Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя мати склала заповіт, яким заповіла їй житловий будинок [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилась спадщина на даний будинок. Позивач зазначає, що на момент смерті матері вона проживала з матір'ю в даному будинку, а тому, вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину. Звернувшись до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, вона отримала лист роз'яснення нотаріуса в якому їй було повідомлено, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому, з метою захисту своїх прав, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Направили до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність, зазначили, що позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Мотовилівської сільської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа, в якому зазначив, що виконавчий комітет Мотовилівської сільської ради просить суд розглянути справу без їх участі та винести рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] померла, [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER], від 24.04.1992 року. Як вбачається із Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 29.01.1954 року, [PERSON] народилася [INFO], її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Заповіту від 23.05.1985 року, [PERSON], заповіла належний їй житловий будинок [ADDRESS] [PERSON]. З Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 27.04.1987 року вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». З матеріалів спадкової справи № 220/2017, заведеної після померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що позивач - 15.06.2017 року звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON]. Однак, 15.06.2017, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки нею на було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS], та роз'яснено, що вона має право на звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок в судовому порядку. Відповідно до Довідки № 430 від 27.04.2017 року, виданої Мотовилівською сільською радою Фастівського району Київської області, вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] до дня смерті проживала по [ADDRESS]. Відповідно до Довідки КП Фастівської міської ради Фастівське бюро технічної інвентаризації від 04.05.2017 року № 516, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної власності не зареєстрований, архівна справа відсутня. З Виписки із по господарської книги домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи те, що позивач довела належними та допустимими доказами наявність свого права власності на житловий будинок, суд вважає, вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved