Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення в порядку вимог ст. 625 ЦК України додаткової компенсації в розмірі 14768 грн. за невиконання грошового зобовязання. В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2015 року на її ([PERSON]В.) користь стягнуто з [PERSON] 22500 грн. компенсації вартості половини набутого під час шлюбу майна, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 225 грн. та 121, 80 грн., а всього стягнуто 22846,80 грн. За виданим судом виконавчим листом органом державної виконавчої служби 01.12.2015 року відкрито виконавче провадження, однак до наступного часу відповідачем рішення суду не виконано, кошти їй не сплачені. Вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України [PERSON] повинен нести відповідальність за порушення грошового зобовязання. Тому з урахуванням індексів інфляції: за грудень 2015 року -100,7%, за 2016 рік 112,4%, за 2017 рік ( станом на 01 квітня 2017року) 103,9% та з урахуванням 3% річних позивач вважає, що сума боргу за період з 01.12.2015 року по 01.04 2017року складає 14\~768 грн., яку просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог чинного законодавства, заперечень на позов не надав. Перевіривши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2015 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 серпня 2015 року змінено в частині визначення вартості спірного автомобіля [NUMBER] вартістю 45000 грн., визнаного спільним майном подружжя. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (нині [PERSON])О.В. 22\~500 грн. в рахунок компенсації вартості половини вказаного автомобіля, витрати по сплаті судового збору в сумі 225 грн., витрати по сплаті судового збору при зверненні із заявою про забезпечення позову стосовно автомобіля в сумі 121грн.80 коп., а всього 22846 грн. 80 коп. З відповідей Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 18.11.2016 року за № 14.15-36/27206 та від 19.04.2017 року за № 14.15-36/5883 вбачається, що на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення апеляційного суду 11.12.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, здійсненні інші дії по розшуку та арешту належного боржнику майна, зясування його матеріального стану. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 17.03.2017 року грошові кошти в сумі 3060,52 грн., які надійшли на депозитний рахунок органу ДВС, та будуть перераховані стягувачу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У звязку із вищезазначеним доводи [PERSON] про те, що на 01 квітня 2017 року [PERSON] не були виконані грошові зобовязання за рішенням апеляційного суду від 13 листопада 2015 року є обґрунтованими. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. При цьому індексації підлягає тільки сума боргу в розмірі 22500 грн., які ще не отримані позивачем, а понесені нею судові витрати не підлягають індексації. Згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і щомісячно публікується в офіційних періодичних виданнях і відповідно до ст.ст. 17,18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися учасниками процесу. \~ \~ \~ \~ \~ Правильно\~зазначаючи \~індекси інфляції:\~ за грудень 2015 року -100,7%, за 2016 рік 112,4%, за 2017 рік ( станом на 01 квітня 2017року) 103,9% , позивач [PERSON] разом із тим неправильно вирахувала розмір інфляційних сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Так за грудень 2015 року індекс інфляції становить 100,7%, таким чином за місяць інфляційні втрати по відношенню до заборгованості 22 500 грн. складають 226,57 грн. (100,7% х 22500:100% =226,57), а сума простроченої заборгованості - 22726,57 грн. (22500+226,57=22726,57). З урахуванням 3% річних сума простроченої заборгованості за грудень 2015 року складатиме 56,81 грн., а всього за грудень 2015 року сума боргу складатиме 22783,38 грн. (22726,57 +56,81= 22783,38) Індекс інфляції за 2016 рік становить 112,41%, тому інфляційні втрати по відношенню до заборгованості 22783,38 грн. складають 256,10 грн., а сума простроченої заборгованості -23039,48 грн. (22783,38 +256,10= 23039,48). З урахуванням 3% річних сума простроченої заборгованості за 2016 рік складатиме 691,18 грн., всього за 2016 рік сума боргу складатиме 23730,66 грн. Індекс інфляції на 01 квітня 2017 року становить 103,9%, тому інфляційні втрати по відношенню до заборгованості 23730,66 грн. складають 246,56 грн. З урахуванням 3% річних сума простроченої заборгованості на 01 квітня 2017 року (за три місяці) складатиме 177,98 грн. \~ \~ \~ \~ \~ Таким\~чином загальна\~сума компенсації\~боргу в\~розмірі 22500\~грн.\~за вищевказаний\~період складатиме:\~інфляційні-\~729,23грн.\~ (\~226,57\~грн.\~+\~ 256,10\~грн.\~+\~246,56\~грн.=\~729,23)\~та 3%\~річних -\~925,97\~грн.\~ (56,81\~ +\~691,18\~ +\~177,98\~=\~925,97),\~а всього\~-1655,20\~грн.,\~які підлягають\~стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку вимог ч.2 ст. 625 ЦК України. Статтею 133 ЦПК України\~закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений позивачем [PERSON] за квитанцією Купянського відділення Харківського ГРУ ПАТ «Приватбанк» від 04.05. 2017 року, підлягає стягненню на її користь з відповідача [PERSON] Вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». На порушення зазначених норм права [PERSON] не надано до суду документів на підтвердження повноважень адвоката, а саме договір, укладений нею з адвокатом про надання правничої допомоги, ордер, або довіреність та детальний опис виконаних адвокатом робіт, що передбачено ст.137 ЦПК України. Матеріали справи містять лише довіреність [PERSON] на представництво її інтересів в суді на імя [PERSON], яка не є адвокатом.

Outcome: partial