overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, проти чого не заперечував позивач, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач повідомлена про дату, час та місце судового розгляду за зареєстрованим місцем проживання. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2007 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 153964, видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02.05.20018 року) Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 20 серпня 2016 року [PERSON] позичила у позивача 600 гривень під 120 % річних. Позичені кошти [PERSON] обіцяла повернути до 01.09.2016 року з урахуванням відсотків. На час звернення з позовом до суду [PERSON] борг не повернула. Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно даного розрахунку за період з 20.08.2016 року по 20.08.2017 року сума винагороди процентів від суми позики становить 1\~320 грн., з 21.08.2017 року по 21.08.2018 року сума винагороди процентів від суми позики становить 2\~904 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2013 року. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю з 02 травня 2017 року. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про задоволення своїх позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 28, 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.ст. 28, 128 ЦПК України, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2013 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 24.01.2013 р.) Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження дітей. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, про що стверджує позивач та не заперечується відповідачем. Сторони не проживають однією сім'єю з 02.05.2017 р. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 вересня 1993 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області, про що зроблений актовий запис № 311. Від шлюбу вони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, вони мають різні погляди на сімейні відносини, втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім'я розпалась внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області, актовий запис № 311. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 вересня 1993 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 18 вересня 1993 року, Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області, актовий запис № 311. Від шлюбу вони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім»я розпалась внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] визнав позов, про що зазначив письмово в заяві, яка надійшла до суду. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У травні\~2018\~року позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 січня 2017 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Позивач зазначила, що сімейне життя між ними не склалося, їхні погляди на сімейне життя та сімю різняться, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки. Сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти вона не бажає. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20 січня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що з\~20\~січня 2017\~року[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 298583, видане 20 січня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 72. відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У травні\~2018\~року позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 лютого 2018 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком мають різні характери, різні погляди на життя та сімю, відсутність взаєморозуміння. Позивач вказує, що останнім часом вони з чоловіком спільно не проживають, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, сімейні стосунки між ними налагодити неможливо. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 лютого 2018 року у виконавчому комітеті Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 4. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 245119, видане 26 лютого 2018 року виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 4. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 398741, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на подружнє життя. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Хотівської сільської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку крім неї зареєстрованими значаться: [PERSON], 1974 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказані особи за вищевказаною адресою не проживають, у зв'язку з чим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються. [PERSON], [PERSON], [PERSON] участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не приймають. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не проживають більше року, тому можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 27 квітня 1985 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Бережанському відділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис № 29. Під час шлюбу у сторін народилося дві дочки, які уже повнолітні. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та склалася повна психологічна несумісність характерів, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо більше 10 років, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 27 квітня 1985 року у Бережанському відділі ЗАГС Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та склалася повна психологічна несумісність характерів, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо більше 10 років, спільного господарства не ведуть, їхня сім'я існує лише формально. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] в місті Бережани Тернопільської області померла [PERSON], яка відповідно до заповіту посвідченого 29 березня 2011 року приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу за реєстровим номером 1075, - заповіла все своє майно їй. Позивач звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їй повідомлено, що вона пропустила 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини їй необхідно звернутися до суду з позовом. У зв'язку з наведеним в позовній заяві позивач просить визначити їй тримісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в місті Бережани Тернопільської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить справу розглядати без участі представника сільської ради. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 25 травня 2018 року судом відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 22 червня 2018 року. 25 липня 2018 року судом закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 год. 30 хв. 27 серпня 2018 року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов після початку розгляду справи по суті, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в розмірі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та пені по аліментам, посилаючись на те, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2012 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісяця. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилася заборгованість по аліментам за період з серпня 2012 року по квітень 2018 року у розмірі 33\~403,00 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в сумі 33\~403,00 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10\~510,00 грн. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] передано на розгляд Індустріального районного суду м.Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року вказану цивільну справу прийнято до загального позовного провадження та призначено до розгляду. Черговий розгляд справи призначався на 24 жовтня 2018 року, про що сторони у справі були сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Outcome: partial