Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 31.01.2017 року визначено підсудність вказаної цивільної справи Печерському районному суду м. Києва. Звернувшись до суду із позовною заявою, [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , [INFO] . Вона у встановлений законом строк звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на 63/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] вона не може в зв`язку з відчуженням цього майна ще за життя чоловіка. Зауважує, що наміру відчужувати належну йому частину будинку чоловік не мав, крім того, вона, як дружина, не надавала згоду на продаж. Просила суд визнати договір купівлі-продажу 63/100 частин вищевказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрільцем Д.В., зареєстрованого за номером 401, недійсним. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Бортницької В.В. від 23.02.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2017 року, справу передано в провадження судді Матійчук Г.О. Ухвалою від 14.07.2017 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідачі своїм правом надати відзив на позов не скористались. До суду повернулись конверти, направлені судом на адресу відповідачів, які зазначені в позовній заяві, з відміткою поштового відділення: «за закінченням встановленого строку зберігання». Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 04.11.2009 року у справі №2-271/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно набутого подружнього майна, за [PERSON] (з-поміж іншого майна) визнано право власності на 63/100 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 17-19). Згідно довідки КП «БТІ ДІОНМ» від 24.02.2011 року №7/114 (а.с. 16) будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (63/100) та міською радою (37/100). 26.04.2011 року між [PERSON] , як продавцем, від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 63/100 частин будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами на земельній ділянці 935 кв. м., житловою площею 82,70 кв. м. (а.с. 10). Згідно свідоцтва про шлюб, 20.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 21). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 22). [PERSON] у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка (а.с. 13, 14). Як йдеться у позові, позивач позбавлена можливості отримати спадщину на 63/100 частин будинку [ADDRESS] , оскільки вказане майно за договором купівлі-продажу від 26.04.2011 року відчужене за довіреністю від імені її чоловіка третій особі. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Під правочином розуміється правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину, як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] заперечує дійсність договору купівлі-продажу 63/100 частин будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що її покійний чоловік не мав наміру відчужувати своє майно, а також на відсутність її згоди, як дружини, на його продаж. За ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Судом встановлено, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу від 26.04.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрільцем Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 401, має всі істотні умови договору купівлі-продажу, передбачені ст. 655 ЦК України: викладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений, відповідно до вимог ст. 640, 657, 692 ЦК України. Отже власник розпорядився своїм майном на власний розсуд з дотриманням обов`язкових умов для вчинення таких дій, а отже підстав для визнання правочину недійсним в судовому порядку не має. Що стосується зауваження позивача на відсутність її згоди на відчуження чоловіком частини будинку суд зазначає наступне. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до положень ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Суд дійшов висновку, що хоча право власності на 63/100 частин будинку [ADDRESS] у [PERSON] і виникло в період його перебування у шлюбі з [PERSON] , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 04.11.2009 року (а.с. 17-19), але набуто в період іншого шлюбу - з [PERSON] , що і було встановлено в рішенні суду. Отже спірне майно набуто [PERSON] до шлюбу із [PERSON] , а відтак вважається особистою приватною власністю чоловіка позивача. Відповідно, згода дружини продавця за договором купівлі-продажу від 26.04.2011 року не була потрібна. Таким чином, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Інших підстав недійсності оспорюваного правочину позивач не вказала. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed