Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання спадкового договору, в якій вказала, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. 03.12.2014 позивачкою був укладений спадковий договір з відповідачкою [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., реєстровий № 2118. Вказаний договір 03.12.2014 року був зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 56853830. За цим договором позивачка передає після своєї смерті право власності на свою квартиру [ADDRESS] [PERSON] , а вона зобов`язалася виконувати умови вказаного договору. Однак, станом на сьогоднішній день, відповідач (набувач) своїх зобов`язань не виконує. Так, згідно з п.7 спадкового договору, відповідач (набувач) зобов`язалася забезпечувати лікарськими препаратами, а у випадку необхідності та на вимогу відчужувача забезпечувати лікарськими засобами; в разі погіршення стану здоров`я, забезпечити належний індивідуальний догляд за відчужувачем (харчування, прибирання в квартирі, гігієнічні послуги тощо). Але відповідачка (набувач) з 03.12.2014 по теперішній час не доглядає позивачку (відчуживача), за увесь цей час тільки декілька разів відвідувала її вдома. Інколи, до лютого 2020 року, до позивачки приходила матір відповідачки. З лютого 2020 року жодного разу до позивачки ні відповідачка, ніхто з родичів не приходив, не навідувався, не надавав потрібної допомоги, на зв`язок із нею не виходить. Допомогу їй надають лише працівники Бородінського відділення соціальної допомоги і вони фактично виконують послуги, які повинна виконувати відповідачка. Позивачка 30.06.2020 звернулася з заявою до відповідачки з вимогою добровільно розірвати спадковий договір у нотаріуса, але відповіді від відповідачки не отримала. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд розірвати спадковий договір від 03.12.2014, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., реєстровий № 2118, укладений між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: [NUMBER] , та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: [NUMBER] , скасувати заборону відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження: 7924830), накладеного приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. 03.12.2014, реєстровий № 2119, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме - квартири за адресою : [ADDRESS] , підстава обтяження спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. 03.12.2014, реєстровий № 2118. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Мосіна О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце справи була повідомлена вчасно, шляхом надіслання судової повістки та оголошення на сайті суду, відзив на позов суду не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, заслухавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч. ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , яка належить їй: 1/2 частка на підставі Свідоцтва за № 865 від 01.04.1993, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів міста Запоріжжя, яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19.10.2012р., яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. 03.12.2014 [PERSON] та її правнучка [PERSON] уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., реєстровий № 2118, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язується виконувати вимоги позивача і в разі її смерті набуває право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,11 квадратних метрів, у тому числі житловою площею 29,4 квадратних метрів. Вказаний договір 03.12.2014 зареєстровано приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. у спадкову реєстрі за № 56853830, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У зв`язку з посвідченням спадкового договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. за реєстровим № 2119 була накладена заборона відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , до виконання, припинення, чи розірвання договору. Зазначене обтяження нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, номер запису обтяження: 7924830. Згідно з п.7 спадкового договору, відповідачка (набувач) зобов`язалася забезпечувати лікарськими препаратами, а у випадку необхідності та на вимогу відчужувача забезпечувати лікарськими засобами; в разі погіршення стану здоров`я, забезпечити належний індивідуальний догляд за відчужувачем (харчування, прибирання в квартирі, гігієнічні послуги тощо). Однак, відповідачка договір у повному обсязі не виконує. Згідно пояснень позивачки, відповідачка (набувач) з 03.12.2014 по теперішній час не доглядає позивачку (відчуживача), за увесь цей час тільки декілька разів відвідувала позивачку вдома. До лютого 2020 року до позивачки приходила матір відповідачки. З лютого 2020 року жодного разу до позивачки ні відповідачка, ніхто з її родичів не приходив, не навідувався, не надавав потрібної допомоги, на зв`язок із нею не виходить. Позивачка 30.06.2020 звернулася з заявою до відповідачки з вимогою добровільно розірвати спадковий договір у нотаріуса, але відповіді від відповідача не отримала. Судом витребувана довідка з Департаменту надання адміністративних послуг, з якої встановлено, що відповідачка [PERSON] зналася з реєстрації в 2018 році за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивачки, підтвердили, що відповідачка не виконує договірних зобов`язань, оскільки [PERSON] проживає одна. Ніхто окрім соціальних працівників її не відвідує, допомоги не надає. Інколи на прохання позивачки свідки надають їй необхідну допомогу. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які є працівниками Бородінського відділення соціальної допомоги, підтвердили, що відповідно до умов укладеного договору вони готують їжу позивачці, купують продукти харчування, прибирають квартиру, перуть білизну. Позивачка неодноразово скаржилася їм, що ніхто з родичів до неї не навідується, навіть не дзвонить. Вказані обставини підтверджуються Індивідуальними планами надання соціальної послуги догляду вдома за 2016 рік, 2017 рік, Договором про надання соціальних послуг, укладеним між запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та [PERSON] , який набрав чинності з 21.03.2018 і діяв до 21.03.2019, після чого неодноразово продовжувався і наразі діє до 20.03.2021, Індивідуальним планом надання соціальної послуги догляду вдома за 2018 рік. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідачка не виконує розпорядження відчужувача [PERSON] , визначені умовами спадкового договору. Відповідно до вимог частини 1 статті 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно до вимог частини 1 статті 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Відповідно до ч.1 ст.1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем розпоряджень відчужувача. Згідно із ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачкою доведено в судовому засіданні, що відповідач не виконує договірних зобов`язань за спадковим договором, а відповідачем не доведено факт належного виконання умов спадкового договору, з огляду на вищевикладене, заявлені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач на підставі п.8 ч.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то його слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved