Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У січня 2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.12.2016 р. позивачу стало відомо про те, що Оболонським районним ВДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі постанови про арешт майна боржника № 52994570, виданий 29.11.2016 р. було накладено арешт на нерухоме майно, а саме [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. Як вказує позивач, у відповідності до інформації, яка міститься у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 76226136, що особа майно якої обтяжується є 3 особа - [PERSON] 28.07.2016 р. приватним нотаріусом КМНО Пірієвою О.С. було посвідчено договір купівлі-продажу [ADDRESS], за яким [PERSON] та позивач [PERSON] уклали Договір купівлі -продажу [ADDRESS]. Як вказує позивач при підписанні з продавцем договору купівлі-продажу квартири, а також при подальшій реєстрації права власності, впевнився про правомірність продавця на володіння таким майном впевнився, що дана квартира не перебуває під забороною або арештом, впевнився, що по даному майну відсутні судові спори та відповідно в тому, що не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, не мав сумнівів, що придбає дане майно за відплатним договором на законних підставах та відповідно є добросовісним набувачем квартири № [ADDRESS]. Тому вважає, що на даний час правомірно володіє придбаною [ADDRESS], в зв'язку з чим просить суд скасувати арешт із вказаної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 19.12.2016 р. позивачу стало відомо про те, що Оболонським районним ВДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі постанови про арешт майна боржника № 52994570, виданий 29.11.2016 р. було накладено арешт на нерухоме майно, а саме [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. У відповідності до ст. 41 Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності». Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як з'ясував суд, 28.07.2016 р. приватним нотаріусом КМНО Пірієвою О.С. було посвідчено договір купівлі-продажу [ADDRESS], за яким 3 особа - [PERSON] та позивач [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу [ADDRESS]. Ст. 388 ЦК України встановлено право власника на витребування майна від добросовісного набувача у таких випадках: 1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2. Майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Ст. 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач довів, що у встановленому законом порядку шляхом укладання договору купівлі-продажу набув право власності на придбану [ADDRESS] та йому належать закріплені в ст. 317 ЦК України права власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, в зв'язку з чим відсутні підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги про зняття арешту з майна. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved