Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] [PERSON], зареєстрований 10 грудня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №\~4132. В обґрунтування позову зазначала, що з 10 грудня 2011 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] [PERSON], від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні характери, погляди на життя і виховання дитини, у звязку з чим між ними часто виникали непорозуміння і сварки, свідком яких був їхній малолітній син [PERSON]. Подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення між сторонами є неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. Позивач [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 грудня 2011 року [PERSON] [PERSON] Хішам та [PERSON] [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №\~4132. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі цього позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved