Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 30 березня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06/02-40К-0091709, за яким був застрахований автомобіль Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначив, що 16 червня 2017 року о 19 годині 10 хвилин, відповідач, керуючи автомобілем Део, державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Дальницькій, 50/1, у м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», чим порушив вимоги п. 12.1 ПДД України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року відповідача[PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Стверджував, що страховик звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, та на підставі страхового акту №170000119031 від 15 серпня 2017 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 17375,00 грн. Вказав, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Део, державний реєстраційний номер [NUMBER] на час ДТП не була застрахована. Оскільки позивач повністю виконав покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просило суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 17375,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 27 грудня 2018 року, в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, а також просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 38, 52). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 56). Ухвалою суду від 21 червня 2019 року було ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 43-44). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» є юридичною особою (а.с. 4-6). З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06/02-40К-0091709, за яким був застрахований автомобіль Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 17-22). Встановлено, що 16 червня 2017 року о 19 годині 10 хвилин, відповідач, керуючи автомобілем Део, державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Дальницькій, 50/1, у м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», чим порушив вимоги п. 12.1 ПДД України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] ,належить на праві власності ТОВ «Венбест» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13). Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року, на підставі якої відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що автомобільДео, державний реєстраційний номер [NUMBER] на час ДТП не був застрахований (а.с. 37). У зв`язку із тим, що пошкоджений автомобіль Рено, державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхувальник - ТОВ «Венбест» звернулось до страховика із заявою про настання страхового випадку та сплату страхового відшкодування (а.с. 7). Відповідно до страхового акта №170000119031 від 15 серпня 2017 року, розрахунку суми стразового відшкодування від 15 серпня 2017 року, сума страхового відшкодування була визначена у розмірі 17375, 00 грн., яка була сплачена позивачем на рахунок ТОВ «Венбест», що підтверджується платіжним дорученням №ЗР048121 від 16 серпня 2017 року (а.с. 35). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь суми, що була виплачена ТОВ «Венбест» в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу. Судом встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зверталося до [PERSON] із претензією про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак останній проігнорував її (а.с. 36). Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засідання відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в розмірі 17375, 00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1921,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1). На підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved