overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що вона народилась 13.08.1999 р. У 2013 році вона познайомились, почала зустрічатись з [PERSON], якого покохала. 24.05.2015 р. вона народила доньку, батьком якої є [PERSON] У цей час вона та [PERSON] бажають зареєструвати шлюб, але у цьому відділом РАЦС їй відмовлено через ту обставину, що вона не досягла відповідного віку. З наведених підстав [PERSON] просила надати їй право на шлюб з [PERSON] Заслухавши пояснення заявниці, зацікавленої особи [PERSON], та законного представника батька заявниці [PERSON], суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею 23 СК України встановлено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця народилась 13 серня 1999 року, що підтверджено свідовом про народження. (а.с. 3) Станом на цей час [PERSON] не досягла 16 років, а тому її заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають окремо близько одного року, з того ж часу не ведуть спільне господарство. На примирення сторони не погоджується. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). У судовому позивач пояснила, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків близько одного року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 квітня 2013 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, на примирення не згодні. У зв'язку з цим Позивачка просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 квітня 2013 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві. (а.с. 4) Сторони від відносин мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 03.03.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 408. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю. На даний час сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. На думку позивача, їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо, шлюб існує лише формально. Спільні діти забезпечені окремим житлом, питання розподілу майна буде вирішуватися в позасудовому порядку. Також між сторонами досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дітей. У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON], залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення після надання строку для примирення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 24.06.2008 року, судом встановлено, що 03.03.2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 408 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5, 6). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Ухвалою суду від 22 червня 2015 року сторонам було надано строк на примирення протягом трьох місяців, однак даний захід збереження сім'ї не дав позитивного результату. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, а також приймаючи до уваги, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не дало позитивного результату, суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 24.09.2010 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2337. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка й надалі буде проживати разом із позивачем. Позивач зазначає, що на протязі останнього місяця вони спільно не проживають, припинили підтримувати подружні стосунки та вона на даний час зустрічається з іншим чоловіком. Оскільки сім'я розпалася, поновлювати будь-які стосунки з відповідачем [PERSON] не бажає, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за нею судові витрати. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 090301 від 24.09.2010 року, виданого відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області судом встановлено, що 24.09.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2337 (а.с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 246146, виданого 25.12.2012 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом одного місяця проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 23.06.1979 року і спільно проживали до лютого 1989 року. Від данного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, застосування відповідачем фізичного насильства та нехтування сімейними цінностями. В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї надійшла заяв, згідно якої подану позовну заяву підтримала і просила її задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, на підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час, а саме: понад 26 років не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 28.09.2009 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, ревнощі. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки вказаних осіб не відомі. Відповідач в судове засідання не зявився, на підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, ревнощі, не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дітей, місце їх проживання, участь в їх забезпеченні окремо проживаючого батька, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дітей не надає та ухиляється від своїх прямих обовязків. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., на утримання дітей і до досягнення [PERSON] повноліття, а в послідуючому 500 грн., до повноліття [PERSON]. В судове засідання позивач та представник позивача зявилися, позовні вимоги просили задоволити. Відповідач в судове засідання зявився, протии задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 12.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-БВ № 083179 від 25.07.2008 року, серії 1-БВ № 114648 від 19.02.2010 року. Діти проживають разом з матірю, знаходяться на повному її забезпеченні. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її батько не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, та те, що відповідач ніде не працює, у нього нерегулярний дохід, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн, на кожну дитину, щомісячно, і до повноліття [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила визнати її чоловіка [PERSON] недієздатним внаслідок психічного захворювання та встановити над останнім опіку, призначивши її опікуном. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала (а.с. 44). Представник органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за їх відсутності, заяву підтримала проти її задоволення не заперечувала (а.с. 45), надала суду подання в порядку ст. 60 ЦК України про призначення заявника опікуном над [PERSON] (а.с.47). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. [PERSON] є дружиною [PERSON], а отже відповідно до ст. 237 ЦПК України може бути заявником у цивільній справі даної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки з висновку судово-психіатричної експертизи від 25.08.2015 № 172 (а.с. 38-40) вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі вираженого растройства особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, внаслідок чого за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, існує передбачена законом підстава для визнання його недієздатним. За таких обставин вимоги заяви у відповідній частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Представником органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надане подання про призначення заявника опікуном над [PERSON] з наведенням відповідного мотивування (а.с. 47). Оскільки судом не було встановлено будь-яких обставин, що спростовували б висновки органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне вимоги заявника та подання задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 03 серпня 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися на підставі різних характерів, поглядів на сімейні відносини та життя, в результаті чого між ними постійно виникають конфліктні ситуації. Стосунки напружені, оскільки відповідач інколи по відношенню до неї веде себе агресивно.Шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують півроку. Вважає подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання з відповідачем неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнила також, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. Коли відповідач вживає спиртні напої, він веде себе агресивно по відношенню до неї, провокує скандали, вона перебуває у постійному стресі. Чоловіка не кохає та не бажає зберегти сім'ю. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що інколи мав погане ставлення до дружини, однак вважає, що це не є приводом для розірвання шлюбу. Дружину кохає. Пояснив також, що в основному сварки у родині виникають влітку у період проживання батька дружини разом з ними, оскільки це викликає у нього дискомфорт Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 03 серпня 1991 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], Палацем одруження «Центральний» м. Харкова, актовий запис № 1659. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 2136. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, позивач втратила почуття кохання до відповідача. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, а також про стягнення судових витрат у справі. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивачка просить розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з`явилася, при цьому 16.07.2015 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд залишити прізвище [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому 16.07.2015 також подав до суду заяву, в якій позов визнав, а також просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов такого. 28 вересня 2009 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили та проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved