Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Альфа-Банк», згідно з яким просив суд: Визнати неправомірними дії АТ «Альфа-Банк» щодо нарахування заборгованості, штрафів, пені, відсотків за користування коштами [PERSON] за договором про відкриття карткового рахунку №630189777 від 26.08.2014 року; скасувати [PERSON] наявну за договором про відкриття карткового рахунку №630189777 від 26.08.2014 року заборгованість, включаючи пеню, штрафні санкції, відсотки за користування коштами; зобов`язати АТ «Альфа-Банк» не нараховувати [PERSON] пеню, штрафні санкції та відсотки за користування коштами за договором про відкриття карткового рахунку №630189777 від 26.08.2014 року починаючи з 02.01.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має картковий рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» та володіє карткою Debit Gold MasterCard відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № 630189777 від 26.08.2014 року, за умовами якого позивач має право користуватися коштами банку (відповідача) у розмірі 6500,00 грн протягом одного місяця без сплати комісії або інших платежів. Тобто кредитний ліміт отриманої позивачем картки становить 6500,00 грн. Позивач вказує, що сумлінно виконував свої зобов`язання як володільця картки, не передавав її жодній особі та не повідомляв нікому жодної інформації щодо ПІН -коду картки або інших відомостей, які можуть бути використані для зняття коштів з картки. Однак, 02.01.2016 року невідома особа шахрайськими діями зняла грошові кошти з картки позивача у розмірі 6500,00 грн. Про факт зняття коштів стало відомо лише 23.02.2016 року, у зв`язку з цим позивач звернувся з відповідною заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів та повідомив відповідача про факт шахрайства з його карткою. Однак станом на дату звернення до суду з позовом відповідач нарахував позивачу заборгованість у загальному розмірі 14 741,42 грн. 28 вересня 2017 року відповідач надав суду заперечення проти позовної заяви, а 08 листопада 2017 року додаткові пояснення до заперечень на позовну заяву, відповідно до яких відповідач вважає позов безпідставним, незаконним та необґрунтованим, а тому просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Вказував, що Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за здійснені операції по рахунку Клієнта, в тому числі операції, що здійснені будь-якими третіми особами. Надання інформації про здійсненні операції з застосуванням картки здійснюється у вигляді смс-повідомлень відправлених на мобільний телефон Клієнта, номер якого вказаний Клієнтом в Анкеті-заяві про акцепт. 20 лютого 2018 року позивач через свого представника надав суду письмові пояснення у яких зазначив, що позивач сумлінно виконував свої обов`язки за Договором, картку нікому не передавав, ПІН-код не повідомляв, картку не втрачав. СМС-повідомлень про зняття коштів з рахунку він не отримував, і про даний факт дізнався лише 23.02.2016 року, коли позивачу зателефонував працівник АТ «Альфа-Банк» та повідомив про те, що у позивача наявна заборгованість перед банком. Зауважує, що для підтвердження цих операцій електронні засоби позивача, зокрема телефон, електрона пошта, особистий банківський кабінет не використовувалися. У зв`язку з цим, позивач після отримання такої інформації звернувся до поліції та відповідача з повідомленням про несанкціоноване здійснення банківських операцій із списання з його рахунку 6500,00 грн. Ухвалою судді від 23 травня 2016 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 23 червня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Натомість, як зауважує позивач, для підтвердження цих операцій її електронні засоби, зокрема телефон, електрона пошта, особистий банківський кабінет не використовувалися. Позивач та його представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, за приписами ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка, банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 26.08.2014 року [PERSON] підписав анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках продукту «Максимум-готівка» на підставі якої, відповідач відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну картку DMS Gold та надав позивачу кредит у шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку (а.с.53). Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, в тому числі й з пояснень учасників судового розгляду, 02.01.2016 року з кредитної картки позивача через банкомат було знято грошові кошти шляхом семи грошових транзакцій на загальну суму 6500,00 грн, що також підтверджується випискою по рахунку кредитної картки позивача (а.с.6-7). Згідно пояснень позивача, про факт зняття коштів йому стало відомо 23.02.2016 року з телефонного дзвінка працівника ПАТ «Альфа-Банк», який повідомив про утворення заборгованості за кредитом, у зв`язку з цим позивач повідомив відповідача про факт зняття коштів з його картки без його відома та будь-яких на те його дозволів чи доручень (а.с.9-11). У своїй претензій позивач також просив відповідача провести внутрішнє розслідування шахрайських дій невідомих осіб та порушення АТ «Альфа-Банк» нормативно-правових актів Національного Банку України, які призвели до неправомірного списання грошових коштів з його рахунку. Крім того, 23.02.2016 року позивач звернулася до Дарницьким УП ГУНП у м. Києві з відповідною заявою про злочин, за якою 24.02.2016 року було відкрито кримінальне провадження № 12016100020001981 за ч. 1 ст. 190 КК України. Станом на дату розгляду справи досудове розслідування ще триває (а.с. 8,120). 11 липня 2016 року позивач знову звернувся до голови правління ПАТ «Альфа-Банк» з проханням розібратись у ситуації щодо факту незаконного списання коштів з його картки 02.01.2016 року. В свою чергу, відповідач відмовив у задоволенні претензії позивача, посилаючись на коректність проведених 02.01.2019 року операцій, а також на відсутність підтверджуючих документів щодо здійснення цих операцій третіми особами. Крім того, станом на 26.09.2017 року відповідачем нараховано позивачу заборгованість у розмірі 16 895,95 грн (а.с.46). Разом з тим, відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено у п. 7 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Згідно з пунктом 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. При цьому, відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно тверджень позивача, картку він нікому не передавав, ПІН-код не повідомляв, картку не втрачав та СМС-повідомлень про зняття коштів з рахунку він не отримував. При цьому, відповідачем у ході розгляду справи не доведено, що дії чи бездіяльність позивача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Судом було витребувано у відповідача фото/відеоматеріали із зображенням особи, яка знімає грошові кошти з банкомату (а.с.106), однак у письмових пояснення відповідач повідомив про неможливість надати витребувані докази, оскільки 02.01.2016 року по картці позивача за № 516800119419882 зняття коштів відбувалось не з банкомату ПАТ «Альфа-Банк», а з банкомату «ПриватБанк» (а.с.109). У зв`язку з цим, суд зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» надати фото/відеоматеріали із зображенням особи, яка 02.01.2016 рок знімає грошові кошти з банкомату по картці позивача (а.с.142-143). Однак, листом від 02.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив про неможливість надання запитуваної інформації у зв`язку зі спливом терміну зберігання (а.с.146). Натомість, Верховний Суд України у своїй постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 зазначив, що висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувались правильним вводом пін-коду вказаної картки, а умовами договору передбачено обов`язок позивача, щодо нерозголошення даного пін-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковим, оскільки висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, оскільки судом встановлено, що операція зі списання грошових коштів на загальну суму 6500,00 грн. з рахунку № [NUMBER] позивачем 02.01.2016 року не здійснювалась, платіжна картка не втрачалась, іншим особам не передавалась, ПІН-код нікому не повідомлявся, тобто фактично під час здійснення вказаної операції електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, який в свою чергу, як тільки йому стало відомо про них повідомив банк про платіжні операції, які ним не здійснювались, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved