Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У червні 2015 року прокурор Орджонікідзевського району м.Маріуполя звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи тим, що вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, спричинило шкоду інтересам держави у вигляді бюджетних витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у нейрохірургічному відділенні КЗ «Міська лікарня № 5» з 28.06.2012 року по 30.08.2012 року на загальну суму 7607,92 грн. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Маріупольської міської ради шкоду, завдану державі вчиненим злочином, в сумі 7607,92 грн. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Маріупольської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, оскільки витрачені медичним закладом кошти не використані на придбання ліків для потерпілого. Також пояснив, що працює у ПАТ «МК «Азовсталь», має офіційний заробіток, проте має на утриманні матір інваліда 2 групи та сплачує два банківські кредити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Судом встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді машиніста крана металургійного виробництва, зайнятого на гарячих ділянках робіт, під час виконання своїх посадових обовязків на території киснево-конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» (м.Маріуполь, вул.Лепорського,1) 28 червня 2012 року приблизно о 14 годині 05 хвилин, порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищую небезпекою на виробництві. Що спричинило тяжкі наслідки, а саме травмувало потерпілого [PERSON], [INFO], спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою тривалий розлад здоровя на термін понад двадцять один день і знаходяться в прямому причинно-слідчому звязку з наступившими подіями. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 272 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі із позбавленням права займатися діяльністю, що повязана з виконанням робіт з підвищеною небезпекою. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок суду у справі про кримінальне правопорушення обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За довідкою КЗ «Маріупольська міська лікарня № 5» від 17.07.2015 року № 592 фактичні витрати на утримання [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Маріупольська міська лікарня № 5» з 28.06.2012 року по 30.08.2012 року, склали 7607,92 грн. за 63 ліжко-дні, в тому числі заробітна плата робітників нейрохірургічного відділення - 5776,88 грн., комунальні послуги - 1236,65 грн., харчування 594,39 грн. Вартість одного ліжко-дня 120,76 грн. Джерелом фінансування КЗ «Маріупольська міська лікарня № 5» є міський бюджет. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Маріупольська міська рада понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між його діями та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по їх відшкодуванню необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому матеріальне становище відповідача не береться до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved