Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У травні 2014 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання. В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Відомості про батька неповнолітніх дітей у свідоцтвах про народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. З 2012 року син відповідача [PERSON] перебуває на утриманні та вихованні в дитячому соціально-реабілітаційному центрі «Сонячне світло». На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації від 27 березня 2014 року № 246 малолітню [PERSON] було негайно відібрано від матері [PERSON] та 31 березня 2013 року, після проходження медичного обстеження, також направлено на виховання до вказаного вище дитячого центру. На момент вилучення доньки відповідача Службою у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації встановлено, що у будинку, в якому проживала [PERSON] з дітьми, порушені санітарно-гігієнічні норми, речі розкидані, в холодильнику відсутні продукти харчування та будинок потребує капітального ремонту. Крім того, відповідач неодноразово попереджувалася про відповідальність за неналежне виховання своїх дітей, оскільки часто залишала дітей без нагляду і зникала в невідомому напрямку, зловживає спиртними напоями, не працює та веде аморальний спосіб життя. Відповідно до висновку № 615/07-12 від 20 травня 2014 року Орган опіки вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки від виконання своїх батьківських обов'язків вона ухиляється. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі викладеного, позивач вважає також доцільним вирішити питання про стягнення з відповідача на користь Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Сонячне світло» аліментів на утриманні її неповнолітніх дітей. У зв'язку з наведеним та з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та стягнення з відповідача аліментів на користь Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Сонячне світло» на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Солодка А.С. у суді позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. У судовому засіданні [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову та не позбавляти її батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей. Представники Броварської міжрайонної прокуратури Київської області Кравець Я.В. та Гладиш Т.С. у судовому засіданні позов підтримали, вважали, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Крім того, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відомості про батька у вказаних вище свідоцтвах про народження дітей відповідача внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, якою закріплено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Вказаний факт підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00013320112 та № 00011791215 (а.с.11, 14-15). Судом встановлено, що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS], про що свідчить довідка № 265, видана 27 березня 2014 року виконавчим комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 40). З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2012 року заступник директора з виховної роботи Семиполківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Заципанюк Л.В. повідомила про те, що виявила сім'ю з дитиною, яка має ознаки складних життєвих обставин, а саме про [PERSON], [INFO], й зазначала, що перебування останнього з матір'ю [PERSON] є неможливим та необхідно терміново ізолювати дитину з середовища негативних впливів (а.с. 7). На підставі наведеного вище, з 2012 року [PERSON] перебуває на утриманні та вихованні до Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Сонячне світло» в с. Требухів. Судом з'ясовано, що згідно розпорядження Броварської районної державної адміністрації від 27 березня 2014 року № 246 малолітню [PERSON] також було негайно відібрано від матері [PERSON] та 31 березня 2013 року направлено на виховання до Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Сонячне світло» (а.с. 8). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, неодноразово попереджувалася про відповідальність за неналежне виховання своїх дітей, оскільки часто залишала дітей без нагляду і зникала в невідомому напрямку, зловживає спиртними напоями, не працює та веде аморальний спосіб життя. Крім того, під час відібрання [PERSON] виявлено, що в квартирі, в якій проживає відповідач з дітьми, порушені санітарно-гігієнічні норми, речі розкидані, в холодильнику відсутні продукти харчування й будинок потребує капітального ремонту. Зазначені обставини підтверджуються довідкою-характеристикою № 248, виданою 27 березня 2014 року виконавчим комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 6). Крім того, за час перебування дітей у Дитячому соціально-реабілітаційному центрі «Сонячне світло» [PERSON] жодного разу не навідала своїх дітей, не цікавилася станом їх здоров'я та розвитком, про що свідчать акти № 13 та № 14, складені вихователями центру [PERSON] та [PERSON] (а.с.42-43). Відповідач у судовому засіданні підтвердила, що з дня відібрання дітей та влаштування їх до вказаної установи вона їх не відвідувала. Із висновку № 615/07-12 від 20 травня 2014 року, наданого до суду Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що позивач вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки від виконання своїх батьківських обов'язків вона ухиляється. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. п. 3, 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів; державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися до суду у випадках, передбачених законодавством, із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Виходячи з наведеного, у дохід держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], ухиляється, дітей, які перебувають у дитячому соціально-реабілітаційному центрі не відвідує, матеріальної допомоги дітям не надає, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved