ТОВ «Інтергрітес» в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про видачу йому довідок про доходи за 2011-2012 роки, а відтак з врахуванням ст.49 КзпП підстав для їх видачі немає. Крім того, представник зазначив, що позивача було поновлено на роботі на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 25.07.2012 року, а наказ №90 від 15.10.2012 року було скасовано відповідачем, а його законність вже перевірялась судами різних інстанцій, а тому вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2013 року було закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Інтегрітес» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та відновлення порушених прав в частині вимог (т.1 а.с.132-135). Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.10.2014 року вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано в частині вимог позивача до відповідача про зобов»язання ТОВ «Інтегрітес» надати або надіслати позивачу довідку про доходи в 2011-2012 роках, відшкодування моральної шкоди, пов»язану із незаконним звільненням згідно наказу №90 від 15.10.2012 року та невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в сумі 100 000 грн. (т.1 а.с.244-247). Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2013 року, що було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.06.2013 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Інтегрітес» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та відновлення порушених трудових прав (а.с.193-197, 251-255). Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.01.2014 року вказане рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2013 року та ухвала Апеляційного суду м.Києва від 20.06.2013 року були залишені без змін (т.2 а.с.29-31). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній … справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2012 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2012 року скасовано та постановлено нове рішення, яким вимоги про поновлення на роботі, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Поновлено [PERSON] на посаді старшого піар-менеджера в ТОВ «Інтегрітес» з 28.07.2010 року з оформлення трудової книжки з внесенням відповідного запису про прийом на роботу з 19.07.2010 року та стягнуто 2000 грн. моральної шкоди на його користь. Наказом № 89 від 08.10.2012 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2012 року було введено до штатного розпису 1 штатну одиницю - посаду старшого піар-менеджера з посадовим окладом 1118.00 грн. в місяць з 19.07.2010 року, поновлено [PERSON] на посаді старшого піар-менеджера з 28.07.2010 року, оформлено на [PERSON] трудову книжку з внесенням відповідного запису про прийом на роботу з 19.07.2010 року. Наказом № 90 від 15.10.2012 року «Про зміни в організації праці через ліквідацію посади старшого піар-менеджера» у зв'язку зі зміною в організації праці позивача було попереджено про звільнення з 15 грудня 2012 року за п.1 ст. 40 КЗпП України. З даним наказом та попередженням про звільнення позивач був ознайомлений 15.10.2012року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до штатного розпису ТОВ «Інтегрітес» введеного в дію з 01.01.2010 року, була відсутня посада старший піар-менеджер. Зазначена посада була введена наказом № 89 від 08.10.2012 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2012 року. Судом встановлено також, що посилання позивача на те, що наказом № 90 від 15.10.2012 року він був звільнений з роботи до ліквідації його посади є надуманим, оскільки, як вбачається зі змісту спірного наказу, позивач був лише попереджений про звільнення з 15 грудня 2012 року. З 16 жовтня 2012 року по 13.11. 2012 року позивач без поважних причин не з'являвся на роботу та був звільнений за прогул. Наказом № 102 від 13.11.2012 року було скасовано наказ № 90 від 15.10.2012 року «Про зміни в організації праці через ліквідацію посади старшого піар-менеджера» (т.1 а.с.51) Судом встановлено, що вимоги позивача: про визнання незаконним поновлення позивача на роботі та звільнення з роботи в один день 15 жовтня 2012 року; відсутність будь-яких змін в організації праці відповідачем з 8 по 15 жовтня 2012 року; визнання незаконним та скасування наказу № 90 від 15 жовтня 2012 року про звільнення з роботи з 15.12.2012 року; поновлення позивача на роботі в ТОВ «Інтегрітес» на посаді старшого піар-менеджера з окладом 8 000 грн. є безпідставними та не підлягають до задоволення через відсутність предмету спору. Крім того, з аналізу долученої в судовому засіданні і звіреної з оригіналом копії рішення Апеляційного суду м.Києва від 13.11.2014 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Інтегрітес» вбачається, що предметом його розгляду були вимоги щодо стягнення моральної шкоди, пов»язаної із трьома незаконними звільненням, невиплатою зарплати, ненаданням відпустки та невиконанням рішення суду про поновлення на роботі і не видачею трудової книжки в сумі - 300 000 грн. Вказаним рішенням суду було стягнуто з відповідача на користь позивача на рахунок відшкодування моральної шкоди, пов»язаної із затримкою при видачі трудової книжки в розмірі - 1000 грн., а в іншій частині рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.02.2014 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03.07.2014 року було залишено без змін. Таким чином, зазначеними судовими рішеннями було встановлено безпідставність вимог позивача щодо незаконного звільненням [PERSON] згідно наказу №90 від 15.10.2012 року та щодо невиконання рішення суду про поновлення його на роботі, з якими пов»язує позивач відшкодування моральної шкоди у цій справі. Відповідно до ст.237-1 КЗпУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій при розгляді вимог позивача не було встановлено порушень трудових прав позивача при його звільненні згідно наказу №90 від 15.10.2012 року та було виконано рішення суду про поновлення його на роботі, відтак вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі - 300 000 грн. з цих підстав задоволенню не підлягають, оскільки вони є необґрунтованими і не доведеними. Між тим, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо видачі йому довідки про доходи за період його роботи на ТОВ «Інтергрітес» за 2011-2012 роки з огляду на наступне. Так, відповідно до записів [PERSON] від 15.10.2012 року на наказі №89 від 08.10.2012 року «Про поновлення на посаді [PERSON]», то у пункті 3 його прохальної частини до вказаного наказу, останній просив в ТОВ «Інтегрітес» видати йому довідку про доходи ( т.1 а.с.8). Згідно ст.49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. З врахуванням наведених обставин, та не надання представником відповідача в судовому засіданні доказів видачі позивачу довідки про доходи за вказаний у позові період, суд приходить до висновку про задовлення вимог позивача в цій частині шляхом зобов»язання ТОВ «Інтегрітес» видати [PERSON] довідку про його доходи на вказаному підприємстві за період його роботи у ньому з 2011 року по 2012 рік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial