Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у 22.06.2013 вона та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №155. Спільне життя з відповідачем не склалося, позивач також подала до суду заяву про розірвання шлюбу. У шлюбі в сторін народився син ? [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки згоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач матеріальну допомогу на утримання спільної дитини надає нерегулярно та в недостатньому розмірі, позивач вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2020 вказана справа надійшла до провадження судді Шинкарчука Я.А. 27 травня 2020 року у зв`язку з недотриманням позивачем вимог статті 175 ЦПК України, позовна заява на підставі ухвали суду залишена без руху, окреслено недоліки, які слід усунути та надано строк позивачу для їх усунення. Одночасно з цим, відповідно частини шостої статті 187 ЦПК України до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області направлено запит для встановлення відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача та відповідача, яка отримана судом 10 червня 2020 року. Разом з тим, 18 червня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, на виконання ухвали від 27.05.2020 про залишення позову без руху. На підставі ухвали суду від 19 червня 2020 року відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Від позивача в матеріалах справи міститься заява, в якій позивача просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що просить слухати дану справу у його відсутність, позовну заяву визнає частково на 1000 гривень. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що з 22 червня 2013 року сторони у справі перебувають зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №155 (а.с.3). Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 09 січня 2014 року виконавчим комітетом Березівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №1 (а.с.4). Спільна дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що зокрема підтверджено довідкою виданою в.о. старости Березівського старостинського округу Штоджа І.О. за вих.№137 від 16.06.2020 (а.с.21). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до статей 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01 липня 2020 року по 01 грудня 2020 року встановлений у розмірі 2318 гривень. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком неповнолітнього сина і зобов`язаний його утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає або в недостатньому розмірі, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1159,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, тому розмір аліментів відповідає 1/2 частині розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на день розгляду справи. До посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 3000,00 гривень на місяць суд ставиться критично і не приймає до уваги оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1159,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 21 травня 2020 року і до повноліття дитини. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial