overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У травні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказують, що 11.03.2011 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Кобеляки по вул. Лугова, 11 Полтавської області, розташований на не приватизованій земельній ділянці розміром 0,06 га, виділеній покійнику для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вони є спадкоємцями за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі прохали суд визнати за ними в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали повністю. Представник відповідача [PERSON]В в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України «внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини». З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2011 року помер [PERSON] (а.с. 6). Позивачі є спадкоємцями за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження (а.с. 7, 8, 9). Згідно довідки Кобеляцької міської ради [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті в м. Кобеляки по вул. Лугова, 11 -А Кобеляцького району Полтавської області та мав не приватизовану земельну ділянку по цій же адресі, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.13, 14). Даний будином придбано шляхом забудови в 1991 році (а.с.10-12). Державна реєстрація права власності на нерухоме майно не здійснена . Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом після померлого [PERSON], який не здійснив державну реєстрацію нерухомого майна, необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 11 жовтня 1997 року Огіївською сільською радою Народних депутатів Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, зловживання відповідачем спиртними напоями, подружня зрада. На підставі чого в їх сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинилися з березня 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За наведених обставин шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам та дитини, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У травні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 31.10.2009 року у виконкомі П'ятигорської сільській раді Тетіївського району Київської області, актовий запис № 10. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою за №46 виданою 02.02.2015р. Оспківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з липня 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, відповідач проживає окремо. Можливості зберегти дану сім'ю немає, позивачка бажає створити нову сім'ю. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення вона не згодна і тому просить суд розірвати вказаний шлюб, малолітню дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу прошу залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Спору про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5), копію свідоцтва про народження (а.с.17), проаналізувавши їх в сукупності та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем Рахімовим Нажмуддіном, зареєстрований 06 червня 1987 року відділом запису актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м. Ташкент (Узбецька СРСР), актовий запис № 335. Від шлюбу сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружні стосунки припинені вже тривалий час, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені через те, що минуло більше 10 років як шлюбні відносини припинились, сім'я фактично розпалась. За наведених обставин шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.7) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання їх дитини сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1.000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 26.05.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2012р. шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження серії 1-ТП№088343 від 18.11.2008р. Відповідач, як батько дитини, добровільно матеріальну допомогу на її утримання давати відмовляється. Він не офіційно не працює та не має постійного місця роботи, інших утриманців немає, має добрий стан здоровя, тому має можливість надавати дитині матеріальну допомогу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію рішення суду від 01.03.2012р. (а.с.5-6), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.7), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим частковому задоволенню. Також, статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобовязують відповідача як батька своїх дітей надавати матеріальну допомогу на її утримання. Однак, сторони між собою не можуть домовиться щодо порядку та способу їх утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Суд, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, враховуючи вище зазначене та положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 26.05.2016 року, і до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає судові витрати на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 09 червня 2012 року у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис №80. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння узгодження поглядів на сімейне життя та сімейні обов»язки, подальше збереження шлюбу вважає не можливим, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №80. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем з 05 серпня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1009. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем з 02 лютого 2015 року шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільно набутого майна не мають, вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, після розірвання шлюбу за їхньою домовленістю з відповідачем дитина буде проживати з нею, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка в судове засідання не з»явилась, але на адресу суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 05 серпня 2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1009. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони з 02 лютого 2015 року шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, згода на утримання доньки між ними досягнута, донька після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначала, що 22.06.2002 року у відділі РАГС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 28, зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили з червня 2011 року. Причиною розпаду сімї є те, що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи в розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не зявилася. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.06.2002 року у відділі РАГС Кобеляцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 28 (а.с. 4). Від спільного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Шлюбні відносини припинили в червні 2011 року. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній, діти залишаються проживати з позивачкою На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначала, що 26.09.2010 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили рік тому. Причиною розпаду сімї є те, що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.09.2010 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Шлюбні відносини припинили рік тому. Діти проживають з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У травні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 30.09.2000 року в Бродщинській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, (актовий запис № 2), зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили по тій причині, що чоловік зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує фізичне насильство. Позивачка прохала суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03.06.2015 року сторонам призначено шестимісячний строк для примирення. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що спільне проживання припинили в травні 2015 року. Протягом строку, наданого для примирення, з відповідачем не помирилась, оскільки відповідач не змінив свою поведінку. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.09.2000 року в Бродщинській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 5) Шлюбні відносини припинили в травні 2015 року. Протягом строку, наданого судом, сторони не помирились. Спір про місце проживання дитини відсутній, дитина залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved