Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів надміру виплаченої компенсаційної виплати, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі заяви відповідача від 17.04.2015 року та наданого необхідного пакету документів відповідачу була призначена і виплачувалася щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація), як непрацюючій фізичній особі, яка постійно надає соціальні послуги особі похилого віку - матері [PERSON] , яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги. В заяві відповідачем зазначено, що вона не працевлаштована, фізичною особою - підприємцем не являється. Згідно рішення про призначення компенсації від 30.04.2015р. відповідачу була призначена компенсація за надання соціальних послуг (догляд) [PERSON] з 17.04.2015р. довічно. У заяві на призначення компенсації відповідач взяла на себе зобов`язання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення компенсаційної виплати, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім`ї, пов`язаною з наданням компенсації, уповноваженими особами управління. Законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості, або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату компенсації. Суми компенсаційних виплат, виплачені внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату компенсації тощо), стягуються згідно з законом. Механізм призначення та порядок надання і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги регламентує «Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558., за яким непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. компенсація призначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 10 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування. При цьому Законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості, або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату компенсації. Суми компенсації, виплачені внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. В результаті проведеної соціальними інспекторами Управління перевірки 20.02.2019 року було встановлено, що особа, якій відповідач надавала соціальні послуги [PERSON] померла [INFO] . Про даний факт відповідач не повідомила Управління, тобто не повідомила про обставини, я впливають на призначення та виплату компенсації, що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів у вигляді компенсації за період з 11.01.2017 року по 28.02.2019 року в сумі 4496,75 грн., а тому повинна бути повернута за вимогою органу, що призначив допомогу. Управління 01.03.2019 направило відповідачу повідомлення про припинення та необхідність повернення надмірно виплачених коштів компенсації у термін до 20.03.2019, але відповідач не сплатила у добровільному порядку вищевказану суму надмірно сплаченої компенсації, тому станом на 01.06.2019 року за відповідачем рахується сума надмірно виплачених коштів компенсації у розмірі 4496,75 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача за рішенням суду, а також понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до судового розгляду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена вчасно, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району знаходиться справа по призначенню компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі заяви [PERSON] від 17.04.2015 року та наданого необхідного пакету документів відповідачу була призначена і виплачувалася щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація), як непрацюючій фізичній особі, яка постійно надає соціальні послуги особі похилого віку - матері [PERSON] , яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги. В заяві відповідачем зазначено, що вона не працевлаштована, фізичною особою - підприємцем не являється. Згідно рішення про призначення компенсації від 30.04.2015р. відповідачу була призначена компенсація за надання соціальних послуг (догляд) [PERSON] з 17.04.2015р. довічно(а.с.9-19). У заяві на призначення компенсації відповідачка ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давав згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім`ї, пов`язаною з наданням компенсаційних виплат, уповноваженими особами Управління. Механізм призначення та порядок надання і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги регламентує «Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558 (далі - Порядок). Згідно п. 1 Порядку непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Пунктом 2 Порядку встановлено, що компенсація призначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 10 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування Відповідно до п. 5 Порядку компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державі 2. адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку. Пунктом 6 Порядку визначено, що для призначення компенсації подаються такі документи: 1) фізичною особою, яка надає соціальні послуги: паспорт або інший документ, що посвідчує особу; висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги; копія трудової книжки; заява про надання згоди на проведення перевірки даних про доходи особи з використанням відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; 2) особою, яка потребує надання соціальних послуг: заява про необхідність надання соціальних послуг; паспорт або інший документ, що посвідчує особу; висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність особи до самообслуговуванню Відповідно до пункту 8 Порядку компенсація призначається на час, протягом якого особа, що подала заяву про необхідність отримання соціальних послуг, потребуватиме постійного стороннього догляду. В результаті проведеної соціальними інспекторами Управління перевірки даних, наданих заявником встановлено, що відповідач не своєчасно повідомила про обставини, що впливають на виплату компенсації, а саме про те, що особа якій відповідач надавала соціальні послуги [PERSON] померла [INFO] (а.с.20), чим порушила Порядок Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді компенсації на суму в розмірі 4496,75 грн. за період з 11.01.2017 року по 28.02.2019 року. Управлінням соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району було направлено на ім`я відповідачки Повідомлення № 03-07/1458 від 04.03.2019р. з вимогою про повернення коштів, в якому встановлено строк до 20.03.2019 року для добровільного погашення суми надмірно сплаченої суми компенсації (а.с.21). Згідно пункту 15 Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Отже, станом на 01.06.2019 року за відповідачем залишається несплаченою сума надмірно виплачених коштів компенсації у розмірі 4496,75 грн., яку відповідачка повинна повернути Управлінню. Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3, враховуючи ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень), як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. Відшкодування коштів надміру перерахованих державних допомог це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права. Пунктом 30 зазначеної постанови визначено, що спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум не є публічно - правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Отже, згідно доданих до позову письмових доказів, з відповідачки за період з 11.01.2017 року по 28.02.2019 року, підлягає стягненню 4496,75 грн., які станом на час розгляду справи в добровільному порядку не були нею сплачені, а тому суд враховуючи належність та допустимість наданих позивачем письмових доказів по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved