Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У червні 2016 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 13 лютого 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO], а до реєстрації шлюбу від фактичних подружніх стосунків у них народився син [PERSON], 09 листопада 1985 року, однак з роками сімейне життя перестало не складатись через відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим спільне господарство, шлюбні відносини та спільне проживання припинені з 2001 року. Вважають, що подальше спільне життя заявників, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просили шлюб розірвати. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши поштою заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у заяві підстав, зазначивши також, що з майнові спори відсутні, а він тривалий час проживає однією сім?єю з іншою жінкою. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, у поданій поштою заяві клопотала про розгляд справу у її відсутності, зазначивши, що майнові спори з [PERSON] вирішені мирним шляхом, а вона тривалий час має фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей розглядаються в порядку окремого провадження. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов'язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім'ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв'язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 лютого 1993 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 16 травня 2007 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 14). Заявники є батьками дітей, які станом на день розгляду справи є повнолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.10, 12). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного та заявники шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з 2001 року. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення заявників неможливе, подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість ухвалення рішення про задоволення заяви.

Outcome: approved