Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У травні 2014 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначила, що 22 червня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53100283727B, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 50000 грн. строком повернення до 22 червня 2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У зв'язку з цим станом на 07 травня 2014 року загальна сума заборгованості становить 115480,66 грн., яка складається із суми простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5197,78 грн., суми прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції у розмірі 25195,99 грн., пені за прострочення кредиту згідно кредитного договору у розмірі 15997,43 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків згідно кредитного договору у розмірі 21499,33 грн., суми 3% річних від суми простроченого кредиту за прострочення кредиту згідно ст.625 ЦК України у розмірі 364,30 грн., суми 3% річних від суми прострочених відсотків за прострочення відсотків згідно ст.625 ЦК України у розмірі 515,83 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 115480,66 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1154,81 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності та письмові пояснення, згідно яких підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ВТБ Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53100283727B, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. строком повернення до 22 червня 2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32 % річних. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби (п.2.1 кредитного договору). Відповідно до п.3.9. Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів №26254001093108 у Відділенні «Північне» ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно п.п.3.3-3.5. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами (ануїтетними платежами), 28 числа кожного місяця. Відповідно до п.4.10. кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Підпунктом 5.2.1. договору визначено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.7.1 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку станом на 07 травня 2014 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 115480,66 грн., яка складається із суми простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5197,78 грн., суми прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції у розмірі 25195,99 грн., пені за прострочення кредиту згідно кредитного договору у розмірі 15997,43 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків згідно кредитного договору у розмірі 21499,33 грн., суми 3% річних від суми простроченого кредиту за прострочення кредиту згідно ст.625 ЦК України у розмірі 364,30 грн., суми 3% річних від суми прострочених відсотків за прострочення відсотків згідно ст.625 ЦК України у розмірі 515,83 грн. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. Відповідно до п.9.10 кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з цим договором у повному обсязі. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved