Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У травні 2018 року позивач в особі ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1/1838207 від 27 грудня 2013 року, в якому вказує, що відповідач отримав кредит у розмірі 216388,00 грн. з метою купівлі транспортного засобу CITROEN DS4 для особистих потреб строком користування з 27.12.2013 року по 26.12.2020 року включно за сплатою 14,8% річних за користування кредитом. Відповідач зобов`язався отримати та повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, проте [PERSON] в свою чергу зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого станом на 03.04.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 398992,89 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 221050,52 грн., за нарахованими відсотками 92238,51 грн. разом з пенею за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 85703,86 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~шляхом надіслання\~повістки на\~адресу його\~реєстрації, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного кредитного договору № 1/1838207 від 27 грудня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 222879,64 грн. строком користування з 27.12.2013 року по 26.12.2020 року включно на купівлю транспортного засобу CITROEN DS4 для особистих потреб у сумі 216388,00 грн. та сплату страхової премії за договором добровільно страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби, укладеним між ПАТ «Страхова Компанія «Кардіф», відповідачем та позивачем у сумі 6491,64 грн. зі сплатою 14,8 % річних за користуванням кредиту, 22% річних за користування кредитною лінію, та комісійної винагороди в розмірі 2,5 % одноразово за здійснення операції по видачі кредиту відповідачу від суми кредиту. При цьому, відповідно до п.п. 1.1, 1.3., 2.4, відповідач прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно до 27 числа кожного місяця. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, про що свідчать меморіальний ордер №1/1838207 від 27.12.2013 року та платіжне доручення № 6317219-2 від 27 грудня 2013 року. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань, визначених кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 3.5.6. умов договору № № 1/1838207 від 27 грудня 2013 року, невиконання зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати відправки повідомлення банком, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку, банк направляє позичальнику письмову вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користуванням кредитом, нарахованих комісій, штрафів та пені. Крім того, п. 3.2.7, сторонами погоджено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позивальника в порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому, положеннями ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2018 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення-вимогу за №№ 10451 з вимогою негайного погашення простроченої заборгованості. Однак, станом на день розгляду справи, вказані вимоги позивача відповідачем не виконано. Таким чином, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за кредитним договором, станом на 03.04.2018 року має заборгованість за договором в загальному розмірі 398992,89 грн., з яких: 221050,52 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 92238,51 грн. - нараховані відсотки; 85703,86 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди, що підтверджується наданими позивачем розрахунками. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника дострокова вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по кредитному договору від 20.01.2017 позовна вимога про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає до повного задоволення. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 5987,47 гривень.

Outcome: approved