Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є позивач. На обґрунтування позову, вказувала, що відповідач, який є її племінником, має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, проте з цьому будинку не проживає та ним не користується більш як 2 роки В судовому засіданні 29.11.2018 року позивач [PERSON] пояснила суду, що [PERSON], якого вона вважає членом своєї родини, оскільки доводиться їй племінником більше 2 років не проживає у належному їй будинку за адресою: [ADDRESS]. без будь-яких поважних причин. Посилаючись на те, що у належному їй будинку відсутні речі відповідача, за місцем реєстрації він не проживає, будинком не користується більше одного року без жодних поважних причин, угод між ними ніяких укладено не було,. просить про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. В подальшому в розгляді справи позивач участі не приймала, проти заочного розгляду справи судом не заперечувала, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримавши заявлені позовні вимоги. У судове засідання, призначене на 29.11.2018 року, як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання. Вивчивши доводи позовної заяви, пояснення позивача, вислухавши показання свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.06.2000 р., посвідченого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магда Г.В., реєстровий №1-1248, зареєстрованого 24.07.2000 р. Вознесенським БТІ Миколаївської області за реєстровим № 370. З жовтня 2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] Довідкою за № 719 від 19.06.2018 р. виконавчого комітету Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, підтверджено, що по [ADDRESS] на реєстраційному обліку перебувають: [PERSON] та її племінник [PERSON], 1986 року народження. Свідок [PERSON], яка є племінницеє позивача та проживає по сусідству, суду підтвердила, що дійсно відповідач [PERSON], не проживає у належному позивачу будинку по [ADDRESS] більше 2 років. Його особистих речей у будинку немає, по місцю реєстрації свого проживання він не з'являється. Відповідно до акту обстеження від 20.06.2018 року, складеному депутатом Баловненської сільської ради по округу №20 Тимошевською Н.М., в присутності мешканців села: [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з моменту реєстрації - з 03 жовтня 2016 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2016 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, без поважних причин, суд вважає встановленими на підставі пояснень позивача, показань свідка [PERSON] та досліджених у судовому засіданні письмових доказів. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved