Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держсанепідемслужби в Херсонській області про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 2013 року займав посаду лікаря з гігієни праці відділу соціально гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області, яке входить до структури органів Держсанепідемслужби України, трудова діяльність на даній посаді не є державною службою. 22.01.2016\~року відповідачем вручено йому персональне попередження про можливе заплановане звільнення з роботи 22.03.2016року за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку з припиненням діяльності управління шляхом реорганізації. Наказом № 48-к від 12.05.2016 року його звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією та припиненням діяльності Головного управління Держсанепідемслужби в Херсонській області. Вважає звільнення незаконним, оскільки управління було реорганізовано, тому він міг бути звільненим лише у випадку скорочення численності або штату працівників про що повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці, проте відповідно до персонального повідомлення був попереджений про можливе заплановане звільнення, а не про таке, що відбудеться у будь якому випадку, що випливає із ч.1 ст.49-2 КЗпП України. Окрім того, був попереджений про можливе звільнення на конкретно визначену дату 22.03.2016року, однак після настання цієї дати продовжував працювати майже два місяці, що свідчить про недотримання відповідачем строків попередження про звільнення з підстав, передбачених п.1ч.1 ст.40 КЗпП України, а також від відповідача не надходило жодних пропозицій стосовно надання йому роботи за аналогічною посадою або кваліфікацією. У звязку з тим, що відповідачем допущено порушення вимог закону при його звільненні він має право на поновлення на роботі на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який розпочався з 12.05. 2016року. З огляду на наведене просив: визнати незаконним та скасувати п.1.15 наказу Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області від 12.05.2016\~року № 49-к щодо його звільнення; зобовязати Головне управління Держсанепідемслужби у Херсонській області. поновити його на посаді лікаря з гігієни праці відділу соціально гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області з 12.05.2016року; стягнути з Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2016року по 30.06.2016року в розмірі 6664,00 грн.; допустити негайне виконання рішення, а в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, і зазначав, що був звільнений 12.05.2016\~року під час перебування на листку непрацездатності з 06.05.2016року по 17.05.2016року. Ухвалою суду від 03 жовтня 2016року залучено до участі у справі співвідповідача Державну службу України з питань якості харчової продукції та захисту споживачів, як правонаступника Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області. В судовому засідання позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позові. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, вважали, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не є належним відповідачем у справі, а також зазначали, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносин. Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обовязків іншим юридичним особам правонаступникам(злиття, приєднання, поділу. перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно до п. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках , змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України в п 19 постанови №\~9 від 06.11.1992\~року(з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив, що розглядаючи трудові спори, повязанні зі звільненням, суди зобовязані зясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 2013 року займав посаду лікаря з гігієни праці відділу соціально гігієнічного моніторингу Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області, яке входить до структури органів Держсанепідемслужби України, трудова діяльність на даній посаді не є державною службою. Постановою Кабінету Міністрів України за № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (з послідуючими змінами) прийнято рішення про утворення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну службу та фітослужбу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються, а також функції зі здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму і курортів. Пунктом пятим постанови встановлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади є правонаступниками органів, які реорганізуються (а.с. 49-53). Наказом Державної санітарно - епідеміологічної служби України № 3 від 18.01.2016 року утворено комісії з реорганізації територіальних органів Держсанепідемслужби України. Наказом Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області № 3 від 20.01.2016 року утворено комісії з реорганізації Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області та його відокремлених підрозділів. Наказом Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області № 5-к від 20.01.2016 року попереджено про заплановане звільнення працівників у звязку з реорганізацією. [PERSON] 22.01.2016року був персонально повідомлений, про наказ №3 від 18.01.2016 року Державної санітарно епідеміологічної служби України з за яким Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області припиняє свою діяльність, що є підставою для його попередження про можливе наступне звільнення 22.03.2016року (а.с.7). Наказом за № 48-к від 12.05.2016 року позивач звільнений із займаної посади 12.05.2016року у звязку з реорганізацією та припиненням діяльності Головного управляння Держсанепідемслужби у Херсонській області, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою відхідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, відповідно до ст.44 КЗпП. Отже, в судовому засіданні підтверджено факт ліквідації Головного управління Держсанепідемслужби у Херсонській області, шляхом приєднання до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, а також дотримання відповідачем вимог, передбачених ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівники, які попереджені персонально \~не пізніше\~ніж за два місяці. Враховуючи, що на момент звільнення позивача у Головному управлінні Держпродспоживслужби у Херсонській області діяла структура, затверджена 07.04.2016року та штатний розпис на 2016рік, відповідно до яких було створено Управління контролю за додержанням санітарного законодавства, в якому передбачені всі посади державних службовців, а відповідно до вимог ст. 83 Закону України «Про державну службу» право на державну службу припиняється у звязку із досягненням державним службовцем 65-річного віку, а тому відповідач не мав можливості запропонувати позивачеві іншу посаду. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача. проведено відповідачем із дотриманням приписів п. 1 ст. 40, ст.49-2 КЗпП, а тому відсутні підстави для поновлення на роботі. Згідно довідки завідувача персоналу від 08.12.2016року [PERSON] працює на посаді лікаря з гігієни праці відділу з питань гігієни праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Херсонській області з 13 липня 2016 року, відповідно до наказу № 111-ос від 13.07.2016року(а.с. 87). Посилання позивача на порушення роботодавцем строку попередження про наступне звільнення, оскільки він після закінчення зазначеної у попередження дати 22.03.2016року, продовжував працювати майже два місяці, суд до уваги не приймає, враховуючи, що за діючим в України трудовим законодавством, у наказі про попередження про наступне звільнення повинна бути зазначена дата звільнення. Така вимога закону спрямована на захист інтересів працівника з тим, щоб власник або уповноважений ним орган не міг звільнити працівника раніш закінчення цього строку, а отже, позивач був гарантований від незаконного звільнення. Окрім того, працівники, яких попереджено про наступне вивільнення, і посади яких відсутні у новому штатному розписі, продовжують працювати ще не менше двох місяців і отримують заробітну плату. Виплата заробітної плати у даному випадку здійснюється на підставі положень чинного трудового договору, дію якого не припинено, тобто трудовий договір продовжується(ст.94 КЗпП). Відповідно до частини третьою ст.40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Отже, суд вважає, незаконним звільнення позивача з 12.05.2016року, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні до 17.05.2016року, що підтверджується довідкою Херсонської міської клінічної лікарні ім. А. і О. Тропіних за № 01-7\\1840-3 від 21.09.2016року, відповідно до якої [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні з 06.05.2016року по 17.05.2016року з видачею листа непрацездатності (а.с. 35-37). Згідно до довідки про доходи №29 від 11.04.2016року заробітна плата позивача за два останні місяці роботи складає 7833, 70 грн., середньоденна заробітна плата становить 182,18 грн. * 5 днів = 910,90 грн., яка вирахувана без прибуткового податку та інших обовязкових платежів(а.с. 12) За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню, шляхом зміни дати його звільнення із займаної посади з 12.05.2016року на 17.05.2016року з виплатою заробітної плати за даний період у розмірі 910,90 грн., яка вирахувана без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів і підлягає стягненню з Державної служби України з питань якості харчової продукції та захисту споживачів, як правонаступника реорганізованого управління. Відповідно до вимог ст. 88ЦПК України, якщо позивача на корись якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленою частини позовних вимог. Отже, з Державної служби України з питань якості харчової продукції та захисту споживачів підлягає стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 640грн. На підставі викладеного, ст.ст.40,49-2,235КЗпП України,

Outcome: partial