Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначила, що 05 жовтня 2010 року в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, померла [PERSON]. 22 березня 2002 року остання вчинила заповіт, яким заповіла право на земельну частку (пай) позивачеві. Іншим спадкоємцем є донька померлої [PERSON], однак на спадщину вона не претендує, про що подала відповідну заяву. Під час оформлення спадщини, зясувалось, що позивач пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті [PERSON], у звязку із чим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач не знала про необхідність подання заяви до нотаріальної контори. Просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущений нею з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не зявилася, проте від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 57). Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте від Мурафського сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову (а.с. 20). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. 05 жовтня 2010 року у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-АМ № 184422 (а.с. 11). 22 березня 2002 року [PERSON] вчинила заповіт, яким заповіла [PERSON] право на земельну частку (пай) посвідчену сертифікатом, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 82 (а.с. 6). 04 жовтня 2008 року [PERSON] одружилась, і взяла прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 047260 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі, із земельної ділянки, загальною площею 1,2756 га, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 134975 (а.с. 9). Позивач є спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Іншим спадкоємцем є [PERSON], однак спадщину вона не прийняла і на неї не претендує, про що подала до суду відповідну заяву. Із довідки виконавчого комітету Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1279 від 25 травня 2018 року вбачається, що згідно запису по господарської книги № 3 за 2006-2010 року, на час відкриття спадщини зі спадкодавцем проживали: дочка [PERSON], зять [PERSON] та внучка [PERSON] (а.с. 8). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 29). Постановою нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 05 червня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10). Судом установлено, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ч.\~1,\~2\~ст.\~10\~ЦПК України\~суд при\~розгляді справи\~керується принципом\~верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], з огляду на це, на переконання суду, [PERSON] слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved