Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У травні місяці 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із заявою в якій вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пунктів 3.3 умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Однак позичальник належним чином своїх зобовязань за договором не виконував, і станом на 30.04.2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 14 099,76 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 7 633,86 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 4 618,29 грн., 700,0 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 647,61 грн. процентна складова, відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв»язку із станом здоров»я, проти поданого позову заперечив. Мотивує такі заперечення тим, що відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк позовної давності якого минув. Заява на відкриття карткового рахунку і отримання фінансового кредиту відбулось 17.07.2006 року, тому згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки. Він не отримував та не підписував наданих банком умов та правил надання банківських послуг, на які посилається банк як на невід»ємну частину договору від 17.07.2006 року. Окрім того, у поданій заяві про надання кредиту зазначена сума 6 500,0 грн. Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Тому із викладених підстав суд не може погодитись із запереченнями відповідача, оскільки ним строк давності переривався сплатою кожного наступного платежу. Останнє погашення за кредитом відбулось 09.10.2015 року, в при цьому відповідач не надав суду платіжної картки. Однак позичальник належним чином своїх зобовязань за означеним кредитом не виконував, допустив заборгованість та станом 30.04.2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 14 099,76 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 7 633,86 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 4 618,29 грн., 700,0 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 647,61 грн. процентна складова, відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг. У відповідності до умов договору позичальник зобовязаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також сплачувати проценти та пеню. Строк погашення кредитних зобовязань позичальника не минув, позаяк періодично ним здійснювались погашення за кредитним договором, і останнє погашення відбулось 09.10.2015 року. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 14 099,76 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved