Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що батьками дитини є її син - [PERSON] та відповідач [PERSON]. На даний час батько дитини відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до вироку Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року. Рішенням цього ж суду від 13 травня 2015 року відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 05 червня 2015 року №197 позивача [PERSON] призначено опікуном на малолітнім [PERSON]. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, [PERSON], як опікун, змушена була звернутися до суду з вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] у письмовій заяві повідомила судові про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без її участі (а.с.27). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила (а.с.20,28). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] року в смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області. Його батьками є: батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO], які перебували у зареєстрованому шлюбі з квітня 2006 року по вересень 2012 року (а.с.2,12-16). Батько дитини - [PERSON] протягом 2007-2014 рр. неодноразово був засуджений за вчинення злочинів проти власності. Востаннє, згідно з вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року, його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі (а.с.7-11). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON]. Судове рішення набрало законної сили 26 травня 2015 року (а.с.12-16). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом вищевказаного судового рішення випливає, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (фактично самоусунулась від їх виконання), не піклується про дитину - сина [PERSON], не бере участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, не забезпечує медичним доглядом та лікуванням, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до відповідача на підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області №197 від 05 червня 2015 року [PERSON] призначено опікуном на малолітнім [PERSON] (а.с.17). Згідно ч.4 ст.249 СК України цивільні права та обов'язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України ( далі - ЦК України). Статтею 67 ЦК України встановлено, що опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. [PERSON] самостійно утримує малолітнього [PERSON], займається його вихованням, стежить за станом здоров'я (а.с.12-16). Відповідач [PERSON] є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, на утриманні має інших малолітніх дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своєї малолітньої дитини, опікуном над якою є позивач [PERSON], в той час як закон покладає на відповідача обов'язок щодо утримання дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Оскільки позивача [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved