Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу грошові кошти у розмірі 18 505,89 грн., а також понесені судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до договору поруки № 707/17 від 23 березня 2017 року, укладеного між ним та КС «Союз-Дніпро», він є поручителем за виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року з нього та [PERSON] в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 707/17 від 23.03.2017 року у розмірі 27 177,12 грн.; стягнуто з нього на користь КС «Союз-Дніпро» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 800,00 грн. Станом на 17.12.2019 року ним було сплачено грошові кошти в сумі 18 505,89 грн., однак вказана сума коштів відповідачем досі йому не повернута. Посилаючись на своє право зворотної вимоги, як поручителя, який виконав зобов`язання за кредитним договором, просить стягнути з [PERSON] 18 505,89 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно із ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом по справі встановлено, що 23.03.2017 року відповідно до умов укладеного договору № 707/17 [PERSON] отримав кредит на загальну суму 16776 грн. 00 коп. зі сплатою щомісячних процентів із розрахунку 2,3 % на залишок заборгованості, строком до 22.03.2018 року. 23.03.2017 року в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором є порука, поручитель [PERSON] , згідно договору поруки № 707/17 взяв на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника. Відповідно до п. 1.1 договору поруки № 707/17 від 23.03.2017 року поручитель добровільно бере на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору № 707/17 від 23.03.2017 року в повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника (штраф, пеня тощо). Відповідно до п. 2.2. договору поруки поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням позичальник умов кредитного договору. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року у справі № 185/7655/17 було задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 707/17 від 23.03.2017 року в розмірі 27 177,12 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 800,00 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 800,00 грн. Як вбачається з повідомлення Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.02.2020 року за № 32/27969, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 58077423 від 17.01.2019 року з примусового виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/7655/17 від 19.07.2018 року про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь КС «Союз-Дніпро» боргу за кредитним договором № 707/17 від 23.03.2017 року в розмірі 27 177,12 грн. 17.12.2019 року зазначене виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним виконанням вимог виконавчого документа. За період примусового виконання, тобто з 17.01.2019 року по 17.12.2019 року з [PERSON] було стягнуто всього 17 705,89 грн., з яких: 1 408,00 грн. - виконавчий збір (перераховано до державного бюджету 14.11.2019 року, платіжне доручення № 18558); 16 297,89 грн. - борг на користь КС «Союз-Дніпро» (перераховано стягувачу: 12 674,25 грн. - 19.11.2019 року, платіжне доручення № 18768; 3 623,64 грн. - 18.12.2019 року, платіжне доручення № 201194). Крім того, [PERSON] на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» було сплачено витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 800,00 грн., що підтверджується постановою держаного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Є.С. про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2019 року ВП № 58077656. Таким чином, з позивача було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 18 505,89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В свою чергу, як передбачено ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При цьому, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). За правилася ст. 557 ЦК України боржник, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, повинен негайно повідомити про це поручителя. Поручитель, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, у зв`язку з ненаправленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов`язку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред`явити зворотну вимогу до боржника. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки він, як поручитель грошове зобов`язання перед кредитором виконав, а тому має право вимагати з боржника [PERSON] стягнення грошових коштів, які ним були сплачені в погашення заборгованості за кредитним договором № 707/17 від 23.03.2017 року, укладеним між КС «Союз-Дніпро» та [PERSON] . Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦК України.

Outcome: approved