Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 109080,00 грн., індекс інфляції за період прострочення зобов'язання в розмірі 11126,16 грн., три відсотки річних в розмірі 8901,84 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07 листопада 2011 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого останній отримав від позивача позику в розмірі 109080,00 грн.. Погашення відповідачем позики за умовами договору повинно було здійснюватись щомісяця, рівними частинами до повної виплати суми боргу - до 07 квітня 2013 року (що в подальшому за згодою позикодавця було подовжено до 07 квітня 2014 року). Усі умови договору були погоджені між позикодавцем та позичальником та викладені в письмовому договорі, що підписано його сторонами 07 листопада 2011 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника перед позикодавцем 07 листопада 2011 року між позикодавцем, позичальником та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, за якими відповідачі зобов'язались відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з зазначеного договору позики, перед позикодавцем в солідарному порядку. Вказуючи на викладені обставини, та посилаючись на діюче законодавство позичав просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором позики а також 3% річних та втрати від інфляції, станом на 01 травня 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] з'явився в перше судове засідання, в подальшому в судові засідання не з'являвся, причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, жодних клопотань, заяв, або заперечень суду не надали. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність достатніх відомостей про права та взаємини сторін та про можливість розгляду справи за відсутності таких сторін. Так, 07 листопада 2011 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики, згідно умов якого позичальник отримав позику в розмірі 109080,00 грн. Погашення відповідачем позики за умовами договору повинно було здійснюватись щомісяця, рівними частинами (п.5 договору) до повної виплати суми боргу - до 07 квітня 2013 року (п.1 договору). Усі умови договору були погоджені між позикодавцем та позичальником та викладені в письмовому договорі, що підписано його сторонами 07 листопада 2011 року. В подальшому кінцевий строк повернення позики за згодою позикодавця було подовжено до 07 квітня 2014 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором позики відповідачі [PERSON] та [PERSON] 07 листопада 2011 року виступили поручителями та зобов'язались солідарно з позичальником відповідати перед позикодавцем за зобов'язаннями, що випливають з договору позики від 07 листопада 2011 року. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 01 травня 2014 року зобов'язання з повернення позики відповідачами не виконане. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання речей або коштів, щодо яких він укладається. Згідно п. 11 договору позики від 07 листопада 2011 року сторони підписанням договору засвідчили факт одержання позичальником позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з викладеного та проаналізувавши вимоги позивача, суд доходить висновку про те, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи той факт, що позивач просить стягнути з відповідачів інфляцію та три відсотки річних починаючи з 07.04.2013 року, хоча термін настання виконання зобов'язань відповідачів, а також їх порушення настав з 07.04.2014 року (згідно пояснень самого позивач), суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за позикою в розмірі 109080,00 грн., сума втрат від інфляції за період з 07 квітня 2014 року (дата кінцевого виконання зобов'язання з повернення позики) по 01 травня 2014 року (дата про стягнення заборгованості на яку просить позивач) - в розмірі 3209,06 грн. (109080,00*103,8(індекс інфляції за квітень-травень місяць 2014 року)/100/31*24(кількість календарних днів за період з 07.04.2014 року по 01.05.2014 року) ; та три відсотки річних в розмірі 215,17 грн. (109080,00*0,03/365 (кількість днів у році)*24(календарних днів за період з 07.04.2014 року по 01.05.2014 року), а разом - 112504,23 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, в рівних частинах, по 375,02 грн., з кожного.

Outcome: partial