Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь суму коштів в розмірі 30060,36 грн., як надміру перераховану суму грошової допомоги, у зв'язку із виявленням уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації. Позов мотивований тим, що 27.02.2015 до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Управління) звернулась громадянка [PERSON] щодо надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), визначено, що особа подає заяву про надання грошової допомоги, де зазначається серія номеру паспорту та ким і коли виданий паспорт громадянина України. Державною фінансовою інспекцією в м. Києві проведено планову ревізію законності призначення, нарахування та виплату усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів ( в т.ч. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам) за період з 01.01.2014 по 01.06.2016 року, якою встановлені порушення, що відображені в акті ревізії від 04.07.2016 року №06-30/753. Зокрема, зазначено, що при зверненні до Управління для призначення відповідачу допомоги як внутрішньо переміщеній особі, відповідач надав паспорт, серія та номер якого, обліковується компетентними органами, як втрачений. На запрошення до Управління щодо виявленого порушення Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідач надала пояснення, що паспорт дійсно втрачала в 2011 році, але потім його було знайдено, при цьому новим паспортом вона не користувалась, та пред'явила старий паспорт, копію якого долучила до особової справи. Також, у відповіді від 19.12.2016 № 10817/125/52/03-2016 Головного Управління Національної поліції у місті Києві зазначено, гр. [PERSON], паспорт втрачено 08.04.2011. Таким чином, на думку позивача, у діях [PERSON] вбачається порушення пункту 19 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503 (далі- Положення № 2503), про втрату паспорта громадянин зобов'язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, який видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. При цьому, згідно пункту 21 зазначеного Положення №2503, знайдений загублений паспорт підлягає здачі до центрального органу виконавчої влади, що зреалізує державну політику у сфері громадянства. Відповідачу на підставі заяв призначено допомогу: - від 27.02.2015 № 445 в розмірі 1768 грн на період з 27.02.2015 по 26.08.2015; - від 12.08.2015 № 2290 в розмірі 1768 грн на період з 27.08.2015 по 26.02.2016; - від 29.02.2016 № 415 в розмірі 1768 грн на період з 29.02.2016 по 31.07.2016, загалом сума переплати становить 30 060 грн. 36 коп. Розпорядженням Управління від 12.07.2016 року б/н припинено виплату допомоги на виконання пункту 12 Порядку (виплата допомоги припиняється у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації). Відповідно до пункту 11 Порядку у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги кошти стягуються в судовому порядку, а тому на думку позивача, вищевказана сума переплати має бути стягнута з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Стороною відповідача до суду подано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що [PERSON] дійсно не здала свій паспорт громадянина України із серійним номером [NUMBER] від 11.02.1997 після того, як знайшла його, і вказала дані цього паспорта в заявах на отримання щомісячної адресної допомоги для неї та її чоловіка [PERSON] Однак вона це зробила без будь-якої протиправної мети. При цьому, вважала, що використовує паспорт із серійним номером [NUMBER] від 11.02.1997 правомірно, оскільки не знала норм законодавства, які регулюють обіг втраченого паспорта громадянина України після його знаходження власником і передбачають обов'язок здати його. Разом з цим, зазначає, що після того, як вона здала 17.01.2017 втрачений паспорт із серійним номером [NUMBER] від 11.02.1997 до Печерського РВ ГУ ДМС України в м. Києві, 22.02.2017 знов подала до Управління заяву про надання їй та її чоловікові [PERSON] щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У зазначеній заяві [PERSON] указала дані свого нового паспорта громадянина України від 28.04.2011 із серійним номером [NUMBER]. Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про виплату [PERSON] для неї та її чоловіка [PERSON] щомісячної адресної допомоги і ця допомога щомісячно надається до теперішнього часу. Відповідач вказує, що [PERSON] не отримала для себе ніякої вигоди від того, що вказала в заявах про отримання допомоги дані свого втраченого паспорта, який вона знайшла, замість того, щоб вказати дані паспорта від 28.04.2011 із серійним номером [NUMBER]. Навіть якби [PERSON] у заявах від 27.02.2015, 27.08.2015 і 29.02.2016 указала дані свого паспорт від 28.04.2011 із серійним номером [NUMBER] і якби вона пред'явила би саме цей паспорт, вона також отримала би щомісячну адресну допомогу на себе і свого чоловіка [PERSON] в сумі 30 060,36 грн., оскільки [PERSON] та її чоловік мали і мають на даний час право на отримання зазначеної допомоги. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішені спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2015, 12.08.2015, 29.02.2016 [PERSON] зверталась до Управління із заявами про надання їй та її чоловікові [PERSON] щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 5-7). Розпорядженням Управління від 12.07.2016 №б/н припинено виплату допомоги по о/р 607005/150 з 01.08.2016 та виведено переплату з 27.02.2015 на підставі акту ревізії використання коштів від 04.07.2016 № 06-30/753 (а.с.8). Відповідачем в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову не заперечувався факт отримання щомісячної адресної допомоги за заявами від що 27.02.2015, 12.08.2015, 29.02.2016 на загальну суму 30060,36 грн., а тому суд знаходить встановленим цей факт. Відповідно до листа Печерського Управління поліції ГУ НП у м. Києві від 19.12.2016 № вх. 10817/125/52/03-2016, [PERSON] паспорт втрачено 08.04.2011 (а.с. 9). Згідно з Актом про вилучення/тимчасове затримання паспорта громадянина України від 17.01.2017 № 7/1 у [PERSON], [INFO], вилучено паспорт громадянина України [NUMBER], виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку від 11.02.1997 (а.с. 10). Відповідно до довідок від 04.08.2017 № 0000288692 та від 07.08.2017 № 0000290608, [PERSON] та її чоловік [PERSON] взяті на облік внутрішньо переміщеної особи. Пунктом 2 Порядку встановлено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. За змістом п. 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. Підстави припинення виплати грошової допомоги визначені п. 12 Порядку, зокрема, до таких відноситься виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Як на правову підставу задоволення позову та механізм повернення грошових коштів позивач посилається на п. 11 Порядку, у зв'язку із поданням відповідачем недостовірних відомостей. Разом з тим, п. 12 Порядку встановлено додатковий критерій недостовірної інформації, така інформація має впливати на призначення грошової допомоги. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою та має право на отримання щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Факт надання відповідачем недійсного паспорту, такої обставини не спростовує, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову з мотивів наведених в ньому. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що до компетенції Управління не відноситься застосування щодо [PERSON] будь-яких заходів за порушення нею п. п. 19, 21 Положення № 2503, оскільки метою діяльності Управління є провадження соціальної політики держави, яка полягає в наданні соціальних пільг та допомог, компенсацій та інших видів соціальних виплат, встановлених законодавством, забезпечення соціального захисту пільгових категорій населення, забезпечення реалізації державної політики зайнятості на відповідній території.

Outcome: dismissed