Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти розмірі 14277,34 грн. за період з 28 квітня по 25 липня 2014 року. На підтвердження своїх вимог вказував, що рішенням суду був скасований наказ про його звільнення з посади начальника Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області, а він поновлений на роботі. У відповідності до обставин встановлених судом від 12.09.2011 року, середня заробітна плата позивача за один місяць складала 4127грн. 09 коп. Позивач поновлений на роботі тільки 25.07.2014 року, і у відповідності до ст.236 КЗпП України відповідач перед позивачем має зобов'язання по сплаті грошових коштів до часу поновлення, тобто за період з 28.04.2014р. по 25.07.2014р., строком два місяці та 27 днів, на загальну суму 14277, 34 грн. Однак грошові кошти по день кінцевого розрахунку позивачеві не виплачені, рішення суду не виконано. Позивач вважає, що дані факти надають йому право стягнути з відповідача грошові кошти на підставі ст. 117 КЗпП України за період з 28.04.2014 року по 25.07.2014 року, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. У судове засідання позивач не прибув. Його представник [PERSON]. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином - рекомендованою кореспонденцією. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Судом встановлено, що 12 вересня 2011 року Октябрський районний суд м. Полтави справа №2-2012/11, суддя Литвиненко виніс рішення яким скасував повністю судовий наказ №606-К від 23 грудня 2010 року, про звільнення [PERSON] з посади начальника Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області та поновив [PERSON] на роботі. Згідно з копією наказу Державного агентства рибного господарства України від 25 липня 2014 року №42-ТО на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2011 року у справі №2-2012/11, було поновлено [PERSON] на посаді начальника Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області з 23 грудня 2010 року. Відповідно до п.2 наказу, було звільнено [PERSON] за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2013 року, середня заробітна плата [PERSON] складала 4127,09 грн. Згідно з розрахунків, наданих позивачем, за період з 28 квітня 2014 року по 25 липня 2014 року, строком два місяці та 27 днів, відповідач має зобов'язання по сплаті грошових коштів до часу поновлення, на загальну суму 14277 грн. 34 коп., що витікає із розрахунку: За два місяці - 4127,09 (середня заробітна плата за місяць)х2(термін прострочення) =8254 грн. 18 коп. Борг за 27 днів складає: 6023,16 грн., із розрахунку суми грошових коштів: (27х223,08=6023,16 грн.), де 27-кількість днів, 223,08 оплата за один день. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 236 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до правил частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Згідно з частиною 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved