overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У червні2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вона послалася на наступне. 12.09.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу з відповідачем вона має дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина добровільно не надає, участі у його вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Тому вона вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить стягнути з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх його доходів (заробітків) щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 82 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що12.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №51, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Саранського районного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу у сторін є дитину - донька [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 26.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №487, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Косовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Дитина, [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою в.о. голови СТ «Степове» Лаврінко А.П. №237 від 13.06.2015 року, та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина добровільно не надає, участі у його вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 11 липня 1987 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що видано свідоцтво серії ІІ-ЖС №344659 від 11 липня 1987 року відділом ЗАГС Бердянської міської ради Запорізької області, актовий запис №661. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. З серпня 2014 року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, оскільки відповідач порушує подружню вірність, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникали сварки. Ведення спільного господарства та спільне проживання припинено, в звязку з чим подальше підтримання сімейних відносин сенсу не має, тому і просить суд їхній з відповідачем шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка не зявилася. Її представником [PERSON] надано до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягала. У судовому засіданні відповідач не зявився, надавши заяву про слухання справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1987 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом ЗАГС Бердянської міської ради Запорізької області, актовий запис №661. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з серпня 2014 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні. За наведених обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 20 січня 2007 року. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Їхній шлюб фактично припинився з грудня 2014 року . шлюбних відносин вони не підтримують. Вважає недоцільним подальше збереження шлюбу, оскільки відновлення сімейних відносин неможливе, тому, звертаючись до суду з даним позовом, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис №45. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені грудня 2014 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, оскільки в них різні характери, різні погляди на життя та виховання дитини. Переконаний, що збереження шлюбу є неможливим, та суперечитиме його інтересам, тому просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії1-КИ №073380, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис №314. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

у червні 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.05.1994 Будинком громадських ритуалів м. Бреста за актовим записом № 375 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведеться та не підтримуються шлюбні відносини протягом останніх років. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, оскільки останній існує лише формально. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити з викладених підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.05.1994 Будинком громадських ритуалів м. Бреста за актовим записом № 375 (а.с.7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо останні роки, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до їх повноліття. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що [INFO] року у сторін народилися діти - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих 08 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська (арк.с.5). Неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 26 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 1195. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та втрату взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, про що надав до суду відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 26 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 1195. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та втрату взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 20.02.1988. В обґрунтування позовних вимог вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття поваги, оскільки своєю поведінкою він поставив себе так, що родина його не цікавить. Шлюбні відносини припинені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, проти надання строку на примирення заперечував. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.02.1988 між сторонами Воздвиженською сільською радою Ямпольського району Сумської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, байдужим ставленням до родини, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено. Від зареєстрованого шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Зі слів сторін встановлено, що вони більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Розірвання шлюбу в досудовому порядку було неможливе через дії відповідача. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved