Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2015 року до Харківського районного суду за підсудністю направлено цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості до Харківського районного суду Харківської області, яка надійшла в провадження суду 30.04.3015 року. Матеріали справи хоча і містять документ про уточнення позовних вимог, але така заява не містить самої прохальної частини і за змістом повноважень представника позивача останній не наділений правом зміни позовних вимог. Отже, судом розглянутий позов, поданий в первісному вигляді 02.03.2015 року, в якому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 23351 долар США 84 центи суми основного боргу та відсотків за користування кредитом в порядку дострокового повернення суми боргу, а також 439251 гривень 32 коп. пені та штрафу за прострочення виконання зобовязань за договором. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги і пояснив суду, що відповідачі несуть солідарні зобовязання за кредитним договором, строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки у встановленому законом порядку позивач звернув стягнення на нерухоме майно і лише за умов неможливості звернення стягнення на таке майно в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитом, позивач звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення всієї суми боргу за кредитом та штрафних санкцій. Відповідачі у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що самостійно просили банк в рахунок повного погашення заборгованості продати квартиру, в тому числі покупцям, яких пропонували позивачі, але банк ніяким чином не вирішив такі звернення. Враховуючи такі обставини, відповідачі просили суд повністю відмовити позивачу в задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. 29 грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/2006/840-К/1727, відповідно до якого банк надав кредит [PERSON] в сумі 13800 доларів США на купівлю квартири, що розташована в [ADDRESS], продавцем якої є [PERSON]. Строк повернення кредиту визначений сторонами до 26 грудня 2036 року. Процентна ставка за договором становить 12,99% річних. [PERSON] отримала кредитні кошти готівкою 29 грудня 2006 року відповідно до заявки на видачу готівки № NL-1. Додатково в забезпечення виконання [PERSON] зобовязань перед банком 29 грудня 2006 року між акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та [PERSON] укладено договір поруки № 6/4/2006/840-П/1727, відповідно до якого [PERSON] поручилась перед банком за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за вчасне повернення суми кредиту в розмірі 13800 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом, інших платежів за договором, та можливих штрафних санкцій. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду надано розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем за основним зобовязанням та по сплаті відсотків за користування кредитом, яка в загальній сумі становить 23351,84 долари США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. На підставі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, позивач 30 квітня 2013 року направив позичальнику вимогу про повернення кредиту в повному обсязі та сплаті відсотків. 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в сумі 2069749 доларів США на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована в [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], реєстровий № 3847. 25.07.2013 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 18.06.2013 року реєстровий № 3847 про звернення стягнення на нерухоме майно. Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 26.03.2015 року виконавче провадження по зверненню стягнення на нерухоме майно закрито з причин встановлення мараторію. Таким чином, позивач отримав право вимагати дострокового повернення суми боргу та відсотків за договором позики. На підставі вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідачі зобовязані солідарно повернути заборгованість в повному обсязі у розмірі, що виникла на момент звернення позивача до суду 02.03.2015 року. За наведених обставин доводи відповідачів про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності як підстави для відмови в задоволенні позову відповідно до вимог ст. 267 ЦК України є безпідставними, оскільки судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сторонами не оспорюється і суд визнає доведеним той факт, що позивач, отримавши право на стягнення в повному обсязі основного боргу та відсотків по сплаті кредиту, реалізував своє право шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника за виконавчим написом нотаріуса. Такі дії визнані боржником [PERSON] і не оспорені нею та поручителем до цього часу. Більше того, позивач у судовому засіданні пояснила, що сама вимагала від позивача реалізації квартири в рахунок повного погашення заборгованості. Отже, відповідачами вчинені дії по визнанню боргу, а позивач, не пізніше трирічного строку з моменту звернення стягнення на нерухоме майно за виконавчим написом нотаріуса з метою дострокового погашення всієї суми боргу звернувся до суду із відповідним позовом включаючи вимоги, що виникли з моменту вчинення виконавчого напису. Таким чином, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу та відсотків за користування кредитом в загальній сумі 23351,84 долари США. Щодо інших вимог про стягнення пені та інших штрафних санкцій суд виходить із того, що із наданого суду розрахунку суд не має можливості визначити дійсну суму штрафних санкцій за останній рік, в цій частині вимоги відповідачами не визнані і такі вимоги не враховувались при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Отже, в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в рівних частках з кожної відповідача по 4478 гривень 30 коп.

Outcome: partial