Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 02.08.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R53100309641В, на споживчі цілі у розмірі 50000,00 грн., із строком повернення до 02.08.2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних. В порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09.09.2014 року складає 207368,98 грн.. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договором. Судом встановлено, 02.08.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R53100309641В, на споживчі цілі у розмірі 50000,00 грн., із строком повернення до 02.08.2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних Відповідно до умов п. 1.1. Кредитного Договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а відповідач зобов'язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, поверну Банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим Договором. Пунктом 3.9. Кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно п.п. 3.3, 3.4, 3.5 Кредитного договору, Позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами, 08 числа кожного місяця. Пунктом 4.10 Кредитного договору, передбачено, що за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. Відповідно до п. 5.2.1 даного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, невиконання зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Крім того, в п. 7.1 Кредитного договору, визначено що у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідач належним чином та в повному обсязі не виконала визначених Кредитним договором обов'язків, внаслідок цього станом на 09.09.2014 р. виникла прострочена заборгованість по Кредитному договору у розмірі 207368,98 грн., що складається з наступних сум: - поточна заборгованість за кредитом - 21046,99 грн.; - заборгованість за простроченим кредитом - 28953,01 грн.; - інфляційні втрати - 2908,51 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 36169,19 грн.; три відсотки річних - 1092,30 грн.; - сума заборгованості за відсотками за період з 08.09.2014 року - 09.09.2014 року - 94,52 коп.; пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 112416,64 грн. Відповідачу надсилався Лист-вимога про невиконання договору, з вимогою про сплату заборгованості, однак на даний час борг залишився непогашеним. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання. За нормами ч. 1 ст. 549 та ч. 1 ст. 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом достовірно встановлено, що в порушення Кредитного договору, який відповідач підписала, а отже погодилася з усіма умовами договору, вона не виконала свої зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 207368,98 грн.. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2073 грн. 70 коп., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved