Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову послався на те, що 19 листопада 1990 року отримав ордер № 513 на жиле приміщення - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Після вселення в квартиру, в ній були зареєстровані він, його син [PERSON], доньки [PERSON], [PERSON] та онука [PERSON] З листопада 2013 року його син [PERSON] у вказаній квартирі не мешкає, до квартири не з`являється, за надані комунальні послуги не платить. Витрат на утримання квартири не несе, залишаючись зареєстрованим за адресою житлового приміщення, спілкування з позивачем не підтримує. Перешкод в користуванні ані позивач, ані інші члени сім`ї відповідачу не чинять. Квартира залишається в житловому фонді держави. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою. Позивач надав суду заяву згідно якої просив розглядати позов за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, у відповідності до якої просить проводити розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечив. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на підставі ордеру від 19 листопада 1990 року № 513 надано в користування житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в якій позивача зареєстровано з 29 січня 1991 року. Також у вказаній квартирі, окрім позивача та інших членів його сім`ї з 11 червня 2006 року зареєстровано [PERSON], [INFO] сина позивача. У відповідності до акту, складеного БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району 25 квітня 2017 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з листопада 2013 року, заяв про продовження строку його тимчасової відсутності в квартирі не надходило. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає понад шість місяців, а лише зареєстрований в ній. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому в користування спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання - наявні підстави для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач сплатив при зверненні до суду судовий збір в розмірі 640,00 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved