Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 24 січня 2012 року помер її дід [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Юрка Тютюнника (раніше - Кірова), 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. Будівництво здійснювалося [PERSON] на відведеній для цієї мети земельній ділянці та на підставі всіх необхідних дозволів, в тому числі й на будівництво, відповідно до проектної документації, проте за життя забудовник, завершивши будівництво, не встиг здійснити відповідні дії, необхідні для прийняття майна в експлуатацію, не отримав правовстановлюючий документ та не зареєстрував право власності щодо спірного майна. В зв'язку з цим нотаріус відмовив позивачці, як спадкоємцю за заповітом, що належним чином прийняла спадщину та частину її оформила, в оформленні прав на вказане майно. Тому [PERSON] просила визнати за нею права та обовязки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Юрка Тютюнника, 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району - в підготовче судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору, а тому суд вважав можливим розглядати справу у відсутності позивачки та представника відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали інвентарної справи щодо житлового будинку по вул. Юрка Тютюнника, 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 24 січня 2012 року помер дід позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Юрка Тютюнника (раніше - Кірова), 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. Будівництво здійснювалося [PERSON] на відведеній для цієї мети земельній ділянці та на підставі всіх необхідних дозволів, в тому числі й на будівництво, відповідно до проектної документації, проте за життя забудовник, завершивши будівництво, не встиг здійснити відповідні дії, необхідні для прийняття майна в експлуатацію, не отримав правовстановлюючий документ та не зареєстрував право власності щодо спірного майна. В зв'язку з цим нотаріус відмовив позивачці, як спадкоємцю за заповітом, що належним чином прийняла спадщину та частину її оформила, в оформленні прав на вказане майно. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації - з моменту його державної реєстрації. До закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого обєкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 177 та ч. 1 ст. 178 цього Кодексу визначають, що обєкти цивільних прав (в тому числі майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Водночас згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини в спосіб, передбачений законом. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини незалежно від її оформлення. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину та частину її оформила. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через нотаріальні органи, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право останньої підлягає захисту шляхом визнання її власником прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved