Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 7 по вул. Фадеєва в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області та на ринковий павільйон та магазин по вул. Кам'янська, 40, м. Дніпро. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи,\~ дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, а права власності - главою 29 цього Кодексу. При виборі способу захисту цивільного права необхідно врахувати специфіку права та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням установлених законом меж здійснення суб'єктивного права на захист і компетенції суду. Судом встановлено, позивач є власником нерухомого майна: реєстраційний номер об'єкту 11151748, що розташовано за адресою: вул. Кам'янська, 40, м. Дніпро та складається з: літ. А-1, А11 - ринковий павільйон та магазин, цегла, загальною площею 500,5 кв.м., літ. а1, а2 - ґанок, драбина, літ. К, М, Т, Н, О, П, Р - кіоски, металеві, літ. Ф. З, И, І, Ї, Й, Л, С - навіси, металеві, № 3-8 - огрожа, металева, № 9 - підпірна стіна, цегла штукатурована, № І, II - мостіння, асфальт, цементна стяжка, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.07.2005 року. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.02.2006 року № 586 «Про організацію фізичною особою - підприємцем [PERSON] продовольчо-речового ринку «Київський» за адресою: вул. Кам'янська, 40 (Ленінський район)» позивача, відповідно до п. 1 цього рішення, визначено суб'єктом господарювання, який забезпечує організацію продовольчо-речового ринку «Київський» за адресою: вул. Кам'янська, 40 (Ленінський район) у межах майнового комплексу, набутого у власність згідно з договором купівлі-продажу від 28.07.2005 року на термін дії землекористування. В наступному на цьому об'єкті була проведена самочинна добудова та реконструкція, в результаті чого спірний об'єкт став складатися із наступного: літ. А-1 - торгівельний павільйон площею 471,2 кв. м., літ. А1-1 - надбудова над А- 1 площею 101,5 кв. м., А2-1 - прибудова площею 148,9 кв. м., літ. а3-1 прибудова площею 6,8 кв. м., літ. а2 - сходи, літ. а4 - тераса площею 12,7 кв. м., літ. а5 - ґанок площею 15,7 кв. м., літ. З - торгівельний павільйон - 54,0 кв. м., літ. Л - торговий павільйон площею 201,8 кв. м., літ. О - торговий кіоск площею 23,7 кв, м., літ. П - торговий кіоск площею 19,5 кв. м., літ. X - торговий павільйон площею 49,8 кв. м., літ. Ц - торговий кіоск, площею 17,5 кв. м., літ. Ч - торговий кіоск площею 35,0 кв. м., літ. Ш - торговий кіоск площею 8,1 кв. м., літ. Щ - торговий кіоск площею 11,7 кв. м., літ. Ю - торговий кіоск площею 8,4 кв.м, літ. Я - торговий кіоск площею 5,5 кв. м, літ. 2А - торговий кіоск площею 18,9 кв.м., літ. 2Б - торговий кіоск площею 7,6 кв.м, літ. 2В - торговий кіоск площею 22,1 кв. м., літ. 2Г - торговий кіоск, площею 5,5 кв. м., літ. 2Д - торговий кіоск площею 32,8 кв. м., літ. 2Е - торговий кіоск, площею 8,8 кв. м., літ. 2Ж - торговий кіоск площею 15,0 кв. м., літ. 2З - торговий кіоск площею 12,4 кв. м., літ. 2И - торговий кіоск площею 14,7 кв. м., літ. 2К - торговий павільйон площею 99,8 кв.м., літ. 2Л - торговий кіоск площею 62,4 кв. м., літ. 2л - ґанок площею 4,6 кв. м., літ. 2О - навіс площею 21,7 кв. м., літ. 2П - навіс площею 23,1 кв. м., літ. 2Р - навіс площею 18,0 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майне (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до пп. 7, 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів: реконструкцію існуючої забудови та територій. Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 3 ст. 376 ЦК України). У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій і а інженерних мереж по об'єкту «Ринковий павільйон та магазин» по Кам'янська, 40, м. Дніпро, затвердженого TOB «Комплекс» від 19.07.2012 року зазначено, що перепланування та будівництва виконані правильно, у відповідності до вимог екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших чинних норм та правил, придатні до експлуатації та є безпечними для життя та здоров'я людей. Крім того, позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Фадеєва, 7, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область на підставі, що позивач передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000 гривень, а останній, у свою чергу, уникає подальшого оформлення права власності за позивачем на вищезазначене майно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за ним права власності на житловий будинок № 7 по вулиці Фадеєва у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст.\~ 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: partial