Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У червні 2017 року заявниця звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO] року у м. Севастополь, Кримської області. В обґрунтування заяви вказувала, що відділом запису актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану м. Севастополя видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO] року, однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Заявниця в судовому засіданні підтримала подану заяву. Заінтересована особа [PERSON], який є сином померлого, подав до суду належним чином завірену заяву про підтвердження факту смерті свого батька [PERSON], [INFO] року у м. Севастополь, Кримської області та просив розглядати заяву за його відсутності. Представники Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення заявниці, письмову заяву заінтересованої особи, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території є недійсним і не створює правових наслідків, заявниця звернулася до суду. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про одруження заявниця є дружиною [PERSON] За відомостями заявниці та заінтересованої особи [PERSON], помер [INFO] року у м. Севастополь, Кримської області, що підтверджується довідкою про причину смерті №1127 від 27.01.2017 року відділу запису актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану м. Севастополя, свідоцтвом про смерть виданим відділом запису актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану м. Севастополя, свідченням заінтересованої особи. Судом встановлено, що Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив заявниці у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть відділу запису актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану м. Севастополя, оскільки заявницею пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У абзаці першому п. 13 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON], [INFO] року у м. Севастополь, Кримської області підтверджується наданими заявницею доказами та поясненнями заінтересованої особи, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України.

Outcome: approved