Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У червні 2017 р. представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Наумець Л.К. та просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р., видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий №731 на [PERSON] в частині спадкування 1/6 частки квартири [ADDRESS] , як обов`язкової частки спадкоємця [PERSON] . Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.10.2015 р. видане Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. реєстровий номер №730 на [PERSON] в частині спадкування 1/6 частки квартири [ADDRESS] як обов`язкової частки спадкоємця [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 2/6 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову вказує, що відповідно до витягу № 11555166 станом на 16.08.2006 р., зареєстровані власники квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Форма власності спільна сумісна, кожен володіє 1/3 часткою квартири. Вищевказані громадяни перебували в наступних родинних відносинах, що підтверджується матеріалами справи: -[PERSON] мати [PERSON] ; -[PERSON] дружина [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2016 р. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частка вищезгаданої квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт на свою внучку [PERSON] . Однак [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане народним комісаріатом внутрішніх справ УРСР 08.09.1945 р. та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.12.1952 р. Виходячи із положень ст. 1241 ЦК України, непрацездатні особи це особи, які досягли пенсійного віку. На момент смерті [PERSON] - [PERSON] виповнилося 77 років, отже вона була пенсійного віку, не працездатна і не зважаючи на заповіт мала право на обов`язкову частку у спадщині. Виходячи із положень ст. ст. 1241, 1268 ЦК України, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] проживала в тій самій квартирі (підтвердженням цього є довідка, видана управлінням житлового господарства м.Рівне ЖКП «Покровське» від 29.01.2016 р.), заяви про відмову від спадщини не подавала, тому позивач вважає, що вона прийняла спадщину у розмірі 1/6 частки квартири. Отже, [PERSON] мала право та успадкувала як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері [PERSON] обов`язкову частку у спадщині, що їй належить по закону, а саме половину 1/3 частки квартири, тобто 1/6 від цілої квартири. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2015 р. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частка вищезгаданої квартири за адресою [ADDRESS] . [PERSON] залишив заповіт на [PERSON] . Однак [PERSON] був чоловіком [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб від 10.11.1956 р. та на момент його смерті дружина [PERSON] була жива, проживала разом із ним, та її вік був 78 років. З аналогічних вищезгаданих підстав, обгрунтованих ст.ст. 1241 та 1268 ЦК України, [PERSON] мала право успадкувати половину 1/3 частки квартири, після смерті чоловіка [PERSON] як обов`язкову частку. Після смерті спадкодавця [PERSON] [PERSON] проживала в тій самій квартирі, підтвердженням цього є довідка, видана УЖГ м.Рівне, ЖКП «Покровське» від 29.01.2016 р., заяви про відмову від спадщини не подавала, тому позивач вважає, що вона прийняла спадщину у розмірі 1/6 частки квартири. Отже, [PERSON] мала право та успадкувала як спадкоємець першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] обов`язкову частку у спадщині, що їй належить по закону, а саме половину 1/3 частки квартири, тобто 1/6 від цілої квартири. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2015 р. Померла заповіла все своє майно сину [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] належало: -1/3 частки квартири [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності Наказ № [NUMBER] /26.10.1994 р.; -1/6 частки квартири [ADDRESS] (успадкована як обов`язкова частка після смерті матері [PERSON] ); -1/6 частки квартири [ADDRESS] (успадкована як обов`язкова частка після смерті чоловіка [PERSON] ). Після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу №58448756. 02.02.2016 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадщина складається лише з 1/3 частки квартири [ADDRESS] та зареєстрував право власності на 1/3 вищезгаданої квартири, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2016 р. Таким чином, позивачу 01.12.2016 р. стало відомо відповідно до даних, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власниками квартири, що знаходяться за адресою [ADDRESS] є: - [PERSON] у розмірі 1/3 частки; - [PERSON] у розмірі дві частки по 1/3 кожна, разом 2/3 частки квартири. З наведеного слідує, що [PERSON] набула право власності на 1/3 частки квартири (успадковану після смерті [PERSON] ) та на 1/3 частки квартири (успадковану після смерті [PERSON] ) [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які були видані з допущенням помилок, бо по факту [PERSON] мала право на дві частки квартири по [ADDRESS] (разом 1/3). Отже, виходячи із ст.ст. 203, 229, 1301 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтва право на спадщину за заповітом, видані [PERSON] 12.10.2015 р. за реєстровими номерами №730, 731 підлягають скасуванню, як такі що не відповідають нормам чинного законодавства в частині виключення з обсягу успадковуваного майна обов`язкової частки на спадщину спадкоємця [PERSON] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.07.2017 р. у складі судді Ковальова І.М. відкрито провадження у цивільній справі (а.с.37 т.1). Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2017 р. витребувано у приватного нотаріуса Наумець Л.К. для огляду матеріали спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Згідно розпорядження №1 голови Рівненського міського суду Рівненської області Денисюка П.Д. від 15.05.2019 р. на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України справу передано для розгляду по суті до Рівненського районного суду Рівненської області. Ухвалою Рівненського районного суду від 10.07.2019 р. цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Рівненського районного суду від 20.01.2020 р. позов було залишено без руху. Ухвалою Рівненського районного суду від 13.02.2020 р. продовжено розгляд цивільної справи. Ухвалою Рівненського районного суду від 12.08.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду справи по суті. Ухвалою Рівненського районного суду від 01.12.2020 р. витребувано від Першої Рівненської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з\~відзивом вх.\~17472\~від 18.11.2019\~р.\~представник відповідачки\~ [PERSON] \~ адвокат\~Сокаль В.О.\~вказує,\~що йому відомо, що всі три спадкодавці спірного майна, одночасно та в одного нотаріуса оформили три заповіти на користь його довірительки. Враховуючи їх вік, вбачається, що нотаріус, який оформляв заповіт, роз`яснив їм суть укладених правочинів, вони їх зрозуміли, та свідомо бажали настання саме цих наслідків. Відповідно до заявленого позову вбачається, що спадкодавець позивача змінив свій заповіт на користь позивача, проте він не подавав заяв на спадкування обов`язкових частин інших спадкодавців, оскільки будучи охопленим загальною волею спадкодавців фактично відмовився від своєї обов`язкової частки. Отже, оскільки спадкодавець позивача на час свого життя не оспорював своєї частки, то позивач у відповідності до ст.. 1218 ЦК України, ставши спадкоємцем, лише з цього часу набув прав спадкодавця, що не були припинені днем його смерті. Тобто та обставина, що спадкодавець не подав заяви на прийняття спадщини обов`язкової частки, як того вимагає позивач, не дає підстав його вимагати реалізації таких прав спадкодавця після його смерті. Наведене означає, що заявлений з цих підстав позов, не підлягає до задоволення, оскільки наявні з цього приводу права спадкодавця були припинені днем його смерті, і відповідно не могли бути успадковані позивачем і тим більше не могли бути передані довіреній особі, що підписала позов. Згідно із\~письмовими поясненнями\~(а.с.49\~т.1)\~приватний нотаріус\~Рівненського міського\~нотаріального округу\~Наумець Л.К. вказує, що у позовній заяві зазначено, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , однак у свідоцтві про народження [NUMBER] від 20.12.1952 р. [PERSON] , копія якого додана до позовної заяви, матір`ю останньої записана [PERSON] . Подані представником позивача копії документів не підтверджують родинних зв`язків (мати-дочка) між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, Свідоцтво про народження, видане на ім`я [PERSON] , оскільки батьком записаний [PERSON] , а не [PERSON] , а Свідоцтво про смерть видане на ім`я [PERSON] . Що стосується розміру обов`язкової частки у спадщині [PERSON] після смерті [PERSON] , то вона позивачем визначена невірно як 1/6. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Оскільки після смерті [PERSON] залишилася не лише дружина, а й син, про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] , яка додана до позовної заяви позивачем, то за відсутності заповіту 1/3 частку квартири успадкували б син та дружина по Ѕ відповідно кожному і складала 1/6. Отже обов`язкова частка (при відсутності інших спадкоємців першої черги та наявності у власності спадкодавця лише одного об`єкта спадщини 1/3 частки кватири) становить 1/12 частки квартири. Оскільки згідно законодавства України враховуються всі спадкоємці першої черги, в тому числі онуки за правом представлення згідно ст. 1666 ЦК України слід з`ясувати чи були інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] , крім дружини та сина. При наявності таких обов`язкова частка відповідно буде вираховуватися з урахуванням таких. Тобто буде меншою від 1/12. При цьому обов`язкова частка вирахувана за умови, що спадкодавець мав у власності лише один об`єкт спадщини 1/3 частку квартири. Проте згідно ч.2 ст. 1241 ЦК України До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Із змісту заповіту [PERSON] , посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, вбачається, що спадкодавець володів акціями, а спадкоємець на чиє ім`я він їх заповів не прийняв спадщину, отже, вони будуть успадковуватися спадкоємцями за законом (у даному випадку [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині). При оформленні спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] був поданий звіт про незалежну оцінку майна, вчинений 15.07.2015 р. ТзОВ «Схід-П експерт», згідно якого вартість квартири [ADDRESS] становить 2020 825 грн. Тому вартість 1/12 частки квартири становить 16\~902 грн. Із змісту ч.2 ст. 1241 ЦК України випливає, що розмір обов`язкової частки у спадщині відповідно зменшується на вартість речей домашнього вжитку, цінних паперів, грошових вкладів у банках, неотриманої пенсії, транспортних засобів тощо, тобто на вартість майна, яке не охоплене заповітом, а успадковується спадкоємцем , який має право на обов`язкову частку за законом. Це необхідно враховувати, оскільки якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила ст. 1241 не застосуються (тобто якщо вартість спадкового майна [PERSON] , яке переходить до спадкоємця, що має право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] буде рівною або перевищить 16902 грн., при наявності лише двох спадкоємців за законом дружини та сина померлого. Тому для об`єктивного та правильного визначення розміру обов`язкової частки у спадщині [PERSON] після смерті [PERSON] необхідно з`ясувати також і обсяг та вартість майна останнього. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат Філатова А.В. позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити. У судовому засіданні відповідачка та її представник адвокат Сокаль В.О. позовні вимоги не визнали, просять у їх задоволенні відмовити. Третя особа приватний нотаріус Наумець Л.К. у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення. Клопотань до суду не подано. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та їх представників у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , 10.11.1956 р. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб (а.с. 16 т.1). Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 3.06.1964 р. Горбюро ЗАГС г. Ровно, батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20 т.1). Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1994 р., виданого згідно з наказом від 26.10.1994 р. №486-АБ, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.71 т.1). 29.11.2007 р. [PERSON] згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі\~№5695, на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповіла [PERSON] 29.11.2007 р. [PERSON] згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі №5696, на випадок смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповів [PERSON] (а.с.83 Т.1). 29.11.2007 р. [PERSON] згідно заповіту, посвідченого Омельяненко І.В. приватним нотаріусом Рівненського РНО, зареєстрованого в реєстрі №5697, на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] ; належні акції АТВТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» заповів [PERSON] (а.с.67 зворот Т.1). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане повторно Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ серія [NUMBER] (а.с.11 т.1). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 27.10.2015 р. Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ, серія [NUMBER] (а.с. 15, т.1). 05.03.2013 р. [PERSON] згідно із заповітом, посвідченого Ревою Л.Л. державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1-67, все своє майно заповіла синові [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 1254 ЦК України Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить.\~ Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 27.10.2015 р. Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ серія [NUMBER] . 12.10.2015 р. приватний нотаріус Наумець Л.К. Рівненського МНО видала свідоцтва про право на спадщину №730, 731 на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та на 1/3 частку вказаної квартири після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2016 р. [PERSON] , її сину [PERSON] складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1241 ЦК України\~Право на обов`язкову частку у спадщині. 1. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. 2. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. 3. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Отже, право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування. Стаття\~1268 ЦК України\~визначає особливості прийняття спадщини окремими особами, та, відповідно до частини третьої цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею\~1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо майно спадкується вищевказаними особами (які вважаються такими, що прийняли спадщину), порядок спадкування і набуті ними права на спадкове майно має обов`язково враховувати особливості правового режиму відповідного майна. Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то, відповідно до частини першої\~статті 182 ЦК України,\~право власності та інші речові права, на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з частиною першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Зі змісту\~наведених норм\~слідує,\~що спадщина\~у вигляді\~нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємець не здійснив державної реєстрації права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки. Слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини».\~Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України).\~Зокрема,\~відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. З урахуванням наведеного, слідує,\~що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування,\~тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову. Отже, інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті. Сутність права на обов`язкову частку визначена у\~статті 1241 Цивільного кодексу України. До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218\~\~ ЦК України), окрім випадків, встановлених у\~статті 1219 ЦК України. Стаття 1268 ЦК України\~визначає особливості прийняття спадщини окремими особами. Так, відповідно до частини третьої цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 4\~статті 1268 ЦК України\~встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Співставлення переліку осіб, за якими визнається право па обов`язкову частку, та осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину в контексті частини 4\~статті 1268 ЦК України, свідчить, що їх коло співпадає лише частково. У разі,\~якщо майно\~спадкується вищевказаними особами (які вважаються такими, що прийняли спадщину), порядок спадкування і набутій ними права на спадкове майно має обов`язково враховувати особливості правового режиму відповідного майна. Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то відповідно до частини першої\~статті 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Зі змісту наведених норм слідує, що спадщина у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась на користь спадкоємця із обов`язковою часткою, не переходить до нього автоматично. Нерухоме майно, право власності на яке не виникло у спадкодавця, не може бути включено до спадкової маси, оскільки відповідна державна реєстрація не проведена. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховується увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального підказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Отже, слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини». Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України).\~Зокрема відповідним\~правом наділені\~особи,\~які в\~силу свого\~фізичного стану\~об`єктивно\~позбавлені здатності\~рівної,\~поруч з\~іншими особами,\~реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed