Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що вона з 07.08.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Раніше за рішенням суду відповідач сплачував аліменти до досягнення сином повноліття, проте у теперішній час він є студентом денного відділення ІІІ курсу Запорізького будівельного коледжу, групи ТТ-31. Посилаючись на те, що син не працює та не має самостійного доходу він потребує утримання також з боку батька, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини доходів, починаючи з 12.06.2014 року до закінчення навчання в учбовому закладі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, надав заперечення на позов, відповідно до яких він частково визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини від його доходу, посилаючись на те, що він не має можливості оплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки також має допомагати своїм непрацездатним батькам. Крім того, посилався на те, що позивачем не доведено, що вона потребує допомоги на навчання сина саме у розмірі ? частини від його заробітку. Позивач, з урахуванням заперечень відповідача, погодилася на виплату їй відповідачем аліментів у розмірі 1/6 частини від його доходів. Третя особа у справі [PERSON] позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж», [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення. Термін закінчення навчального закладу 01.03.2015 року. Відповідач має офіційне місце роботи та отримує постійний дохід. Також він має двох батьків, які є пенсіонерами, та отримують пенсію в незначному розмірі. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що 17.034.2014 року її було звільнено за угодою сторін з попереднього місця роботи і з 03.04.2014 року розпочата виплата допомоги по безробіттю. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби [PERSON] в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить із матеріального забезпечення сторін та інших встановлених у справі обставин і вважає за розумне і справедливе стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, які необхідно стягувати з часу досягнення сином повнолітт. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: partial