Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору кредиту № 673 від 09.12.2013 року [PERSON] надано кредит у розмірі 4000 грн. на строк 18 місяців з 09.12.2013 року по 09.06.2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач повинен не пізніше 09.06.2015 року здійснювати погашення суми кредиту та відсотків відповідно до графіку. Однак, у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим, станом на 07.06.2018 року заборгованість за договором кредиту складає 60736,99 грн., яка складається з суми основного боргу - 3689,42 грн., відсотків - 156,71 грн. та додаткових відсотків - 56890,86 грн. На підставі цього КС «Можливість» вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 60736,99 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Розгляд справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотаннь про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 09.12.2013 року між КС «Можливість» та [PERSON] укладено договір кредиту № 673, на підставі якого остання отримала кредит на ремонт у розмірі 4000,00 грн. на строк 18 місяців з 09.12.2013 року по 09.06.2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Відповідно до графіку розрахунків до договору кредиту № 673 від 09.06.2015 року, відповідач у період з 09 грудня 2013 по 09 червня 2015 року повинен був сплачувати грошові суми у погашення кредиту, однак, у порушення договору жодного платежу не здійснив. Із розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 07.06.2018 року заборгованість за договором кредиту складає 60736,99 грн., яка складається з суми основного боргу - 3689,42 грн., відсотків - 156,71 грн. та додаткових відсотків - 56890,86 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обов'язків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач неналежно виконав своє зобов'язання за договором кредиту № 673 від 09.12.2013 року та з нього підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 60736,99 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved