Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

у травні 2018 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у праві розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування. Позов обґрунтовувало тим, що позивач на підставі договору іпотеки, укладеного з відповідачем [PERSON] , набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в установлено законодавством порядку. Однак, навіть після набуття у власність позивачем даного житла в ньому безпідставно продовжують проживати відповідачі, чим порушують права позивача на користування та розпорядження нерухомим майном. За таких обставин, просило суд усунути перешкоди у користуванні спірним житлом шляхом надання позивачеві права розпорядження майном та визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 34-35). Ухвалою від 13.02.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 39-40). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору іпотеки № 77250 від 15.02.2008 року в якості забезпечення своїх кредитних зобов`язань [PERSON] передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» передав право вимоги ТОВ «Кей-Колект» за зобов`язаннями [PERSON] . З Інформаційної довідки № 102128525 від 31.10.2017 року вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за ТОВ «Кей-Колект» (а.с. 10-14). Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру [ADDRESS] не є незаконною і не оспорюється відповідачами. Згідно довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб №№ 100/39-170, 100/39-169, 100/39-171, 100/39-173, 100/39-172 від 31.07.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 18.02.2010 року, [PERSON] з 10.04.2015 року, [PERSON] з 04.03.2010 року, [PERSON] з 18.01.2001 року, [PERSON] з 10.04.2015 року (а.с. 29-33). Звертаючись до суду, позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги наявністю у нього права власності на квартиру [ADDRESS] , набутого у встановленому порядку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно на підставі застереження у іпотечному договорі, предметом якого була вказана квартира. Отже, на думку суду, за правилом п. 9 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Таким чином, право власності відповідачів на квартиру [ADDRESS] є припиненим, а тому вони втратили правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Указані правомочності перейшли до нового власника майна - ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості розпоряджатись своїм майном з огляду на реєстрацію у належній йому квартирі відповідачів (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає факт здійснення перешкод позивачеві з боку відповідачів у реалізації права власності на спірну квартиру доведеним. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, суд надходить до висновку про задоволення позову з підстав його доведеності та обґрунтованості, а також через наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення ТОВ «Кей-Колект» перешкод у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим майном. Згідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. Вказану сума підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах з огляду на те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено солідарного стягнення останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved