Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 1 в будинку № 5 по вулиці Перспективній в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що вона, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована вона та її донька [PERSON], [INFO], яка у 2005 році вийшла заміж за громадянина [PERSON], і в 2007 році переїхала на постійне місце проживання до Польщі, де проживає по теперішній час. Відповідач не має можливості приїхати в Україну, тому в 2015 році надала довіреність для зняття з реєстраційного обліку місця проживання за адресою [INFO]. Але у знятті з реєстрації відповідача їй було відмовлено з тих підстав, що в довіреності не вказано, куди саме необхідно виписати особу. Разом з позовом позивач надала заяву відповідача від 25.05.2018 року про те, що вона просить задовольнити вимоги [PERSON] про виписку з квартири [ADDRESS] її, [PERSON], оскільки сама вона живе у Польщі і приїхати не має можливості. Відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 14.06.2018 року відповідач повторно надала заяву про те, що позов визнає і просить його задовольнити. З метою ідентифікації особи долучено копію паспорту [PERSON] На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Щодо законних підстав. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на\~користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем (заява від 14.06.2018 року), це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи на те, що позивач є власником частини квартири [ADDRESS], а відповідач, хоча і зареєстрована в квартирі, однак не проживає в ній з 2007 року, факт реєстрації в квартирі відповідача, яка в ньому не проживає, порушує права позивача як власника, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог\~відповідно до ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 352,40 гривень. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved