Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У червні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], який у подальшому неодноразово змінювала та уточнювала. У позовній заяві зазначено, що 15 грудня 1990 року [PERSON] та [PERSON] вступили до шлюбу. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. За час спільного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну сумісну власність майно, що підлягає поділу: приміщення гаражу №737, загальною площею 28,3 кв.м, який розташований у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області Товариство по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів №2, вартістю 20\~000 грн. та автомобіль марки VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, білого кольору, двигун номер ANJ 029513, кузов номер VW1ZZZ2DZ1H00842, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 176\~000 грн. В добровільному порядку Відповідач розділити майно не бажає. Позивачка просить суд поділити вказане майно між сторонами. Виділити [PERSON] приміщення гаражу №737, загальною площею 28,3 кв.м, який розташований у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області Товариство по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів №2, вартістю 20\~000 грн. Виділити [PERSON] автомобіль марки VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, білого кольору, двигун номер ANJ 029513, кузов номер VW1ZZZ2DZ1H00842, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 176\~000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості виділеного майна відповідачу та присудженого позивачці майна в сумі 78000 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала та просить суд поділити майно згідно варіанту запропонованого нею та стягнути понесені судові витрати, зокрема, понесені неї витрати на правову допомогу адвоката у сумі 4400 грн. Представник позивачки адвокат [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує частково та суду пояснив, що дійсно, за час перебування у шлюбі, він та [PERSON] спільно придбали зазначені гараж та автомобіль VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску. Він не заперечує щоб гараж вартістю 20000 грн. суд виділив [PERSON], а автомобіль йому. Разом з тим, заперечує проти визначеної Позивачкою вартості автомобіля 176000 грн. Вважає, що вартість становить 53113 грн. 54 коп., згідно висновку спеціаліста, до якого він звертався з метою проведення оцінки автомобіля. Щодо покладення на нього судових витрат, просить вирішити це питання на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та представника позивачки, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 15 грудня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпрорудненській міській раді Запорізької області за актовим записом №230. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. За час спільного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну сумісну власність майно, що підлягає поділу: приміщення гаражу №737, загальною площею 28,3 кв.м, який розташований у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області Товариство по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів №2 (надалі Гараж), та автомобіль марки VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, білого кольору, двигун номер ANJ 029513, кузов номер VW1ZZZ2DZ1H00842, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі Автомобіль). Гараж та автомобіль були зареєстровані на ім`я відповідача [PERSON] Положеннями ч.1 ст.60 та ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна зі сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У відповідності до ч.2 ст.71 Сімейного кодексу України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частини 4 цієї ж норми права, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Сторони досягли домовленості, що Гараж вартістю 20000 грн. слід виділити Позивачці, а Автомобіль Відповідачеві. Виходячи із зазначених обставин справи та домовленості між сторонами, суд вважає необхідним розділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] Виділити у власність [PERSON] приміщення гаражу №737, загальною площею 28.3 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, Товариство по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів №2, вартістю 20000 грн. Виділити у власність [PERSON] автомобіль марки VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, білого кольору, двигун номер ANJ 029513, кузов номер VW1ZZZ2DZ1H00842, реєстраційний номер [NUMBER]. Разом з тим, сторони між собою не погодили дійсної вартості Автомобіля на час спор та за клопотанням Позивачки судом двічі, ухвалами від 01 грудня 2015 року (а.с.93) та 07 червня 2016 року (а.с.120), призначалися товарознавчі експертизи про визначення такої вартості. Питання про призначення експертизи розглядалося в судовому засіданні за участі Відповідача і йому, безспірно, було відомо про те, що суд задовольнив клопотання [PERSON] та призначив проведення експертизи. На час призначення експертизи автомобіль знаходився у володінні і розпорядженні Відповідача, проте він фактично обидва рази відмовився надавати автомобіль на дослідження експерту для визначення його реальної ринкової вартості, у звязку з чим експертизи не були проведені. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», застосування наслідків ухилення від участі в експертизі, передбачених ст. 146 ЦПК України можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відомості щодо ринкової вартості Автомобіля 176000 грн. вказані позивачкою [PERSON], підтверджуються даними про ринкові ціни автомобіля VOLKWAGEN модель LT35, 2001 року випуску, розміщеними на сайті avto.ria.com (а.с.9-12). Ринкова вартість Автомобіля 176000 грн. узгоджується з довідкою ФОП [PERSON], якому суд за погодженням сторін доручав проведення експертизи, згідно якої, ринкова вартість автомобіля VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, з нормативним пробігом 225000 км., у аналогічній комплектації та стані, придатному для експлуатації, у Запорізькому регіоні, складає 198000 200000 грн. Тобто вартість Автомобіля 176000 грн. є мінімальною та навіть меншою за його ринкову вартість. Відповідачем не доведено, що ринкова вартість Автомобіля становить 53113 грн. 54 коп. Суд критично оцінює наданий [PERSON] звіт №195 по оцінці Автомобіля, виконаний СПД [PERSON] Вказаний звіт складений 29 вересня 2015 року, тобто майже рік до часу вирішення справи, оцінка проведена за зверненням Відповідача, огляд Автомобіля проведено без повідомлення та участі Позивачки та її Представника. Більше того, як слідує зі змісту Звіту (а.с.50-61), оцінка Автомобіля проведена під час його ремонту для усунення пошкоджень транспортного засобу. Наразі автомобіль технічно справний та придатний до експлуатації. За таких обставин не можна визнати, що зазначена в звіті №195 від 29 вересня 2015 року вартість автомобілю є тотожною ринковій вартості автомобіля VOLKWAGEN LT35, 2001 року випуску, білого кольору, двигун номер ANJ 029513, кузов номер VW1ZZZ2DZ1H00842, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначені вище обставини та передбачені законом наслідки ухилення сторони від проведення експертизи, засади рівності сторін, справедливості та розумності, дають підстави для визнання ринкової вартості спірного автомобіля та визначення розміру компенсації, в сумі 176000 грн., виходячи із мінімального розміру вартості аналогічного автомобіля відповідно до ринкових пропозицій. Отже, розмір компенсації від 1/2 частки у праві власності на Автомобіль складає 88000 грн. (176000/2=88000), та з урахуванням виділеного [PERSON] Гаража вартістю 20000 грн., суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості виділеного відповідачеві та присудженого позивачці майна у сумі 78000 грн. (88000-10000 = 78000). Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволенням позову в частині поділу майна, суд стягує з Відповідача понесені Позивачкою витрати по сплаті судового збору у сумі 980 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, суд виходить з наступного. Представник позивачки адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях всього 02 год. 10 хв. З урахуванням доведених витрат на складання позовної заяви, суд стягує з Відповідача на користь Позивачки відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у сумі 2178 грн. В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Outcome: partial