Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 жовтня 2008 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки з ведення спільного господарства. Вже більше півроку не проживають разом, фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2013 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач належно виконує батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, однак у позивача є сумніви, що після розірвання шлюбу відповідач і в подальшому буде відповідально ставитися до виконання батьківських обов'язків та надавати матеріальну допомогу, а тому вважає за потрібне призначити стягнення аліментів в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви, щоб розгляд справи проводити у їх відсутність та проти позовних вимог не заперечували (а.с. 19-20). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 18 жовтня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис 94 (а.с. 7). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Фактичні шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач бажає, щоб аліменти на утримання дитини були призначеня в судовому порядку. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, приходить до висновку їх сім'я фактично розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Разом з тим, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення повноліття дитини Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved