Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначила, що в 2012 році сторони зареєстрували шлюб. Сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, сторони проживають з окремо, причиною розірвання шлюбу є відсутність між ними взаєморозуміння, взаємоповаги, у них різні погляди на життя, що негативно вплинуло на стосунки та призвело до розпаду сім`ї. Шлюб існує формально і на примирення не згодна, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей- сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою проживання матери. [PERSON] є батьком дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач вважає, що останній за станом здоров`я спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Зазначає, що спір стосовно місця проживання дітей та поділу майна відсутній. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечувала проти винесення заочного рішення, відповідач причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на веб-порталі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони у справі зареєстрували шлюб 24 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис за № 32. Від шлюбу мають трьох дітей, [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою проживання матери. [PERSON] є батьком дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає (а.с. 11-15). Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону№ 2037-VIII від 17.05.2017), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини перелічені в ч.1 ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Питання про судові витрати суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 768,40 грн в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved