Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Ухвалою слідчого судді від 29.01.2016 року задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення; зобов'язано службову особу слідчого СВ Краматорського ВП ГУНП у Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 02.05.2015 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо пострілів по його вікнах та пошкодженні майна невідомою особою 01.05.2015. На виконання зазначеної ухвали 04.02.2016 уповноваженою службовою особою Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016050390000340 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. [PERSON] є потерпілим за провадженням. 25.03.2016, 06.04.2016 [PERSON] заявлено відвід слідчого, прокурора та експерта у кримінальному провадженні. Ухвалами слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2016 та 19.04.2016 у задоволенні заяв про відвід відмовлено. 22.03.2016 кримінальне провадження №12016050390000340 постановою слідчого закрите. 25.04.2016, 26.04.2016,16.05.2016, 20.05.2016, 26.05.2016 [PERSON] звертався зі скаргами до начальника Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області та прокурора м. Краматорська [PERSON] на бездіяльність слідчого Грекової Р.В. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 30.06.2016 по справі №234/8822/16-к скарга [PERSON] на постанову слідчого від 22.03.2016 про закриття кримінального провадження №12016050390000340 задоволена. Постанова скасована. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 11.07.2016 по справі №234/10495/16к скарга [PERSON] на бездіяльність слідчого залишена без задоволення. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 06.02.2017 по справі №234/8822/16-к скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано слідчого Сорокіну А.С. розглянути клопотання [PERSON] про проведення слідчо-процесуальних дій. 10.02.2017 кримінальне провадження №12016050390000340 постановою слідчого закрите. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 21.02.2017 по справі №234/2156/17 у задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого відмовлено. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 31.03.2017 по справі №234/4603/17 у задоволенні скарги [PERSON] про відвід слідчого відмовлено. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 07.04.2017 по справі №234/2829/17 у задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого відмовлено. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 15.05.2017 по справі №234/6240/17 скарга [PERSON] задоволена частково. Зобовязано слідчого Сорокіну А.С. розглянути клопотання [PERSON] про надання якісних копій усіх аркушів матеріалів кримінального провадження №12016050390000340. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 24.05.2017 по справі №234/67442/17 у задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого відмовлено. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 07.06.2017 по справі №234/5953/17 скарга [PERSON] на постанову слідчого від 10.02.2017 про закриття кримінального провадження №12016050390000340 задоволена. Постанова скасована. 26.06.2017 кримінальне провадження №12016050390000340 постановою слідчого закрите. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 31.07.2017 по справі №234/4603/17 у задоволенні скарги [PERSON] на відмову слідчого у задоволенні клопотань відмовлено. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 02.08.2017 по справі №234/4603/17 скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано слідчого Сорокіну А.С. видати [PERSON] якісні копії усіх аркушів матеріалів кримінального провадження №12016050390000340. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 07.09.2017 по справі №234/4603/17 скарга [PERSON] на постанову слідчого від 26.06.2017 про закриття кримінального провадження №12016050390000340 задоволена. Постанова скасована. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 11.10.2017 по справі №234/5953/17 скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано слідчого Сорокіну А.С. розглянути клопотання [PERSON] Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 11.10.2017 по справі №234/5953/17 скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано слідчого Сорокіну А.С. розглянути клопотання [PERSON] Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 08.11.2017 по справі №234/4603/17 скарга [PERSON] задоволена частково. Зобовязано начальника Краматорського СВ ВП ГУНП в Донецькій області розглянути клопотання [PERSON] Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 23.11.2017 по справі №234/4603/17 скарга [PERSON] задоволена частково. Зобовязано прокурора Краматорської місцевої прокуратури [PERSON] розглянути клопотання [PERSON] Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 27.11.2017 по справі №234/4603/17 скарга [PERSON] задоволена частково. Зобовязано начальника Краматорського СВ ВП ГУНП в Донецькій області виконати ухвалу від 26.07.2017 та розглянути клопотання [PERSON] в строк не більше трьох днів. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 19.12.2017 по справі №234/19218/17 скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано начальника Краматорського СВ ВП ГУНП в Донецькій області розглянути клопотання [PERSON] в строк не більше трьох днів. Крім того судом встановлено, що в провадженні Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №12017050390001642 від 09.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 04.10.2017 по справі №234/14199/17 скарга [PERSON] задоволена. Зобовязано слідчого розглянути заяву [PERSON] про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №12017050390001642 від 09.06.2017. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 15.12.2017 по справі №234/18352/17 скарга [PERSON] задоволена. Скасована постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим. Зобовязано слідчого розглянути заяву [PERSON] про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №12017050390001642 від 09.06.2017. Отже, свої вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач обґрунтовував посиланням на допущену, на його думку, бездіяльність слідчих та прокурорів, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого та прокурорів з огляду на їх скасування слідчим суддею. Однак суд не приймає до уваги зазначені доводи позивача так як, ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приписами ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Процесуальні рішення слідчих суддів, на які посилався позивач, та розцінене ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Приписами ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994р. передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Також, відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Щодо ухвал слідчих суддів Краматорського міського суду Донецької області за результатом розгляду скарг [PERSON] суд зазначає, що вони свідчать лише про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає [PERSON], акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України. Крім того, як зазначено судом вище, в матеріалах справи містяться також і ухвали слідчих суддів про відмову у задоволенні скарг [PERSON] на постанови слідчого прокуратури про закриття кримінального провадження. Таким чином суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що йому завдано майнову шкоду, яка виразилася у витраті коштів на дорогу при прибутті до суду для розгляду скарг, поштові відправлення скарг тощо, так як ним не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками Краматорського ВП ГУНП Донецької області, прокуратури Донецької області та Краматорської місцевої прокуратури матеріальної шкоди. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині зобовязання [PERSON] Україна в особі Державної казначейської служби купити йому нову білу сорочку з коротким рукавом 56 розміру 5 зросту з стовідсоткової бавовни замість зіпсованої слідчим Грековою Р.В. суд зазначає наступне. Так, на обгрунтування зазначених вимог позивач зазначив, що слідчий Грекова Р.В. 11.07.2016 приблизно о 17 год. 03 хв. виходячи зі свого службового кабінету у будівлі Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області звернулася до нього у грубій формі та навмисно виплеснула на нього залишки кави з чашки, яка знаходилась у неї у правій руці. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 11.07.2016 працювала слідчим слідчого відділу Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, а отже у розумінні ст.17 ЗУ «Про національну поліцію» є поліцейським, тобто громадянином України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Види відповідальності поліцейських визначені у ст. 19 ЗУ «Про національну поліцію». Так, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. [PERSON] відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. (ч. 3 ст.19 ЗУ «Про національну поліцію») З висновку Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 14.07.2016 за результатами розгляду скарги [PERSON] від 11.07.2016 суд вбачає, що 11.07.2016 слідчий Грекова Р.В. втратила рівновагу та випадково розлила каву на сорочку [PERSON], який в цей час знаходився поруч з дверима її службового кабінету. При цьому суд зазначає, що подія мала місце у коридорі і дії [PERSON] не були повязані з її службовими обовязками. Отже, судом встановлено, що дійсно 11.07.2016 мав місце факт пролиття слідчим Грековою Р.В. кави на сорочку [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини, так як дії [PERSON] не повязані зі здійсненням нею своїх службових повноважень, а тому підстав для зобовязання [PERSON] Україна в особі Державної казначейської служби відшкодувати шкоду, а саме купити [PERSON] нову білу сорочку з коротким рукавом 56 розміру 5 зросту з стовідсоткової бавовни замість зіпсованої слідчим судом не встановлено, а тому у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача, а отже підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди не має. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed