overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який зареєстровано 10.11.2007 року виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №5. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність. У позовній заяві в обґрунтування свого позову [PERSON] послався на наступне. У 2007 році позивач разом з відповідачкою уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення стала відсутність взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. На протязі останніх трьох місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Рішення про розірвання шлюбу було прийнято обопільно. Шлюб існує формально, його збереження не можливе. Спору про спільно нажите подружжям майно та місце проживання сина не має, оскільки сторони домовились про місце проживання сина з матірю, тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за її відсутність. Прізвище бажала залишити шлюбне та місце проживання сина визначити разом із нею. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 10 листопада 2007 року виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №5. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №050687 /а.с.5/. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №297666 /а.с.8/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся в суд із вказаним позовом. Зазначав, що проживає в Вінниці і навчається у Вінницькому транспортному коледжі на денній формі навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком проживає окремо, оскільки батьки розірвали шлюб і матеріальної допомоги не надає, тому просив суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня предявлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягненя 23 років. В судове засіданні позивач не зявився, надав суду заяву, де зазначив, що позов підтримує та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 7). [PERSON] є студентом Вінницького транспортного коледжу денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, термін навчання закінчується 30.06.2017 року (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 10.08.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, ведуть окреме господарство, тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10.08.2002 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 847 (а.с.4). Від спільного життя у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №1СКGМСUІ.141858.003 від 22 липня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 28 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 11255,31 гривні. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями кредитного договору №1СКGМСUІ.141858.003 від 22 липня 2013 року (а.с.14-15), копією анкети-договору на оформлення платіжної картки (а.с.16), копією постанови правління Національного банку України №914 від 21 грудня 2015 року( а.с.21), копією рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №234 від 22 грудня 2015 року (а.с.22) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-13) станом на 28 квітня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 11255,31 грн. в тому числі: 361,3 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1624,17 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 12,79 грн. - поточна заборгованість за процентами, 2947,93 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 6309,12 грн. - пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.82, 88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 24 вересня 1999 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини: не спілкується з нею, не цікавиться її життям, станом здоров'я, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки. У судове засідання позивач не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання по повторному виклику не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Орган опіки та піклування Броварської міської ради та служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації письмово повідомили про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не спілкується з нею, не піклується про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вона не займається вихованням та утриманням дитини. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів, які б спростовували доводи позивача щодо ухилення матері від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

у травні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON]. Сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, викладені нижче. 07.06.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №612, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7). [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 17 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 90, зареєстрував шлюб з [PERSON] 14 травня 2015 року у подружжя народився син [PERSON]. Посилався, що після реєстрації шлюбу відповідач мала недостойну поведінку, а саме: почала вживати алкогольні напої та у стані спяніння була схильна до сварок, ображала родину позивача. Коли мешкали у її матері, за систематичне вживання дочкою алкогольних напоїв, вона вигнала її з дому, після чого стали проживати у тітки відповідача. З моменту народження сина, шлюбно сімейні відносини існували протягом одного місяця, після чого [PERSON] пішла з дитиною до свого першого чоловіка, з яким і мешкає до теперішнього часу. Отже, подружжя мешкає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях просив задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно сімейні відносини не підтримують протягом року, спільне господарство у сторін не ведеться, мешкають окремо один від одного, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року, який був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 265. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині різних поглядів на сімейне життя, відсутності між ними взаємного порозуміння, що призвело до постійних сварок, втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору та спору, щодо місця проживання дитини, між ними немає. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 265. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 01.08.2014 р.н що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а діти залишаться проживати разом із відповідачем. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року, шлюб був зареєстрований міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного управління юстиції у м. Миколаєві, актовий запис, № 135. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя припинено, збереження сімї є не доцільним. Після розірвання шлюбу біти залишаться проживати з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved