Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3-тя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частини квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, який в ході судового розгляду справи уточнив. В обґрунтування уточненого позову зазначав, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя була розглянута цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Під час розгляду зазначеної справи, 09.10.2012 року, судом було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та постановлено ухвалу, якою накладено арешт на майно, а саме 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Сам [PERSON] був присутній на судовому засіданні 09.10.2012 року, у зв'язку з чим знав про наявність ухвали про забезпечення позову. Арешт на нерухоме майно [PERSON] було накладено судом для захисту права позивача на реальне виконання рішення суду по цивільній справі. 20.05.2014 року, при ознайомленні з матеріалами справи виконавчого провадження за рішенням про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів, йому стало відомо, що 19.09.2013 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] право власності [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] припинено. Зазначена частка квартири була продана [PERSON] за 66 960 грн. Посилаючись на те, що при укладенні правочину відповідачем було вчинено зловживання своїм правом власності, вчинено дії з майном, які судовим рішенням йому вчиняти було заборонено, в результаті чого були порушені права позивача, [PERSON] просив на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 2,3 ст. 13 ЦК України та ст.. 55 Закону України «Про нотаріат» визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/5 частини квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] від 19.09.2013 року, серія та номер: 431, що був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] сплатити [PERSON] грошові кошти в розмірі 66 960 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки до суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у їх відсутність, які і заперечень на позову, суду не подавали. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення проти позову, а також зяаву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачаться, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа: МКП «Основаніє» про відшкодування матеріальної шкоди. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2013 року, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 30 315 грн. 20 коп. та судові витрати. Під час розгляду вказаної цивільної справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2012 року, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] 19.09.2013 року [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. № 431, відчужив 1/5 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] Продаж зазначеної частини квартири здійснено за 66 960 грн., які продавець одержав від покупця до підписання договору. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу частини квартири, позивач підставою позову зазначав порушення вимог Цивільного Кодексу України при укладенні та посвідченні оспорюваного договору, зокрема, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 2,3 ст. 13 ЦК України та ст. 55 Закону України «Про нотаріат». Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене лише у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачено вимоги до правочинів, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом. Згідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення між відповідачами договору купівлі-продажу та його посвідчення нотаріусом, заборона відчуження 1/5 частини квартири [ADDRESS] була відсутня, у зв'язку з чим посилання позивача на те, що оспорюваний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, що в силу ст. 203 ЦК України тягне за собою визнання недійсним правочину, є безпідставними. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу частки квартири укладено в порушення вимог ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, якими передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Вказані доводи позивача є лише його припущеннями, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків могло бути виконане за рахунок 1/5 частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] Крім того, оспорюваний договір було укладено до набрання рішенням суду законної сили та відповідно до видачі виконавчого документу про стягнення матеріальних збитків на користь позивача. Матеріали справи свідчать про те, що укладаючи договір купівлі-продажу частини квартири майже через рік після постановлення ухвали про забезпечення позову і за відсутності реєстрації заборони відчуження нерухомого майна, [PERSON] на власний розсуд розпорядився належною йому на праві власності частиною квартири. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу частини квартири, з підстав, зазначених позивачем, відсутні, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed