Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У травні 2015 року заявник [PERSON] звернулася до Заводського районного суду з заявою, в якій просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] безвісно відсутнім, в обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що що вона з 1994 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO]. Від шлюбних відносин, 11 серпня 1997 року, у них народилась донька [PERSON], відносно якої [PERSON] було визнано батьківство у встановленому законом порядку. З чоловіком та донькою вони проживали у належній заявнику квартирі, яка розташована за адресою: пр. 50 років СРСР, буд. 1 «Б», кв. 72 у м. Дніпродзержинську, хоча [PERSON] проживав без реєстрації, оскільки він був зареєстрований у своїх батьків [ADDRESS]. Через декілька місяців після народження дитини, сімейно-шлюбні відносини з [PERSON] були припинені і він, забравши всі свої особисті речі із квартири розташованої по пр. 50 років СРСР, буд. 1 «Б», кв. 72 у м. Дніпродзержинську виїхав. З того часу вони стали проживати окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не мають загального бюджету, та навіть не підтримують телефонного зв'язку. Життям дитини [PERSON] ніколи не цікавився та не приймав участі у її вихованні, а також не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки, тому заявник вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. 16 жовтня 1997 року, постановою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутку, щомісячно, на користь заявника до досягнення донькою повноліття. Протягом кількох років [PERSON] виконував рішення суду і сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, хоча вкрай нерегулярно і у незначному розмірі, але з 2006 року виплати з його боку були взагалі припинені, у зв'язку з чим утворилась значна заборгованість по сплаті аліментів, яка на теперішній час складає 60016,00 (шістдесят тисяч шістнадцять) гри.00 коп. Оскільки [PERSON] ухилявся від сплати аліментів, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, добровільно рішення суду не виконував, а місце знаходження його встановити не уявлялось можливим, державний виконавець Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із поданням про оголошення боржника у розшуку. 30 грудня 2008 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська [PERSON], [INFO], був оголошений у розшук у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Однак, до теперішнього часу місце знаходження [PERSON] так і не встановлено, адреса його постійного проживання також невідома, заявник не має про життя колишнього чоловіка жодної інформації вже понад 17 років, їй нічого невідомо про його життя ані від спільних знайомих, ані від його рідних. У теперішній час донька заявниці, [PERSON], після закінчення Дніпродзержинського економічного коледжу, має намір виїхати за межі України - у Польщу, для отримання вищої освіти, однак для цього їй необхідно отримати [PERSON] у Дніпропетровській Польській общині, для чого необхідно отримати дозвіл того з батьків, хто не має [PERSON], тобто [PERSON] необхідно отримати дозвіл батька, якого дитина ніколи не бачила і про якого протягом багатьох років не має жодної інформації, що позбавляє її можливості продовжувати навчання. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім є єдиним способом, який надасть можливість донці у подальшому облаштовувати своє життя без отримання на це дозволу батька, який ніколи її життям не цікавився та не приймав жодної участі у її вихованні та розвитку, тому вона вимушена звернутися до суду з цією заявою за захистом своїх прав та інтересів, та просила її вимоги задовольнити у повному обсязі. Заявник у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі. Представник Дніпропетровської обласної Польської община у судове засідання не зявився, надіслали до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені такі докази по справі шляхом їх оголошення у судовому засіданні: - копії паспорту громадянина України [PERSON], якими підтверджуються громадянство України заявника та її місце реєстрації; - копія свідоцтва про народження [PERSON] серії І-КИ № 223014 виданого 08.04.2009р., актовий запис № 670, де в графі мати записано заявника а в графі батько [PERSON]; - копія свідоцтва про встановлення батьківства серії І-КИ № 102338 виданого 10 вересня 1997 року, яким встановлено [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], актовий запис № 77; - копія ухвали від 30.12.2008 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, якою [PERSON], [INFO], був оголошений у розшук; - копія висновку за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 4180 від 27.05.2015 року, згідно якого заведено розшукову справу, та місцезнаходження [PERSON] встановити не виявилось можливим, та до теперішнього часу розшукати [PERSON] органам ВС не вдалося. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та дослідивши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що у теперішній час донька заявниці, [PERSON], після закінчення Дніпродзержинського економічного коледжу, має намір виїхати за межі України - у Польщу, для отримання вищої освіти, однак для цього їй необхідно отримати [PERSON] у Дніпропетровській Польській общині, для чого необхідно отримати дозвіл того з батьків, хто не має [PERSON], тобто [PERSON] необхідно отримати дозвіл батька. Таким чином, приймаючи до уваги на відсутність [PERSON], в місці свого останнього постійного проживання більш, ніж пять років, та на те, що [PERSON] необхідно отримати [PERSON] у Дніпропетровській Польській общині, суд вважає, що [PERSON] правомірно звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявників, з таких мотивів. Відповідно до ст.43 Цивільного Кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про її місце перебування. Відповідно до ч.2 п.3 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісно відсутньою. На підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що [PERSON] повинен бути визнаний безвісно відсутнім, так як у місці його останнього постійного проживання відсутні відомості про нього протягом одного року; і визнання його безвісно відсутнім не суперечить закону та направлене на захист інтересів та прав заявника у справі, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved