Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . В своєму позові банк зазначив, що 26 червня 2019 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-200498, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 200000 грн. на строк до 23.12.2022 року зі сплатою відсотків у розмірі 36,99 річних. Реальна річна процентна ставка за кредитом 43,93 річних. Пунктом 7.1 Договору передбачено нарахування пені, що не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором. На час подання позовної заяви заборгованість за кредитним договором становить 250710 грн. 35 коп. та складається з наступного: 183869,89 грн. сума заборгованості за кредитом; 64359,08 грн. сума заборгованості за відсотками; 2481,38 грн. пеня. Вказані суми банк просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, а також судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 3760,66 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32592,35 грн., а також у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2021 року за клопотанням представника Акціонерного товариства «Кредобанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - адвоката Чопенко Д.В. залучено до участі у справі як правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». У судовому засіданні 3 листопада 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» адвокат Чопенко Д.В. позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Разом із тим, на стадії підготовчого провадження відповідачем був наданий відзив на позов, в якому вона просила розгляд справи здійснювати в її відсутність. При цьому у своєму відзиві відповідач наявність заборгованості за кредитним договором не заперечувала. Разом із тим, відповідач вважає необґрунтованими та документально непідтвердженими вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу правову допомогу в розмір 32592,35 грн. та витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, в розмірі 5000 грн. Крім того, вважала, що позов має бути залишений без розгляду, так як не надано належні документи на підтвердження повноважень представника позивача підписувати та подавати позовну заяву. На думку відповідача, позовна заява надійшла до суду після закінчення строку дії довіреності представника на представництво інтересів позивача. Отже, позов подано особою, яка не мала повноважень на ведення справи. В свою чергу, представником позивача адвокатом Кізко Л.С. була надана відповідь на відзив, в якому вона вважала доводи відповідача безпідставними та наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що 05.12.2019 року АТ «Кредобанк» їй як особі, що відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] має право на зайняття адвокатською діяльністю, була видана довіреність на представництво інтересів банку, яка відповідає вимогам законодавства. Строк дії довіреності до 31.12.2020 року, а позов направлено до суду 24.12.2020 року. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України докази понесення судових витрат можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 26 червня 2019 року між АТ «Кредобанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-200498, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 200000 грн. на строк 42 місяці до 23.12.2022 року зі сплатою відсотків за ставкою 36,99 річних. У розділі 7 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розраховану від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику та підставі цього пункту договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 10.2 кредитного договору банк має право нараховувати позичальнику штраф у розмірі 5% від суми кредиту, що становить 10000 грн. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього кредитного договору, не може перевищувати 50% від суми кредиту. Сторони домовилися, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені за кредитним договором, прирівнюються до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на грудень 2020 року має заборгованість: 183869,89 грн. сума заборгованості за кредитом; 64359,08 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, за період з 07.12.2019 року по 07.12.2020 року відповідачу була нарахована пеня в розмірі 2481,38 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 250710 грн. 35 коп. Також судом установлено, що 25 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений договір факторингу № 250621/1, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № CL-200498, боржником за яким є [PERSON] , відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 514\~ЦК України визначено,\~що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 530\~ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача та користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» як нового кредитора заборгованість за кредитним договором № CL-200498 від 26 червня 2019 року в розмірі 250710 грн. 35 коп. Доводи відповідача про необхідність залишення позову без розгляду у зв`язку з поданням позову особою, яка не має повноважень на ведення справи, суд не прийняв до уваги як безпідставні, оскільки в матеріалах справи наявні належні документи, на підтвердження повноважень представника позивача підписувати і подавати позовну заяву. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом Акціонерним товариством «Кредобанк» були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3760,66 грн. Суд ураховує, що укладеним 25 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» договором факторингу № 250621/1 не було передбачено відступлення новому кредитору права вимоги понесених судових витрат, зокрема по сплаті судового збору. Суд відзначає, що справляння та розподіл судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір» та Цивільним процесуальним кодексом України, які безпосередньо не є актами цивільного законодавства. Отже, обов`язок щодо сплати судового збору не є за своє суттю цивільним зобов`язанням і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову, саме які виникають з цивільних правовідносин. У той час як стаття 512 ЦК України передбачає заміну кредитора саме у цивільному зобов`язанні. В даному випадку заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають. За таких обставин, суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3760,66 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 32592,35 грн. та витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, в розмірі 5000 грн., то зазначені вимоги задоволенню не підлягають, так як суду не були надані належні докази їх понесення ані первісним позивачем, ані його правонаступником.

Outcome: approved