Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності права власності та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку набувальної давності; встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], на час відкриття спадщини - [INFO]; визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м. у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] Позивач у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб щодо зміни її прізвища у шлюбі. [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.02.2014р. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS]. Він отримав зазначену квартиру на законних підставах, підтримував квартиру у належному стані, проводив ремонтні роботи, господарював в ній, сплачував комунальні послуги, продовжував відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Починаючи з 02 вересня 2012 року позивач постійно проживала однією сім'єю разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS], разом з ним вела спільне господарство, мала спільний бюджет, сплачувала комунальні послуги, доглядала останнього до його смерті. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не була зареєстрована з ним за однією адресою, то у даному випадку підлягає встановленню факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], на час відкриття спадщини - [INFO] Згідно пп. 16 п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку…» Позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки вона не була зареєстрована з батьком за однією адресою. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачем на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] - не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Решта позовних вимог є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial