Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який подалі уточнила в липні 2019 року, до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 29.06.2016 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Вона (позивач) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживала із сім`єю за адресою реєстрації відповідача. У зв`язку з конфліктними відносинами з відповідачем з 23 березня 2019 року вона разом із дітьми ( в тому числі й сином Мирославом) проживає окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що постійно існує загроза того, що відповідач без її відома може забрати дитину, а місце проживання дитини судом не визначено, позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею, матір`ю, [PERSON] . Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за орієнтованим розрахунок в сумі 6000 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. та витрат на правничу допомогу. У липні 2019 року [PERSON] надано відзив на позов, в якому відповідач не заперечуючи проти проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] з 23 березня 2019 року окремо від нього, зазначав, що підставою заявленого позову є мета подальшої реєстрації дитини за адресою місця реєстрації позивача: [ADDRESS] , в будинку, що належить її матері на підставі приватної власності, і який перебуває в іпотеці , аби ускладнити у подальшому можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитними зобов`язаннями батька позивачки. [PERSON] не заперечує й в подальшому проти проживання дитини з позивачкою, тому вважає, що спір між ними відсутній, і провадження у справі підлягає закриттю. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] подалі надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку відсутністю предмета спору. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, заяв про відкладення справи від них не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як свідчать матеріали справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29.06.2016 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 12.15). Відповідач [PERSON] та син сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживала із сім`єю за адресою реєстрації відповідача. У зв`язку з конфліктними відносинами між сторонами з 23 березня 2019 року [PERSON] разом із дітьми ( в тому числі й з сином Мирославом) проживає окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини не спростовуються відповідачем [PERSON] , який не заперечує й проти подальшого проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] , однак вважає, що позов заявлений останньою з інших підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З наданих до суду характеристик з місця проживання [PERSON] від 16.04.2019 та місця її роботи в магазині « [INFO] » ФОП [PERSON] вбачається, що позивач має позитивну характеристику, весь вільний час після роботи проводить з дітьми, має авторитет серед людей (а.с.17-18). Як вбачається з довідки про доходи, наданої ФОП [PERSON] , [PERSON] має достатній заробіток для утримання та розвитку малолітнього сина (а.с. 16). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 12/6 від 24 вересня 2019 року та рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 295 від 11.10.2019 року визначено за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Рекомендовано [PERSON] , [PERSON] здійснювати виховання дитини в дусі поваги та любові до батьків. Попереджено [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків щодо дитини, яка проживає окремо(а.с.88-89). Суд вважає, що такий висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим і не суперечить інтересам дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею, [PERSON] , підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.9). Що стосується вимог [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають. Відповідно до частин другої- четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем [PERSON] не надані до суду належні та допустимі докази на підтвердження сплати будь-яких сум за надання правничої допомоги її представником адвокатом Філімоновою О.С. (а.с. 7-8), не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Outcome: approved