Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Вимоги заяви обгрунтовує тим, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки [PERSON] Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01.11.2013 року, яке набрало законної сили 23.11.2013 року шлюб був розірваний. Відповідач ще до розірвання шлюбу забрав всі свої речі та добровільно виїхав з квартири до своєї матері, без наміру повертатися до своєї сім'ї. Відповідач зніматися з реєстрації добровільно не бажає, з липня 2013 року в ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує, особистих речей не зберігає, квартирою не цікавиться. Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зросли в своїй вартості, фактично їх сплачує позивачка, тому вона вимушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 29471402 за реєстраційним № 33094110, яке винекло на підставі Договору дарування від 16.03.2011 року (а.с. 5). Із пояснень представника позивача [PERSON] вбачається, що відповідач з липня 2013 року не проживає в квартирі [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує, оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зросли в своїй вартості, фактично їх сплачує позивачка, тому вона вимушений звернутися до суду з захистом своїх прав (а.с.14). Відповідно до довідки форми № 3 Комунального концерну «Центр Комунального Сервісу» від 17.06.2016 року за № 02/08/2-2616 вбачається, що у спірній квартирі [ADDRESS] наразі зареєстровані: позивачка [PERSON] з 19.04.2011 року (власник квартири), фізична особа [PERSON] з 09.04.2013 року, фізична особа [PERSON] з 14.07.2015 року (а.с. 7). Також судом встановлено, що 01.11.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ця норма застосовується також і до колишніх членів сім'ї власника. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач не надає жодних доказів, які б могли бути доказом не проживання відповідача у спірній квартирі протягом більш як одного року від часу розірвання шлюбу, якими могли б бути: акти обстеження даної квартири про не проживання відповідача в зазначеній квартирі більше одного року, відсутність особистих речей в даному приміщені, не заявлено клопотання про допит свідків, які б підтвердили факти не проживання відповідача в даній квартирі. Одне лише зазначення про небажання [PERSON] зніматися з реєстрації добровільно не може бути підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS].

Outcome: dismissed