Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У травні 2017р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 07 вересня 2007р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRRX11710003 від 07 вересня 2007р., згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1833,60грн. зі сплатою 15,17% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07 вересня 2008р. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №ODXRRX11710003 від 07 вересня 2007р., у тому числі: заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість по комісії, пеня та штраф, в загальній сумі 15409,30грн. та судові витрати, а саме судовій збір в сумі 1600,00грн. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» діюча за довіреністю від 26 грудня 2016р., в судове засідання зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.29,38). Відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 41-45). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 07 вересня 2007р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRRX11710003 від 07 вересня 2007р., згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1833,60грн. зі сплатою 15,17% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07 вересня 2008р (а.с.7,8-11). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту. Встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» є юридичною особою відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.13,15,16). Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором №ODXRRX11710003 від 07 вересня 2007р. виконав в повному обсязі, однак відповідачка від виконання своїх зобовязань ухиляється. Через невиконання зобовязань за кредитним договором №ODXRRX11710003 від 07 вересня 2007р. у відповідачки станом на 17 лютого 2017р. склалася заборгованість перед ПАТ КБ «Приват Банк» по відсоткам за період з 17.02.2012року по 17.02 2017року сумі 15409,30грн., яка розрахована наступним чином: 1688,69грн. (розмір простроченої заборгованості) х0,50% (розмір % ставки в деньх185 днів прострочення/100)+15409,30грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору №ODMLR102464677 від 14.02.2013р.(а.с.5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1600,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки. Крім того, за публікацію оголошень в пресі позивачем було сплачено 1040грн., які також слід стягнути з відповідачки на користь банку (а.с.39,40).

Outcome: approved