Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який уточнив у серпні 2016 року. У позовній заяві та в уточненій позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.09.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 26689,81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 0,01% на рік. Відповідач порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 05.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 30481,33 грн., а саме: 12290,45 грн. заборгованість за кредитом, 1,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7374,12 грн. заборгованість по пені за користування кредитом, 10815,03 грн. штраф за п. п. 2.2 генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 30481,33 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в день підписання генеральної угоди відповідач повинен мати на будь-якому відкритому рахунку суму 5000 грн. При формуванні розрахунку заборгованості за генеральною угодою банком було враховано цю суму. Позичальник прострочив виконання зобовязань за генеральною угодою більше як на 31 день, тому з 32 дня порушення заборгованість вважається простроченою та відповідачу нараховується штраф. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та визнавав свої зобовязання за договором, оскільки до певного часу належним чином їх виконував. Відповідач та його представник у судове засіданні зявилися, позовні вимоги визнали частково. В частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом не заперечували. Щодо стягнення пені та штрафу просили відмовити, посилаючись на пропущений позивачем строк позовної давності. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] 18 вересня 2014 року уклав з позивачем [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток. Згідно даної [PERSON] угоди банк надає [PERSON] строковий кредит у сумі 26689,81 грн. на строк 6 місяців з 18.09.2014 року до 31.03.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 26689,81 грн. в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню коштів, сплати процентів у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця у сумі 4448,3 грн. Дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 31.03.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем заявлено, що відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 05.05.2016 року виникла заборгованість у розмірі 30481,33 грн., а саме: 12290,45 грн. заборгованість за кредитом, 1,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7374,12 грн. заборгованість по пені за користування кредитом, 10815,03 грн. штраф за п. п. 2.2 генеральної угоди. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не вбачається, з якого часу почала утворюватися заборгованість. Згідно п. 2.2. [PERSON] угоди при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобовязанням, строк яких не наступив, сторони узгодили , що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою та відповідач сплачує штраф у розмірі 10815,03 грн. Згідно п. 2.8. при порушенні відповідачем зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Щодо стягнення з відповідача штрафу, суд вважає дану вимогу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Тому суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення штрафу з відповідача. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становитиме 19666,30 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial