Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом діючи в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що у лютому 2020 року із його заробітної плати розпочато утримання на підставі постанови приватного нотаріуса виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С., зареєстрованого у реєстрі за № 33421 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд») заборгованості в сумі 16758,50 грн. Спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. З моменту підписання заяви позичальника від 21 грудня 2012 року № 005-10117-211212 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки минули строки позовної давності, оскільки строк кредитної лінії становить 364 дні, а строк дії платіжної картки до 31 грудня 2015 року. При цьому, позивач не визнає заборгованості на користь відповідача. Розмір кредитної лінії становить 8000 грн, а розмір основної заборгованості 8022,50 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» не надіслало до суду відзив на позовну заяву. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. пояснення щодо позову до суду не надіслала. Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. пояснення щодо позову до суду не надіслала. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 травня 2020 року у справі забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С., зареєстрованого у реєстрі за № 33421. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 21 грудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» підписано заяву № 005-10117-211212 (далі - Заява). За цією Заявою [PERSON] відкриваються рахунок № [NUMBER] . Валюта рахунку: гривня. Ліміт кредитної лінії: 8000 грн. Строк ліміту Кредитної лінії: 364 (календарні) дні. Картка: Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта. Тарифний пакет (Тарифи): Нова Готівочка Старт (а. с. 8). Положеннями цієї Заяви передбачено, зокрема, що [PERSON] пропонує на умовах, визначених в цій Пропозиції, та відповідно до Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 18 липня 2012 року, протокол № 392 (надалі - Правила) і Тарифів Банку, зазначених в п. 2.6 частини 2 цієї Пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, укласти з ним Договір. Відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки (надалі - Рахунок), відповідно до п. 2.1 частини 2 цієї Пропозиції. Оформити платіжну картку платіжної системи, визначеної в п. 2.5 частини 2 цієї Пропозиції. Встановити ліміт у сумі та на строк, відповідно до умов, визначених у пунктах 2.3, 2.4 частини 2 цієї Пропозиції. Інші умови взаємовідносин з Банком з приводу відкриття та обслуговування Рахунку, зазначеного в п. 2.1 частини 2 цієї Пропозиції та Картки, зазначеної в п. 2.5 частини 2 цієї Пропозиції, а також ліміту Кредитної лінії визначені в Правилах та Тарифах Банку. Підтверджує розуміння та згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладення Договору на умовах, описаних вище в цій Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком цієї Пропозиції та скріплення її печаткою. Підтверджує, що отримав від Банку автентичний примірник цієї Пропозиції та Тарифів в дату їх підписання. Підтверджує, що отримав картку [NUMBER] та ПІН до Картки йому відомий. Для вирішення питання щодо вчинення спірного виконавчого напису відповідачем нотаріусу було надано, окрім документів, що стосуються безпосередньо самого відповідача та повноважень його представника, такі документи: заяву про вчинення виконавчого напису від 18 грудня 2019 року; виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 005-10117-211212 від 21 грудня 2012 року; Заяву № 005-10117-211212 від 21 грудня 2012 року; договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 144-К від 26 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; договір відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА від 2 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» з Додатками, зокрема з реєстром боржників, у тому числі вимог щодо позивача; письмову вимогу (повідомлення) про відступлення первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь відповідача права вимоги за кредитним договором. Зважаючи на зазначене, Заява № 005-10117-211212 від 21 грудня 2012 року підтверджувала нотаріусу факт існування зобов`язання, у тому числі його розміру та строку виконання. 26 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 144/К. 2 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» укладено договір відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА. За цим правочином на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» відступлено право вимоги, зокрема за договором № 144/К від 26 січня 2018 року щодо позивача, згідно з Кредитним договором № 005-10117-211212 від 21 грудня 2012 року. 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 33421 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 16758,50 грн. Строк платежу за Кредитним договором № 005-10117-211212 від 21 грудня 2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 5 листопада 2017 року по 29 листопада 2019 року. Сума заборгованості складає 16458,50 грн, у тому числі: прострочена заборгованість складає 8022,50 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8436 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із Стягувача плату в розмірі 300 грн (а. с. 44). За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 5 березня 2018 року, справа № 756/11960/15-ц). За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Зі змісту документів поданих ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. вбачається, що банком подано нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису № 4120 від 18 грудня 2019 року з відображенням застереження, що строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Останній платіж був вчинений Боржником 5 листопада 2017 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 5 листопада 2017 року по 29 листопада 2019 року. Сума заборгованості складає 16458,50 грн, у тому числі: 8022,50 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8436 грн - прострочена заборгованість за процентами. У цій справі судом установлено, про що вище зазначалось, що зобов`язання зі сплати кредиту повинно здійснюватися протягом 364 (календарних) днів (пункти 2.4 частин 2 та 3 Заяви). Тобто враховуючи, що Заява від 21 грудня 2012 року, відповідно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності. При цьому ця Заява не містить зобов`язання позичальника зі сплати процентів за користування грошовими коштами, у тому числі в якомусь конкретному розмірі. Фактичні дані, що свідчать про протилежне нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем надано не було. Так само предметом дослідження нотаріуса не було документа, що свідчив би про добровільне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором 5 листопада 2017 року. Згідно зі спірним виконавчим написом нотаріуса, заборгованість [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягнуто за період з 5 листопада 2017 року по 29 листопада 2019 року, включаючи основну заборгованість за кредитом та проценти. Однак, заборгованість за вищезазначеними складовими не могла виникнути після закінчення строку дії кредитного договору (строку виконання зобов`язання). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2019 року (справа № 916/3006/17) зазначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17, щодо застосування положень ч. 2 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вищезазначені судом обставини дають підстави стверджувати, що заборгованість у сумі 16458,50 грн на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису не була безспірною, а тому нотаріус за відсутності підстав вчинив виконавчий напис, порушивши вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (чч. 1-3 ст. 134 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. У цій справі клопотання іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не надходило. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом договору від 16 березня 2020 року укладеного між Адвокатом Чуприною С.П. та Клієнтом [PERSON] , Адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, зокрема: ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження № 61060927, що знаходиться на виконання у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В., щодо примусового виконання виконавчого напису № 33421, виданого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16785,50 грн; зібрати письмові докази, підготувати та пред`явити до відповідного суду позовну заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 33421, виданого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16785,50 грн. Після відкриття провадження у справі за вказаним позовом, Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта у судах всіх інстанцій до набрання рішенням суду законної сили. За правову допомогу Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Адвоката 4000 грн (а. с. 14). За змістом акта здачі-приймання виконаних робіт (правничої допомоги) від 6 травня 2020 року, Сторони підтверджують цим актом надання правової допомоги згідно з договором від 16 березня 2020 року, а саме: 22 квітня 2020 року - 4 години на відрядження до м. Кропивницького для ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 61060927, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В., щодо примусового виконання виконавчого напису № 33421, вчиненого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16785,50 грн - вартість наданої послуги 1500 грн; 5 травня 2020 року - 2 години для правового аналізу законності вчинення 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16785,50 грн та моніторинг судової практики з питань визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню - вартість наданої послуги 1000 грн; 6 травня 2020 року - 2 години на підготування позовної заяви, заяви про забезпечення позову - вартість наданої послуги 1000 грн; 6 травня 2020 року - 1 година на копіювання додатків до позовної заяви (4 примірника для всіх сторін у справі), формування матеріалів для пред`явлення до суду позову - вартість наданої послуги 500 грн (а. с. 15). Згідно з квитанцією № 1-06/05/2020 від 6 травня 2020 року [PERSON] сплатив за договором про надання правової допомоги 4000 грн (а. с. 16). З огляду на вищезазначене, понесені у цій справі [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1261,20 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved