Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «ЖГ Самарського району» Дніпровської міської ради, про визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову посилався на те, що він зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Дане житлове приміщення уявляє собою квартиру посімейного спільного заселення, яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 17,3 кв.м., 12,6 кв.м., 21,7 кв.м., а також коридору - 5,1 кв.м., коридору - 3,7 кв.м., коридору - 1,2 кв.м., балкону - 1,3 кв.м., ванної - 4,0 кв.м., кухні -7,1 кв.м., кухні - 6,2 кв.м., кладової - 0,8 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстрованими є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Між сторонами склався фактичний порядок користування квартирою. Так, у [PERSON] у користуванні знаходиться житлова кімната площею 17,3 кв.м. В цій кімнаті також зареєстрований та проживає [PERSON] . В інших кімнатах проживають треті особи, які також є і власниками своїх кімнат. У зв`язку із суперечностями з відповідачем, позивач просить суд визнати право користування [PERSON] житловою кімнатою №4 площею 17,3 кв.м. у квартирі [ADDRESS] , залишивши порядок користування місцями загального користування - коридор №1 - 5,1 кв.м., коридор №11 - 3,7 кв.м., коридор №10 - 1,2 кв.м., балкон - 1,3 кв.м., ванна №8 - 4,0 кв.м., кухня №6 -7,1 кв.м., кухня №5 - 6,2 кв.м., кладова №7 - 0,8 кв.м. без змін (а.с.2-4, 52-55). Ухвалою від 30 травня 2019 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.25). Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.76). 05 грудня 2019 року справа розглянута по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зокрема пояснив, що позивач з народження зареєстрований і проживає у квартирі [ADDRESS] . Кімната площею 17,3 кв.м., яка є єдиною кімнатою, яка не приватизована, перебуває у користуванні позивача та [PERSON] . Іншого житла позивач не має. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки конверти поверталися без вручення), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Дніпровської міської ради Максименко С.М. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Треті особи [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви, в яких посилалися на те, що [PERSON] користується кімнатою площею 17, 3 кв.м., інші кімнати у квартирі перебувають у приватній власності третіх осіб. [PERSON] періодично користується цією ж кімнатою. Іншого житла [PERSON] не має. (а.с.27, 29). Інші учасники судового розгляду до суду, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, не з`явилися. У судове засідання 05.12.2019 учасники справи не з`явилися. Представником позивача надано заяву щодо закінчення розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку із неявкою усіх учасників судового розгляду, 05.12.2019 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною в резолюції 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 10 грудня 1948 року визначено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (стаття 10). Пунктом 1 статті 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року наголошено, що право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на державні органи зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі Gillow v. the U. K. від 24 листопада 1986 року) так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року). Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…». Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є квартирою посімейного спільного заселення, яка складається з трьох житлових кімнат житловою площею 17,3 кв.м., 12,6 кв.м., 21,7 кв.м., а також коридору - 5,1 кв.м., коридору - 3,7 кв.м., коридору - 1,2 кв.м., балкону - 1,3 кв.м., ванної - 4,0 кв.м., кухні -7,1 кв.м., кухні - 6,2 кв.м., кладової - 0,8 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстрованими є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Кімната площею 21,7 кв.м. знаходиться у власності та користуванні [PERSON] та [PERSON] Кімната площею 12,6 кв.м. знаходиться у власності та користуванні [PERSON] та [PERSON] Кімната площею 17,3 кв.м. не є приватизованою і нею фактично користуються [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що інші приміщення квартири - коридор - 5,1 кв.м., коридор - 3,7 кв.м., коридор - 1,2 кв.м., балкон - 1,3 кв.м., ванна кімната - 4,0 кв.м., кухня -7,1 кв.м., кухня - 6,2 кв.м., кладова - 0,8 кв.м. знаходяться у фактичному користуванні всіх зареєстрованих у квартирі осіб. Враховуючи, що між сторонами склався фактичний порядок користування квартирою, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Оскільки вимоги щодо розподілу судових витрати не заявлено, суд вважає віднести судові витрати на рахунок позивачів.

Outcome: approved