Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в ході судового розгляду збільшив позовні вимоги, в їх обґрунтування позивач посилається на те, що він з 01 квітня 2007 року по 19 березня 2014 року працював на ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» на посаді начальника дільниці сантехнічних робіт Будівельного управління №2. На момент звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку в сумі 14818,56 грн., який складався з заборгованості по заробітній платі за періоди з січня 2013 року по лютий 2013 року, квітень 2013 року, з серпня 2013 року по січень 2014 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14818,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9658,24 грн., компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) в зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 1627,19 грн., а всього 26103,99 грн. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14818,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9658,24грн., компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) в зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 1627,19 грн., а всього 26103,99 грн. та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Сидорець А.В. в ході судового розгляду позов визнала частково, та надала письмовий відгук на позовну заяву. В своїх поясненнях зазначила, що позивач при розрахунку середнього заробітку за весь час затримки не бере до уваги Наказ ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» №09 від 12 лютого 2014 року про встановлення 3-х денної робочої неділі на підприємстві з 14 квітня 2014 року. З урахуванням вказаного наказу кількість робочих днів у березні - 8, у квітні 18, у травні - 12, тобто кількість робочих днів склала 38, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні буде складати 5734,58 грн. з розрахунку 38 робочих днів * на 150,91 грн. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданою згідно вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії трудової книжки на ім'я [PERSON], він з 01 квітня 2007 року працював на ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» на посаді начальника дільниці сантехнічних робіт в порядку переводу з Будівельного управління №2 філіалу «Автобудтрест» ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» до Будівельного управління №2 ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» та 19 березня 2014 року звільнився з роботи за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України, про що було видано наказ №15-к від 19 березня 2014 року. Як вбачається з довідки ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД»№99 від 13.05.2014 року [PERSON] в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку в сумі 14818,56грн., який складався з заборгованості по заробітній платі за періоди з січня 2013 року по лютий 2013 року, квітень 2013 року, з серпня 2013 року по січень 2014 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку щ порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Аналізуючи розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, суд не погоджується з розрахунком, наданим позивачем [PERSON], оскільки він проведений не у відповідності до вимог вищевказаних нормативних актів, а саме в зазначеному розрахунку застосований індекс споживчих цін, який не відповідає індексу споживчих цін опублікованому Держкомстатом. У відповідності із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» розрахунок компенсації проводиться лише при затримки виплат індексації заробітної плати на один та більше календарних місяців. При розрахунку компенсації шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції визначається величина приросту індексу споживчих цін. В даному випадку розмір компенсації втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складатиме 148,17грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості з компенсації за затримку у її виплаті у відповідача ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» перед позивачем [PERSON] становить 148,17грн, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (надалі - Пленум), установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд на підставі викладеного, вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із ним при його звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що [PERSON] звільнений з роботи 19 березня 2014 року, що не оспорюється сторонами та їх представниками, а також підтверджено наказом №15-к про звільнення від 19.03.2014 року. На час звільнення позивача повний розрахунок з ним проведено не було: залишилася невиплаченою сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 14818,56грн. та компенсації за затримку у її виплаті в розмірі 148,17грн., як визначено судом. До дня ухвалення рішення позивачу вказана сума не виплачена. Враховуючи вказані обставини, середній заробіток за час затримки розрахунку повинен вираховуватись з моменту звільнення позивача - 19 березня 2014 року по день винесення рішення - 15 липня 2014 року, тобто за 78 робочих дні. Згідно з наданою суду довідки №103 від 26.05.2014 року розрахунку середньої заробітної плати вбачається, що позивачу [PERSON] була нарахована заробітна плата за останні 2 календарних місяці роботи, а саме: за січень 2014 року у сумі 2524,55грн. та лютий 2014 року у сумі 1550,00грн., а всього у сумі 4074,55грн. Середньоденна заробітна плата становить: 150,91грн. (4074,55грн. 27 робочі дні). Середньомісячна заробітна плата становить: 150,91х (27:2)=2037,28грн. Таким чином, суд встановив, що розмір середнього заробітку за час затримки з 19 березня 2014 року у розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду складає 11770,98грн. = (150,91грн. середньоденний заробіток х 78 робочі дні). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума заборгованості по заробітній платі -14818,56грн., сума компенсації заробітної плати - 148,17грн., середній заробіток за час затримки розрахунку - 11770,98грн., а всього - 26737,71грн., з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір в сумі 267, 38 гривень на користь держави суд за правилами ст..88 ЦПК України стягує з відповідача ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial