Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, в обґрунтування якого вказав, що01.06.2020 року АТ «Універсал Банк» перерахував [PERSON] , а останній безпідставно отримав грошові кошти на загальну суму 95400 грн за наступних обставин. Так, у період пасу з 23 год 55 хв 01 червня 2020 року до 03 год 36 хв 02 червня 2020 року на підставі Розпорядження № 005/134 від 01.06.2020 року в Київському відділенні № 5 АТ «Універсал Банк» було проведено планову ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, в результаті чого виявлено недостачу готівки в сумі 1435748,00 грн. Банком встановлено, що у першій половині робочого дня 01 червня 2020 року на телефон Київського відділення № 5 зателефонував невідомий, представившись співробітником підрозділу ІТ-підтримки банку і назвавши прізвище одного зі співробітників банку він проінформував, що йому необхідно здійснити тестування програмного забезпечення за допомогою касира відділення. Дзвінок було переведено на старшого касира-операціоніста [PERSON] . При спілкуванні касир почала отримувати від невстановленої особи вказівки про перехід системи платежів по обслуговуванню карток «Монобанк» у «тестовий режим». Набравши повідомлену комбінацію клавіш невстановлена особа запевнила касира, що програмного забезпечення перебуває у тестовому режимі, чого в реальності не відбувалось. Після проведених дій касир почав набирати в програмного забезпечення цифри (номера платіжних карток), що диктувались невстановленою особою, та вводити суми транзакцій, що повідомлялись також невстановленою особою. При цьому номера платіжних карток зазначались невстановленою особою як «номер тесту», а суми транзакцій як «код тесту». При виконанні вказівок невстановленої особи неодноразово відбувались технічні збої. Таким чином, протягом робочого дня 01 червня 2020 року внаслідок ймовірних шахрайських дій з боку невстановленої особи та неправомірних дій старшого касира-операціоніста [PERSON] було проведено 30 некоректних (помилкових) операцій на поповнення карткових рахунків клієнтів «Монобанк» на загальну суму 1435748,00 грн. У період часу з 13:23 год до 17:43 год старшим касиром-операціонистом [PERSON] внаслідок ймовірних шахрайських дій невстановленої особи/осіб були здійснені операції з переведення коштів на рахунки клієнтів використовуючи номери платіжних засобів, серед яких номер платіжної картки [PERSON] . Таким чином, [PERSON] безпідставно отримав на поточний рахунок № [NUMBER] грошові кошти на загальну суму 95400 грн. [PERSON] є клієнтом Банку. За умовами Договору про надання банківських послуг за проектом «monobank» тільки у випадку якщо клієнт самостійно вносить грошові кошти в касу для поповнення рахунку, у подальшому такі кошти розміщуються на транзитному рахунку Банку із якого в свою чергу відбувається перерахування коштів на поточний рахунок клієнта. У випадку із клієнтом виключається договірний характер спірних правовідносин, оскільки вчиненню дій співробітника банку при перерахуванні грошових коштів на поточний рахунок відповідача сприяли вказівки невстановленої особи, щодо дій якої банком подано заяву про вчинення злочину. Таким чином, внаслідок неналежного переказу на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 95400 грн, які останній набув без достатньої правової підстави. АТ «Універсал Банк» просило суд стягнути з [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 95400 грн. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву від 23 листопада 2021 року. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ «Універсал Банк», що підтверджується Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 19 грудня 2019 року. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), який належить [PERSON] , 01 червня 2020 року зазначений рахунок було поповнено транзакціями на суму 45600 грн та на суму 49800 грн, призначення транзакцій: поповнення рахунку через Каса Універсал Банку. Згідно з Меморіальним ордером №626-2281787240-9432340394J.0 від 01 червня 2020 року на рахунок [PERSON] [NUMBER] зараховано 45600 грн, призначення платежу: поповнення рахунку через Каса Універсал Банку. Згідно з Меморіальним ордером №626-2281599392-9431934614J.0 від 01 червня 2020 року на рахунок [PERSON] [NUMBER] зараховано 49800 грн, призначення платежу: поповнення рахунку через Каса Універсал Банку. Відповідно до акту ревізії цінностей операційної каси, що знаходиться у Київському відділенні № 5 за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/ Тарасівська, буд.63/28, в присутності відповідальних осіб сховища: [PERSON] - директор Київського відділення №5; [PERSON] - старший касир-опереціаніст Київського відділення №5, на підставі Розпорядження № 005/134 від 01.06.2020 року, станом на 02 червня 2020 року проведена планова ревізія готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, якою виявлена недостача у розмірі 1435748,00 грн. Актом за результатами проведеного службового розслідування від 30 червня 2020 року встановлено, що опитана старший касир-операціоніст Київського відділення №26 [PERSON] , яка на підставі Наказу від 29.05.2020 №948 а-к з 01.06.2020 до 15.06.2020 переміщена в тій же посаді до Київського відділення №5, пояснила, що 01.06.2020 близько 12:20 їй на внутрішній телефон, розташований на робочому місці, від Директора Київського відділення №5 Башинської С.В. був переадресований дзвінок невідомого чоловіка, який представився працівником технічної підтримки Банку [PERSON] . Даний чоловік повідомив, що необхідно протестувати програмне забезпечення на робочому комп`ютері. Посилаючись на обмаль часу, вона відтермінувала проведення тестування на обідню перерву та на прохання невідомого чоловіка надала номер свого мобільного телефону для зручності подальшого спілкування. Вона попросила Директора відділення [PERSON] перевірити чи працює в Банку працівник [PERSON] , після чого отримала від неї мобільний номер телефону працівника Банку, якого було знайдено на внутрішньому сайті Банку з ідентичним лише прізвищем та ім`ям. Вона зателефонувала на наданий їй номер, однак ніхто не відповідав. Близько 13:20 год невідомий чоловік, який раніше вже представлявся [PERSON] , зателефонував ї на мобільний телефон через месенджер «вайбер», де він був підписаний як «Техпідтримка», а пізніше він неодноразово телефонував через оператора мобільного зв`язку. Під час розмов, невідомий чоловік просив її в програмному забезпеченні щодо обслуговування клієнтів «Монобанк» проводити наступні дії: - у віконце, в якому зазначається номер платіжної картки клієнтів вносити номер тесту, який він диктував (по факту невідомий озвучував номер картки, на яку в подальшому відбувалось зарахування/поповнення коштів); - у віконце, в якому вводиться сума поповнення платіжної картки, вносити код для проведена тесту (по факту невідомий диктував суму, на яку поповнювалась картка); проводити відповідні операції та на касових документах, що підтверджували виконана операції, ставши печатку, від руки писати слово «Тест» і проставляти номер по порядку. Таким чином, протягом робочого дня 01.06.2020 між ними відбулось декілька розмов, під час яких було проведено 30 операцій на поповнення карткових рахунків клієнтів «Монобанк» на загальну суму 1435748, 00 грн. Близько 18:20 год вона зрозуміла, що начебто тестові операції не видаляються, в зв`язку чим разом з директором відділення [PERSON] зателефонувала до цього чоловіка, запитала знову його прізвище, ім`я та по-батькові та хто його керівник, в результаті чого він поклав слухавку та відключив зв`язок. Відповідно до програмно-технічних комплексів Банку 01 червня 2020 року в період часу 13:23 год до 17:43 год старшим касиром-операціоністом [PERSON] за інструкцією/вказівками, наданими по телефонному зв`язку невстановленим чоловіком, здійснено зокрема поповнення картки№ [NUMBER] на суму 49800 грн (17:18 год) та № [NUMBER] на 45600 грн (17:29 год). Перевіркою встановлено такі порушення: 01 червня 2020 року старший касир-операціоніст [PERSON] порушила вимоги 4.20 «Положення про здійснення та документальне оформлення касових операцій в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»; п. 2.1. розділу 2 Посадової інструкції старшого касира-операціоніста, порушення вимог п.п. 4.21, 6.1, 6.2, 6.3, 6.9, 6.13, 6.16, 6.22 «Положення про здійснення та документальне оформлення касових операцій в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»; 01 червня 2020 року директор Київського відділення №5 Башинська С. В. порушила вимоги п. 7 розділу 2 Посадової інструкції керуючого відділення, п.п. 16, 17, 18 розділу 2 Посадової інструкції керуючого відділення, п. 29 розділу 2 Посадової інструкції керуючого відділення. Позивач зазначає, що [PERSON] безпідставно набув грошові кошти у розмірі 95400 грн, які були перераховані на його рахунок внаслідок зазначених вище порушень касиром-операціоністом [PERSON] та директором Київського відділення №5 Башинською С. В. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Перелік ситуацій, що міститься в частині 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, при виникненні яких допускається застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України не є вичерпним, отже, ці положення можуть поширюватися і на інші відносини, якщо має місце безпідставне збагачення. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї -якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15). За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, та його безпідставного збереження. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 січня 2020 року у справі №161/17945/18 (провадження № 14-599цс19) дійшла висновку, що у відповідності до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» є обґрунтованими, оскільки з наданих до суду матеріалів вбачається доведений факт, що за рахунок позивача, без будь-якої правової підстави, відповідачем було набуте майно у вигляді грошових коштів в розмірі 95400 гривень, про що суду були надані належні та допустимі докази у вигляді виписок про рух коштів за рахунком та меморіальних ордерів від 01 червня 2020 року, які здійснювалися через касу Київського відділення № 5 Акціонерного товариства «Універсал Банк», тому відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України безпідставно набуті кошти в розмірі 95400 грн підлягають поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зважаючи на характер та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються платіжним дорученням №9019/11 від 29 квітня 2020 року про сплату судового збору у сумі 2270 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 1135 грн (50% від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину суму сплаченого судового збору в розмірі 1135 грн (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved