Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а.\~с. 42-44), просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2008 року, і стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на утримання дочки в розмірі 28307 грн. 80 коп. В обґрунтування позову зазначала, що з 30 жовтня 1999 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. 06 березня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, після чого їхня дочка залишилася проживати з матірю. 18 квітня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь з 12 березня 2008 року аліментів на їхню дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного до досягнення дочкою повноліття. Визначений цим рішенням суду розмір аліментів на дитину підлягає збільшенню, оскільки підвищилися ціни на продукти харчування, одяг і ліки, суми аліментів, які відповідач не сплачує, не вистачає для належного забезпечення розвитку та життєдіяльності дитини. З приводу додаткових витрат зазначала, що дочка продовжує навчатись у Київському державному коледжі туризму та готельного господарства на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Щороку вона (позивач) сплачує за її навчання. Згідно із додатковою угодою №\~1 від 21 липня 2017 року до договору №\~28-ПВ д/9 від 17 серпня 2016 року вартість освітньої послуги становить 37860 грн. На даний час дочка навчається в коледжі на 2 курсі, за навчання дочки нею сплачено 17750 грн. Крім того, 11 серпня 2016 року вона разом із дочкою потрапили в ДТП, у результаті якої дочка зазнала травми голови та їм рекомендували пройти повне медичне обстеження, на що також витрачено грошові кошти. Крім того, дочці була придбана техніка, необхідна для її навчання: телефон, планшет, екшн-камера, два смартфони, розширювач, клавіатура, акумулятор та інші комплектуючі, на які витрачено 17355 грн. 60 коп. Також їхня дочка відвідувала підготовчі курси з історії, вартість яких складає 1400 грн. Посилалася на те, що вона повністю забезпечує дочку, відповідач не приймає жодної участі в її вихованні та фінансовому забезпеченні. [PERSON] є фізично здоровою, працездатною особою, отримує заробітну плату, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Інших дітей він не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 30 жовтня 1999 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2008 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає на даний час із матірю, позивачем [PERSON] 18 квітня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2008 року і до досягнення нею повноліття. Заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів на дочку [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, [PERSON] посилалася на підвищення цін на продукти харчування, одяг і ліки. Відповідно до положень ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності зазначені вимоги матеріального та процесуального закону, суд вважає, що визначений за рішенням суду розмір аліментів на дитину може бути збільшений за позовом одержувача аліментів у разі покращення матеріального стану платника аліментів, що має бути доведено в суді належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 6 ст. 81 ЦПК України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Доказів того, що з часу ухвалення судом вказаного рішення про стягнення на користь позивача аліментів на дочку сторін [PERSON] покращилося матеріальне становище платника аліментів відповідача [PERSON], що є однією з підстав збільшення визначеного рішенням суду від 18 квітня 2008 року розміру аліментів, позивачем належними і достовірними доказами в суді не доведено та судом не встановлено. Не надано позивачем суду і жодних доказів на підтвердження того, що змінився стан здоровя та матеріальне становище дитини, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів, зокрема, доказів збільшення витрат на продукти та одяг дочки. У ч. 1 ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За змістом ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись та підтверджуватись в суді відповідними письмовими документами. Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Дослідивши надані позивачем копії квитанцій, додаткової угоди про вартість освітньої послуги, ультразвукових досліджень, медичних довідок, суд вважає, що вони лише частково підтверджують факт понесених позивачем додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України, а саме в частині витрат на оплату навчання дочки у коледжі в розмірі 9550 грн. Копії наданих позивачем [PERSON] квитанцій на підтвердження понесених нею витрат на лікування дочки, у звязку із заподіянням шкоди її здоровю внаслідок ДТП, що сталася 11 серпня 2016 року, суд до уваги не приймає, вважає їх неналежними доказами у цій справі, оскільки дати, які містяться на копіях квитанцій, датованих 2017 роком, не можуть свідчити про те, що саме ці ліки були придбані для лікування дочки [PERSON], будь-які рекомендації лікаря щодо лікування дитини даними препаратами відсутні. Вимоги позивача про стягнення витрат, які вона понесла у звязку з придбанням техніки, яка, на її думку, є необхідною для навчання дочки, задоволенню не підлягають, оскільки доказів того, що вони повязані з навчання дитини, нічим не підтверджено. Обовязок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 141 СК України). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для збільшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на дитину відсутні, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи рівність матері та батька по утриманню дитини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина понесених нею та доведених у суді додаткових витрат матері на оплату навчання дочки в коледжі в розмірі 4775 грн. Також із відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial