Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2013 року він придбав у власність будинок [ADDRESS], власником якого була [PERSON], якій в свою чергу зазначений жилий будинок належав на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 1976 року. При укладенні договору купівлі-продажу він з власником будинку як сторони по договору досягли всіх істотних його умов та домовились про ціну майна, яку він одразу сплатив [PERSON] в повному обсязі в розмірі 40 000,00грн. і отримав від неї ключі від будинку та технічну документацію на будинок. При цьому виявилось, що оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності продавця на будинок нею був втрачений і [PERSON] пообіцяла відновити необхідні документи і після цього звернутись до нотаріальної контори для належного посвідчення укладеного договору. Однак [PERSON] не змогла виконати своїх зобов'язань щодо нотаріального посвідчення укладеного договору оскільки [INFO] померла, але за своє життя вона не встигла належним чином зареєструвати отриманий дублікат договору від 26 липня 1976 року та рішення виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 20 жовтня 2004 року за № 384, яким були прийняті в експлуатацію господарські будівлі збудовані продавцем на земельній ділянці [ADDRESS]. Він вже кілька місяців на правах власника використовує для власних потреб зазначений вище жилий будинок, здійснює в ньому ремонтні роботи та сплачує всі комунальні платежі, але на теперішній час дізнався, що відповідач, який є сином померлої звернувся до Дзержинської нотаріальної контори за оформленням спадщини і фактично претендує на придбане ним майно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В статті 202 ЦК України дано поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В частині четвертій цієї статті визначено, що дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29 травня 2013 року між сторонами була укладено договір купівлі - продажу, внаслідок якого позивач [PERSON] придбав у власність будинок [ADDRESS], власником якого була [PERSON] За продаж будинку [PERSON] отримала від позивача 40 000,00грн., що підтверджується копією розписки (а.с.5) Таким чином, суд вважає, що дії сторін свідчать про укладення ними договору купівлі - продажу будинку, розташованого в [ADDRESS] та підтверджують сплату позивачем обумовленої сторонами суми за продаж цього майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання йог права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також. разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved