Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розмір аліментів стягуваних з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки на його утриманні перебуває син від іншого шлюбу. Його сім`я знаходиться у край важкому матеріальному становищі, а тому просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився,проте подав на адресу суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки вона суд не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13.09.2013 року. Від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON] , [INFO] , позивач якого вказаний батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20.05.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Шарки Деражнняського району, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка визначається судом або суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3« Про застосування судами окремихнорм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182СК України). Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилався на те, що його дохід значно змінився, оскільки з 01.02.2017 року у зв`язку із ліквідацією підприємства він не працює. Проте регулярно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. На даний час як зазначив позивач він перебуває у пошуках роботи. Крім цього у нього погіршився стан здоров`я, що підтверджується довідкою Дераєжнняської ЦРЛ №180 від 26.03.2018 року. Встановлено також, що позивач одружився вдруге, що підтверджується наявною копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на утриманні позивача. Крім того як зазначив позивач на його утриманні також перебуває мати [PERSON] , яка являється пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію по стану здоров`я, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Як зазначив позивач в позовній \~ \~ \~ \~ заяві на даний час він немає можливості надавати аліменти у вказаному вище розмірі. Разом з тим, наведені позивачем доводи не спростовані відповідачем. Таким чином,\~досліджені в\~судовому засіданні\~докази,\~на думку\~суду,\~свідчать про\~можливість позивачем\~надавати матеріальну\~допомогу своїй\~дитині,\~оскільки з\~матеріалів справи\~не вбачається\~даних про\~обставини,\~які б\~ перешкоджав\~йому у\~виконанні батьківських\~обов`язків щодо\~його неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~тому суд\~приходить до\~висновку про\~можливість зміни\~розміру аліментів\~з 1/3\~ частини\~від усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~на тверду грошову\~суму 1000\~грн.\~щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial