Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не довше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що до 2 жовтня 2014 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею. На теперішній час доньці сторін виповнилось 18 років. Повнолітня [PERSON] є студенткою першого курсу 2 медичного факультету ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», денне відділення, бюджетна форма навчання, термін навчання - 6 років. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі та за станом здоров`я (донька є інвалідом ІІ групи з дитинства), донька на теперішній час не має змоги самостійно отримувати будь-який заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги і забезпечення. Будь-яких доходів, окрім стипендії, донька не має. Вона з 15 березня 2019 року офіційно працює косметологом у клубі краси та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а лише здійснює погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла за минулі роки. При цьому, відповідач є працездатним, а тому має можливість надавати доньці матеріальну допомогу. Оскільки, коштів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. 2 жовтня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 116 (а.с. 14). Від спільного життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 квітня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 259 (а.с. 9). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] - позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Допомогу на утримання доньки відповідач не надає. У зв`язку з цим, 29 травня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, зазначивши, що донька знаходиться на її утриманні, донька продовжує навчання, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання доньки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. З довідки № 12 від 4 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] навчається на першому курсі 2 медичного факультету ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» денного відділення, бюджетної форми навчання (а.с. 18). Крім того, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 023847 від 10 січня 2019 року, виданою Міжрайонною правобережною МСЕК № 2 (а.с. 21) та посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 20). Отже, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач знаходиться у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Разом з цим, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи, що відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, з урахуванням того, що дочка сторін - [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2019 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] року, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial