Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Мотуза О.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», треті особи: приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Позивач зазначає, що не укладав договорів позики ні з ТОВ «КФ.ЮА», ні з відповідачем. На копії примірника договору про надання позики на умовах фінансового кредиту немає його підпису, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, а також звертає увагу, що Відповідачем йому не було надіслано жодного повідомлення та вимоги про усунення порушень зобов`язання. Крім того, у виконавчому написі у відомостях про боржника вказана адреса реєстрації та проживання за якою він ніколи не був зареєстрований та ніколи не проживав. У зв`язку із наведеним, просить визнати виконавчий напис за № 18030, вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. 03.02.2021 таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою до суду представником позивача адвокатом Мотузом О.В. подано заяву про забезпечення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 року визначено головуючого суддю Петрова Д.В. Ухвалою від 18.05.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича. Ухвалою від 18.05.2021 заява [PERSON] в особі представника адвоката Мотуза О.В. про забезпечення позову у справі задоволена. Зупинено стягнення грошових коштів у виконавчому провадженні № 64804487, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. на підставі виконавчого напису нотаріуса ЖМНО Горая О.С. № 18030 від 03.02.2021. 16.06.2021 до Подільського районного суду м. Києва надійшла для виконання та відома постанова приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О.І. від 11.06.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 64804487. 05.07.2021 до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява позивача в особі представника адвоката Мотуза О.В. в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документами. Відзив від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не надійшов. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, відповідно до вимог закону представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлявся належним чином що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не відомі. Третя особа приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18030, за яким підлягає стягненню з [PERSON] який є Боржником за кредитним договором № 1-1-115801 від 10.12.2018, укладеним з ТОВ «КФ. ЮА», ідентифікаційний код юридичної особи 41940643, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20190524/2-П від 24.05.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 39992082, місцезнаходження: 04071, місто Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, IBAN [NUMBER] у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634, заборгованість на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», за період з 23 травня 2019 року по 06 січня 2021 року, загальною сумою у розмірі 10 546,00 грн., яка складається з: 3 649,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 1 842,80 грн. простроченої заборгованості за комісією; 3 649,00 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту; 0,00 грн. строкової заборгованості за комісією; 1 423,00 грн. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. строкової заборгованості за штрафами і пенями, а всього разом 10 546,00 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 03.02.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Згідно вказаного Переліку, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. від 03 лютого 2021 року, пропонується звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 1-1-115801 від 10.12.2018, укладеним з ТОВ «КФ. ЮА», ідентифікаційний код юридичної особи 41940643, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20190524/2-П від 24.05.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» ідентифікаційний код юридичної особи 39992082, місцезнаходження: 04071, місто київ, вул. Набережно-Лугова, будинок 8, реквізити: IBAN [NUMBER] у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634. Строк платежу настав, стягнення заборгованості загальною сумою у розмірі 10 546,00 грн. провадиться за період з 23 травня 2019 року по 06 січня 2021 року. Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 18030. Так, у виконавчому написі відсутнє будь-яке посилання на документ, який би доводив наявність у заявника права вимоги за кредитним договором між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» і [PERSON] . Таким чином, як вбачається із пакету документів заявник ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не подав нотаріусу необхідний документ, яким має бути оригінал кредитного договору, або - за змістом закону, що встановлює дану вимогу - у разі відступлення права вимоги - нотаріусу у такому випадку мають бути подані сукупність документів: кредитного договору і договору про відступлення-набуття права вимоги новим кредитором. Натомість в поданому заявником пакеті необхідних документів відсутній договір про відступлення права вимоги чи інший документ, який би прямо вказував на заміну первісного кредитора на нового - заявника. Це явно не відповідає вимогам закону, який встановлює перелік необхідних документів, які мають бути подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Отже, заявником не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Таким чином, виконавчий напис вчинено за заявою особи, яка не подала необхідних документів і зокрема не подала документу, який би засвідчував право вимоги вказаної особи; даний виконавчий напис вчинено на підставі документів, які не підтверджують безспірність даної заборгованості і відповідно дає підстави для безспірного її стягнення. З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена судом, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт існування договору, підписаного електронний цифровим підписом не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується копією квитанції № 40058 від 07.05.2021 про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. за подачу позовної заяви, та копією квитанції № 40059 від 07.05.2021 про сплату судового збору у сумі 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позовна заява містить орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та складається із витрат Позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 (шість тисячі гривень 00 коп.) станом на дату подання позову. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Правнича допомога позивачу у справі № 758/10579/19 надавалась адвокатом Хворост Дарією Михайлівною. 12 квітня 2021 року [PERSON] (Клієнт) та Адвокатське об`єднання «Фаворит», в особі старшого партнера адвоката Мотуза Олександра Володимировича (Об`єднання ) уклали Договір про надання правової допомоги (надалі - «Договір»). Відповідно до п. 1.1. Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання щодо надання Клієнту всіх видів правової допомоги, що визначні Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством України, а Клієнт зобов`язується оплачувати таку правову допомогу. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Об`єднанню винагороду в розмірі, визначеному Додатками до цього Договору . Згідно з додатком № 2 від 06 травня 20221 року до Договору про надання правової допомоги від 12.квітня 2021 року, Клієнт здійснює оплату на користь Об`єднання за виконання ним передбачених у цьому додатку доручень в такому розмірі: надання консультацій правового характеру - від 500,00 грн.; складання позовної заяви або апеляційної чи касаційної скарги - від 2 500,00 грн.; складання інших документів правового характеру - від 1 000,00 грн. 06 травня 2021 року сторони уклали акт приймання-передачі наданих послуг, яким затвердили перелік та обсяг наданої правової допомоги (послуг). Згідно вказаного акту АО надало Клієнту правову допомогу відповідно до умов Договору, а Клієнт прийняв таку правову допомогу (послуги), а саме: надання консультацій правового характеру щодо правовідносин між Замовником та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал», доцільності та можливості оскарження виконавчого напису нотаріуса - 750 грн; надання консультації правового характеру щодо порядку розгляду судами справ в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, заяв про забезпечення позову та щодо виконання судових рішень - 750 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви Замовника до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 3 000,00 грн; підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову Замовника до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 1 500,00 грн. Таким чином, витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу у справі № 758/6529/21 склали 6 тис. грн, а їх понесення підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. Суд визнає витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу у розмірі 6 тис. грн фактично здійсненими за відсутності факту їх оплати, в зв`язку з тим, що [PERSON] має сплатити їх згідно із договірними зобов`язаннями. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено 39. Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 40. Такий підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати випливає також із практики Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 8 жовтня 2009 року у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03) п. 106 «…хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов`язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань, відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними». Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На думку суду, у даній розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved