Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 29 травня 2009 року у Рівненському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстрували шлюб з відповідачем, актовий запис №572. У шлюбі у них народилась двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 113 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Не підтримують подружніх стосунків та майже не спілкуються. З відповідачем спільного господарства не ведуть. На переконання позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, бажання примиритися у неї відсутнє. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. 12 листопада 2020 року, на адресу суду надійшла заява відповідача про надання строку для примирення. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 17.09.2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, справу прийнято розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року, провадження по справі зупинено та надано строк для примирення терміном чотири місяці. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить справу розглянути без його участі та пояснив, що протягом строку, який надавався для примирення, з відповідачем не помирилися. Після відновлення провадження, відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що шлюб із позивачем є вдалим, не знаходить причин для розлучення. А тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 19 червня 2020 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 29 травня 2009 року зареєстрували шлюб у Рівненському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про що було зроблено актовий запис №572. У шлюбі у сторін двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2010 року та [NUMBER] від 18 червня 2015 року. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрату фізичних та духовних зв`язків, а також почуття любові, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак воно досягнуто не було. Відповідачем не наведено жодних переконливих доказів, які свідчили б про можливість відновлення сімейних стосунків з позивачем. Відповідно до\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, згідно із ч.1\~ст.24 СК України. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Outcome: approved