Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований відділом ДРАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №138 08 листопада 2014 року. В заяві зазначив, що від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої він себе не вважає. Шлюбних відносин між ними не було, разом не проживали спільного господарства не вели, шлюбні відносини між ними не відповідають його уявленню про сімейне життя, тому він просить шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити /а.с.16/. Відповідач у судове засідання не зявилась та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в частині розірвання шлюбу, вимоги щодо стягнення з неї судового збору не визнає /а.с.17/. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 08 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №138, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №123505 від 08 листопада 2014 року /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №221519 виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області від 24 червня 2015 року, актовий запис №61 /а.с.5/. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. У частині 3 статті 105 СК України зазначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальшого збереження сім`ї сторони не бажають, а відтак зважаючи на положення ст.ст.111,\~112 Сімейного кодексу України\~та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими. Крім того, згідно з ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачкою по справі не повідомлено суду жодних підстав для звільнення її від сплати судового збору, не надано доказів неможливості сплати нею судового збору, суд не вбачає підстав для відмови у стягнення з неї на користь позивача суми сплаченого ним судового збору. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved