Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, позивач в особі представника вказує, що 02 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме гаражу № 468, розташованого в обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3» по вул. Залізничній 10 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3», [PERSON] є членом даного кооперативу і за нею закріплений гаражний бокс № 468. Всі внески сплачуються своєчасно, заборгованість відсутня. Вищевказаний договір купівлі-продажу [PERSON] втратила. На підставі даного факту вона звернулась до державного нотаріуса Запорізького обласного державного архіву із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 02 квітня 1996 року за реєстровим № 948 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області. 09 жовтня 2017 року [PERSON] була отримана постанова про відмову вчинення нотаріальної дії. Підставою відмови у видачі дубліката вищезазначеного договору купівлі-продажу стало те що, на момент посвідчення договору купівлі-продажу гаражу, [PERSON] документована паспортом Х-БА № 583527 від 31.03.1981 року, виданого Мотигінським РВВС Красноярського краю, а у Реєстрі № 03-01/2 для реєстрації нотаріальних дій Дніпроруднівської державної нотаріальної контори за 1996 рік за період 27.02.1996 (реєстровий № 489) - по 06.04.1996 ( реєстровий № 1041) на сторінці 83 прописано - зміст нотаріальної дії «Договор купли-продажи гаража» між «[PERSON] [INFO]» та «[PERSON] [INFO]», яка документована «паспорт серии УШ-МА 668121, выдан ОВД Шевченковского р/исполкома 1.03.85 г.» На підставі документів, які заходяться у державному нотаріальному архіві стороною, а саме покупцем за Договором купівлі - продажу гаражу, посвідченого 02.04.1996 року за реєстровим № 948 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області є - «[PERSON] [INFO], паспорт серии УІІІ-МА 668121 видан ОВД Шевченковского р/исполкома 1.03.85 г.». Таким чином, при посвідченні вищевказаного договору невірно була зазначена інформація щодо посвідчення особи покупця нерухомого майна, а саме, [PERSON] Позивач зазначає, що на даний час вона позбавлена можливості розпоряджатися спірним нерухомим майном, а тому просить суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу гаражу, розташованого в обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3» по вул. Залізничній 10 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, посвідченого 02.04.1996 року за реєстровим № 948 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області з моменту укладення в частині покупця [PERSON], [INFO], визнавши покупцем - [PERSON], [INFO] та визнати за [PERSON], 10.01.1959 рок народження, право власності на гараж, розташований в обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3» по вул. Залізничній 10 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. В підготовче судове засідання позивач та представник позивача не зявились, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Підтримали уточнений позов в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідачі не зявились, але надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позов визнали повністю. В підготовче засідання представник третьої особи не зявилась, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.. 206 ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві (частина\~1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.\~202\~Цивільного кодексу України (далі\~-\~ЦК України),\~будь-який\~договір є правочином.\~Правочином є\~дія особи,\~спрямована на\~набуття,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов'язків.\~Правочини можуть\~бути односторонніми\~та дво-\~чи багатосторонніми\~(договори).\~Дво-\~чи багатостороннім\~правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 3\~ст.\~203\~ЦК України\~встановлено,\~що волевиявлення\~учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215\~ЦК України, підставою\~недійсності правочину\~є недодержання\~в момент\~вчинення правочину\~стороною (сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою\~-\~третьою,\~п'ятою\~та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до абзацу 2 ч. 1ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що 02 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме гаражу № 468 розташованого в обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3» по вул. Залізничній 10 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва №43-2 про право власності на гараж, укладеного 23 січня 1996 року та зареєстрованого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, записаний в реєстрову книгу №1 за №172 (а.с.15, 62). Згідно довідки №750 від 07 листопада 2017 року, виданої РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, станом на 31 грудня 2012 року право власності на гараж №468, розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, місто Дніпрорудне, гаражне товариство № 3 зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 1996 року (а.с.12). Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу «Товариство індивідуальних авто гаражів - 3», позивач [PERSON] є членом даного кооперативу і за нею закріплений гаражний бокс № 468. Всі внески сплачуються своєчасно, заборгованість відсутня (а.с.11). Характеристика гаражу №468, розташованого за адресою: Запорізька область, Василівський район, місто Дніпрорудне, гаражне товариство №3 підтверджується технічним паспортом на гараж, складеним Василівським бюро технічної інвентаризації (а.с.19-21). Відповідно до постанови про відмову вчинення нотаріальної дії №2396/02-03 від 09 жовтня 2017 року державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву позивачу було відмовлено у видачі дубліката договору купівлі продажу, посвідченого 02квітня 1996 року за реєстровим номером №948 Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області, оскільки на момент посвідчення Договору купівлі-продажу гаражу, [PERSON] документована паспортом Х-БА № 583527 від 31.03.1981 року виданого Мотигінським РВВС Красноярського краю, а у Реєстрі № 03-01/2 для реєстрації нотаріальних дій Дніпроруднівської державної нотаріальної контори за 1996 рік за період 27.02.1996 року (реєстровий № 489) - по 06.04.1996 року (реєстровий № 1041) на сторінці 83прописано - зміст нотаріальної дії «Договор купли - продажи гаража» між «[PERSON] [INFO]» та «[PERSON] [INFO]», яка документована «паспорт серии УШ-МА 668121 видан ОВД Шевченковского р/исполкома 1.03.85 г.» (а.с.16-18). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при посвідченні вищевказаного договору невірно була зазначена інформація щодо посвідчення особи покупця нерухомого майна, а саме замість даних позивача [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON], [INFO] та, враховуючи, визнання позову відповідачами та встановлені судом обставини, суд вважає за необхідним задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved