Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувсь до суду даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником земельних ділянок площами 0,1608га, 0,0892га та 0,0108 по вул. Леніна, 1, 1а, в с.Мощун. Її земельна ділянка межує із землями сільської ради, а саме з проходом до земельних ділянок, якими користуються інші особи. Вона зверталась в сільську раду із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0.03га. Але їй було надано земельну ділянку площею лише 0,015га, в решті було відмовлено через відсутність земельної ділянки. Разом з тим, їй стало відомо, що рішенням сільської ради земельну ділянку площею 0,03га, яка знаходиться впритул до її земельної ділянки, було передано у власність [PERSON] Дане рішення відповідача є незаконним, оскільки передано земельну ділянку з частини земель загального користування та порушує доступ до її земельної ділянки без врахування норм пожежної, санітарної безпеки, містобудівних норм. Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 лютого 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02 квітня 2015 року, видане [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0725га по вул. Леніна в с.Мощун; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0725га по вул. Леніна в с.Мощун; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що оскаржуваним рішенням грубо порушені права як позивача, так і третьої особи, якій відчужено земельну ділянку [PERSON] У даний час відсутність проїзд до земельної ділянки. Існуючий проїзд не може використовуватись, оскільки там є газова труба. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник проти позову заперечували, вказавши, що оспорюваним рішенням жодних прав позивача не порушено. Земельна ділянка не має жодної спільної межі з земельною ділянкою позивачки. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просили вирішити спір відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право в тому числі продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Власники земельних ділянок мають право, в тому числі і на відшкодування збитків у випадках передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками. При розгляді справи судом встановлено, що на підставі договорів дарування від 21 серпня 2014 року [PERSON] є власником житлового будинку, земельної ділянки площею 0,0108га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222482402:02:002:0068, та земельної ділянки площею 0,25га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3222482402:02:002:0067, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мощун, вул.Леніна, 1. У подальшому земельна ділянка була розділена та 16 березня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1608га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3222482402:02:002:5042, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мощун, вул. Леніна, земельна ділянка, 1. 16 березня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0892га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3222482402:02:002:5043, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мощун, вул. Леніна, земельна ділянка, 1а. Рішенням Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 лютого 2014 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,015га для ведення особистого селянського господарства в с.Мощун по вул. Леніна, б\\н, за рахунок земель Горенської сільської ради (землі сільськогосподарського призначення). За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Рішенням Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від листопада 2014 року надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0725га, для ведення особистого селянського господарства в с.Мощун по вул. Леніна, б\\н, за рахунок земель Горенської сільської ради (землі сільськогосподарського призначення). Рішенням Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2015 року передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,0725га, для ведення особистого селянського господарства в с.Мощун по вул. Леніна, б\\н, без підпису суміжного землекористувача [PERSON] 02 квітня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0725га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222482402:02:002:5041, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мощун, вул. Леніна. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі було призначено експертизу. 29 грудня 2016 року було складено експертом КНДІСЕ висновок експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №11589/16-41. Згідно даного висновку станом на час дослідження встановлено, що ділянка з кадастровим номером 3222482402:02:002:5041, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, не використовується і поросла кущами та деревами. Оскільки фактичні межі земельної ділянки за кадастровим номером 3222482402:02:002:5041 в натурі (на місцевості) не встановлені, встановити чи відповідають фактичні межі правовстановлюючим документам, не вбачається за можливе. Накладання земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222482402:02:002:5042, 3222482402:02:002:5043, 3222482402:02:002:0068 і 3222482402:02:002:5041, відповідно до правовстановлюючих документів ці земельні ділянки відсутнє. Існує накладання земельної ділянки з кадастровим номером 3222482402:02:002:5041, яка згідно Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.80) належить [PERSON] на фактичні межі земельної ділянки [PERSON] (накладання зображено в додатку № 2, № 4 до висновку). Також експерт вказав, що фактичні межі земельних ділянок [PERSON] не відповідають межам зазначеним в правовстановлюючих документах, та координатам поворотних точок меж ділянок, які містяться в Технічній документації із землеустрою (а.с.67-78, невідповідність зображена в додатку № 4 до висновку). У додатку № 4 до висновку зображено відстань від точки «30» до точки «1ф», що становить 4,80 м, яка дозволяє здійснювати підїзд (прохід) (п.3.22 ДБН 360-92**) з вулиці Леніна до земельної ділянки кадастровий номер 3222482402:02:002:5042, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.8), належить [PERSON]. Підїзд з вулиці Леніна до земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222482402:02:002:5043, 3222482402:02:002:0068, відсутній. Відповідно до листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України (Держбуду України) від 04 лютого 2004 року №1/23-108, мінімальна ширина проходу повинна відповідати руху однієї людини (0,75м). Отже відстань між ділянкою [PERSON] і фактично встановленим парканом (сусіда) дозволяє здійснювати прохід з вулиці Леніна на ділянку за кадастровими номерами: 3222482402:02:002:5043, 3222482402:02:002:0068, що належать [PERSON] Зведений план земельних ділянок, які належать на праві власності [PERSON] з кадастровими номерами 3222482402:02:002:5042 площею 0,1608 га, 3222482402:02:002:5043 площею 0,0892 га, 3222482402:02:002:0068 площею 0,0108 га та земельної ділянки площею 0,0725 га на імя [PERSON] з кадастровим номером 3222482402:02:002:5041, які розташовані в селі Мощун, Києво- Святошинського району Київської області, зображений в додатку № 3 до висновку. , У додатку № 2 до висновку зображено відстань від точки «30» до точки «1 ф», що становить 4,80 м, який дозволяє здійснювати прохід, заїзд (п.3.22 ДБН 360-92**) на земельну ділянку [PERSON] в селі Мощун, Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Леніна № 1 на якому розташований житловий будинок та надвірні споруди і який до розподілу мав площу 0,025га з кадастровим номером 3222482402:02:002:0067. Також судом встановлено,що 19 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0108га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222482402:02:002:0068, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мощун, вул. Леніна, 1. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 152 ЗК України землевласник або землекористувач може вимагати усунення яких-небудь порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванні заподіяного збитку. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення та свідоцтво не суперечать закону та не порушує права позивача. Пояснення представника позивача щодо неналежного висновку експерта суд до уваги не бере, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надано, а заперечення не спростовують висновків експерта. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо відсутності проїзду чи проходу до земельної ділянки позивачки та порушенням саме її прав прийнятим рішенням та передачею відповідачу спірної земельної ділянки. Пояснення представника позивача щодо порушень прав третьої особи прийнятим рішенням не може бути підставою для задоволення позову [PERSON] Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed