Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказано, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON] Зважаючи на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день і час розгляджу справи. Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 травня 2000 року, договором дарування від 19 березня 2012 року, витягом про Державну реєстрацію прав. Згідно довідки про склад сім'ї КП «ЖЕО № 2» № 2448 від 06 червня 2016року відповідач зареєстрований по [ADDRESS] За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з актом від 08 червня 2016 року відповідач [PERSON] з січня 2014 року не проживає по [ADDRESS], його особистих речей не має. Згідно ч. 2 ст.485 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст.7, 10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин з січня 2014 року, тому він втратив право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved