Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У червні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.09.2011р. у сумі 11643,92грн. та судового збору у розмірі 243,60грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2011р. на підставі укладеного кредитного договору №б/н від 26.09.2011р. (надалі-кредитний договір) [PERSON] (надалі-відповідач) отримала кредит в розмірі 6300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вказує позивач згідно з умовами кредитного договору відповідач щомісяця в період сплати, повинна була надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також, інших витрат згідно умов Договору. Однак, вказані зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються належним чином, внаслідок чого, станом на 30.04.2014р., за відповідачем обліковується заборгованість, яка в загальному розмірі складає 11643,92грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, сповіщена належним чином про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов не надавала. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.09.2011р. між публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою (надалі-правила), на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-33). Відповідно до умов кредитного договору, відповідач повинна була щомісяця за попередній місяць до 25 числа, надавати відповідачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також, інших витрат згідно з умовами договору. У разі порушення відповідачем строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом (п.2.1.1.7.6. умов та правил) (а.с.29). З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач умови кредитного договору по наданню кредитних коштів виконав своєчасно та в повному обсязі. Проте, відповідач умови Договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.6-7), станом на 30.04.2014р., заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 11643,92грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5885,14грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4728,12грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00грн., штраф (процентна складова) - 530,66грн. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості за кредитним договором суду не надано. Пунктом 2.1.1.12.11 правил встановлено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших обов'язків за договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.09.2011р., яка у в загальному розмірі складає 11643,92грн. та понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved