Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У травні 2021р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона з 01.07.1985р. по 20.01.2016р. працювала в Публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», відповідач) на посаді машиніста крана металургійного виробництва, стаж роботи на цьому підприємстві умовах впливу шкідливих факторів - 30 років 06 місяців. 01.01.2016р. вона звільнилась з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, наразі не працює. Під час роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача вона отримала ряд професійних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромом церебрально-перефиричної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енецефалопатією з вестибулопатією; та полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з пері артрозами ліктьових суглобів (ПФ другого степеня) колінних та тазостегнових суглобів (ПФ другого ступеня з порушенням функції ходи); хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, ЛН першого другого степеня; нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху), що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.06.2020р. за №864. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.07.2020р. визнано, що виявлені у неї професійні захворювання виникли внаслідок наявності на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких наведено в п.18 Акту. Відповідно до довідки МСЕК від 17.08.2020р. їй встановлено третю групу інвалідності безстроково за професійним захворюванням зі ступенем втрати професійної працездатності 60%. Вважає, що внаслідок професійного захворювання їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичному болю та душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. На даний час вона визнана інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 60% і є значною, вона є особою 53 років, більше половини життя (33 роки) працювала за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, на даний час фактично втратила можливість працювати та повноцінно себе забезпечувати. При цьому вона потребує постійного медикаментозного та іншого лікування. Внаслідок цих обставин істотно змінились її життєві зв`язки, у зв`язку з чим вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. та судові витрати на правову допомогу в зв`язку з розглядом справи. Ухвалою суду від 31.05.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання з викликом сторін. 29.06.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвоката Коваленко Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно позивачка [PERSON] з 01.07.1985р. по 20.01.2016р. працювала у мартенівському цеху ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на посаді машиніста крана металургійного виробництва. Звільнена 20.01.2016р. за її заявою в зв`язку з виходом на пенсію. При прийомі на роботу позивачка була ознайомлена з умовами праці, які є важкими та шкідливими. Позивачка добровільно без примусу погодилась з такими умовами праці. Працюючи у відповідача, позивачка проходила періодичний медичний огляд, за результатами якого допускалася до роботи, що свідчить про те, що вона визнавалася придатною для роботи у відповідних умовах. Повідомлень про виявлення початкових стадій професійних захворювань, необхідність додаткових обстежень або лікування відносно позивача до відповідача не надходило. Від роботи в шкідливих умовах позивач не відмовлялась, про те, що така робота становить загрозу її здоров`ю, адміністрацію підприємства не повідомляла. Протягом роботи позивача та на момент її звільнення будь-які докази наявності в неї професійних захворювань були відсутні. При цьому під час трудової діяльності позивач була забезпечена санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Позивачем до позову не додано жодного доказу того, що вона тривалий час хворіє, первинні медичні документи відсутні, вже після звільнення позивач звернувся до ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» м.Кривий Ріг, де їй було встановлено наявність професійного захворювання. За результатами розслідування причин виникнення професійного захворювання було складено Акт Форми П-4 від 23.07.2020р., відповідно до п.17 якого причиною професійного захворювання визнано тривалий стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів. Відповідно до п.20 Акту, відсутні особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Крім того, згідно з окремими думками членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вони не погодились із тим, що до виникнення захворювання за діагнозом, встановленим ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», були умови праці на підприємстві, зазначені в Акті як причини виникнення професійного захворювання. Зазначили, що комісії не була надана первинна медична документація хворого, яка надає підстави прослідкувати динаміку розвитку хвороби; матеріали розслідування не містять відомостей щодо випадків звернення хворого за медичною допомогою, наявність скарг на стан здоров`я при проходження періодичних медичних оглядів; до роботи комісії не були залучені представника ПАТ «Запоріжсталь». Факт професійного захворювання є спірним. Таким чином професійний характер захворювання позивача є остаточно не визначеним. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач знаючи про погіршення свого стану здоров`я, приховувала дану інформацію від роботодавця та лікарів, які проводили медичні огляди, свідомо погіршувала стан свого здоров`я, що в подальшому призвело до часткової втрати працездатності, встановлення інвалідності та моральних страждань. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач в позовній заяві не обґрунтувала наявність моральних страждань, описала їх загальними фразами, не додала доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, зокрема, висновок психолога. Також просить суд звернути увагу на те, що позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн. без її оподаткування, однак відповідно до податкового законодавства відповідач зобов`язаний нараховувати та сплачувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Просить у випадку задоволення позовних вимог у розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, зазначити в рішенні суду про стягнення коштів з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. На підставі вищевикладеного, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Просить в задоволені позову відмовити повністю. 22.06.2021р. до суду від представника позивача -\~адвоката Біліченко О.О. надійшла відповідь на відзив представника ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», в якій він зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема зазначив, що створення безпечних умов праці є беззаперечним обов`язком роботодавця. Позивач законодавства щодо безпеки праці не порушувала. Позивач була обізнана про наявність шкідливих умов праці, але до її відома не доводилось про перевищення норм ГДК шкідливих факторів на її робочому місці та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Доводи відповідача, що позивачу, у зв`язку з наявністю шкідливих умов праці, з боку відповідача надавались пільги, компенсації, спецодяг, засоби індивідуального захисту, не можуть впливати на предмет спору та підстави, з приводу яких заявлені позовні вимоги. Те, що позивач, працюючи у відповідача, проходила періодичні медичні огляди, згідно яких медичними працівниками відповідача визнавався придатною для роботи за відповідною професією, не впливає на чинність та вагомість висновків, встановлених у Медичному висновку лікарсько-експертної комісії від 18.06.2020р. та у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.07.2020р. (Форма П-4), які мають вищу значимість та юридичну силу. Відсутність в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання винуватих фізичних (посадових) осіб не виключає відповідальності юридичної особи (відповідача) до якого пред`явлено позов. Щодо доводів відповідача про недоведеність факту наявності моральних страждань позивача внаслідок отримання пошкодження здоров`я, зазначає, що будь-яке фізичне захворювання вже змінює її душевний стан та призводить до моральних страждань. При оцінці розміру моральної шкоди просить прийняти до уваги актуальну наразі обставину пандемію у світі небезпечної хвороби COVID-19, зараження якою людини із супутнім захворюванням легенів, яким хворіє позивачка, несе безпосередній ризик саме для життя, що є загальновідомою обставиною. Усвідомлення цього завдає позивачу дуже глибоких душевних страждань. Заявлена ціна позову 60000,00 грн. співвідноситься із ступенем втрати позивачем професійної працездатності, який складає 60%. 07.07.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ним викладені обставини, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позов. 20.08.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвоката Коваленко Ю.М. надійшли письмові заперечення щодо розміру витрат на професійну правову допомогу, в яких він не погоджується з визначеною позивачем та його представником сумою витрат на професійну правову допомогу та вважає її завищеною, неспівмірною зі складністю справи та фактичними витратами часу адвоката на надання правової допомоги. Вказує, що обґрунтованою є сума в розмірі 2750,00 грн. 31.08.2021р. до суду від представника позивача -\~адвоката Біліченко О.О. надійшли письмові пояснення по суті спору. В судовому\~засіданні представник\~позивача\~-\~адвокат Біліченко\~О.О.\~позовні вимоги\~підтримав повністю,\~з підстав\~викладених в\~позовній заяві\~та інших\~заявах по\~суті спору.\~Просить позов\~задовольнити повністю,\~вирішити питання\~про компенсацію\~позивачу витрат\~на правову\~допомогу в\~загальному розмірі\~8200,00\~грн.,\~додатково долучивши\~Договір про\~надання правової\~допомоги від\~24.05.2021\~року,\~акт приймання\~виконаних робіт/послуг\~№1\~від 09.08.2021р.\~та квитанцію\~до прибуткового\~касового ордеру\~№1\~від 09.08.2021р.\~на суму\~6000,00\~грн.,\~акт приймання\~виконаних робіт/послуг\~№2\~від 31.08.2021р.\~та квитанцію\~до прибуткового\~касового ордеру\~№2\~від 31.08.2021р.\~на суму\~2200,00\~грн. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь»\~- адвокат Коваленко Ю.М. позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в заявах по суті спору. Просить в позові відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.07.1985р. по 20.01.2016р. перебувала з відповідачем в трудових правовідносинах, працювала на посаді машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», звільнилась за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. З 01.01.2016р. по теперішній час позивач не працює (арк.9, 73-77). Згідно з Медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.06.2020р., на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії №864, [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання за діагнозами: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромом церебрально-перефиричної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енецефалопатією з вестибулопатією; та полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з пері артрозами ліктьових суглобів (ПФ другого степеня) колінних та тазостегнових суглобів (ПФ другого ступеня з порушенням функції ходи); хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, ЛН першого другого степеня; нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху) (арк.10-11). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.07.2020р., професійне захворювання у [PERSON] виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (30 років 06 міс.) та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів (п.17), причина виникнення хронічного професійного захворювання\~наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] шкідливих виробничих факторів: шум 85,6-86 дБА при гранично допустимому 80 дБА; пил вапняку 9,73-15,21 при гранично допустимій концентрації 6,0 мг/м3; кремнію діоксид кристалічний при вмісті пилу від 2 до 10% 22,78 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 4,0 мг/м3; вібрація загальна 103,1-107,6 дБ при гранично допустимому рівні 101 дБ (п.18) (арк.15-19, 89-91). Також судом встановлено, що в результаті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , члени комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виклали окремі думки, в яких вони не погодились, що до виникнення захворювання за діагнозом, встановленим ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», були умови праці на підприємстві, зазначені в Акті як причини виникнення професійного захворювання. Так, комісії не була надана первинна медична документація хворого, яка надає підстави прослідкувати динаміку розвитку хвороби; матеріали розслідування не містять відомостей щодо випадків звернення хворого за медичною допомогою, наявність скарг на стан здоров`я при проходження періодичних медичних оглядів; до роботи комісії не були залучені представника ПАТ «Запоріжсталь». Факт професійного захворювання вважають спірним (арк.21-24, 91-93). Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання, затвердженої заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 02.04.2020р., [PERSON] має загальний стаж роботи 33р. 04міс. 15дн., на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на посаді машиніста крана металургійного виробництва 30р. 06 міс. 20 дн. Робота на посаді машиніста рана металургійного виробництва ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» пов`язана з шкідливим факторами. Час дії факторів 88,1-90,6% тривалості зміни. Умови та характер праці відносяться до 3-го ступеню ІІІ класу (особливо шкідливі та особливо важкі)(арк. 26-31, 86-88). Згідно з Картами умов праці, складеної за результатами атестації робочого місця машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь», така робота пов`язана з рядом особливо шкідливих та особливо важких умов праці, що відповідає показникам п.1 Списку №2 (арк.79-85). Згідно з виписками із медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] , вона перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з хронічними захворюваннями з 18.02.2020р. по 28.02.20202р., 09.06.2020р. по 19.06.2020р., 15.02.2021р. по 24.02.2021р., 11.05.2021р. по 18.05.2021р.(арк.12-14,). Згідно з випискою з амбулаторної карти хворого [PERSON] , вона періодично з 2012 по 2020р. проходила амбулаторне лікування у зв`язку з хронічними захворюваннями (арк.39-44). Згідно з висновком МСЕК від 17.08.2021р. позивачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 60 %, протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд невролога, пульмонолога, сімейного лікаря, лора, стаціональне лікування 1-2 рази на рік, санаторно-курортне лікуванні при наявності Ф-070/у (арк.32-33). Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.2 КЗпП України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з\~ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.8 ст.36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування від\~нещасного випадку\~на виробництві\~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу\~України та Кодексу законів про працю України. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,\~погіршення здібностей потерпілого\~або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні\~розміру відшкодування враховуються\~вимоги розумності і справедливості. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] під час перебування з відповідачем в трудових правовідносинах, під час тривалого виконання роботи машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримала ряд професійних захворювань, в результаті чого їй 17.08.2020р. встановлена третя група інвалідності безстроково зі стійкою втратою професійної працездатності 60%. Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнана у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Відповідачем ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» факт встановлення професійних захворювань позивачці [PERSON] внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на його підприємстві фактично не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємства не оскаржувався та недійним не визнавався. Твердження представника відповідача про те, що за позивач була обізнана із шкідливими умовами праці, добровільно погодилася на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржилась, за результатами періодичних медичних оглядів визнавалася придатною для роботи за професією, фактично приховала погіршення стану свого здоров`я, чим сприяла настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконувати вимоги ст.153\~КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці»\~щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. Водночас суд враховує, що причиною професійного захворювання позивачки є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи представника відповідача про здійснення підприємством компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. При ухвалення рішення у даній справі суд також враховує, що визначення позивачки придатною для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Як пояснював представник позивачки в судовому засіданні, як під час роботи на підприємстві відповідача, так і в подальшому, позивачка періодично проходила лікування з приводу виявлених у неї захворювань. Вказані обставини також підтверджуються даними, які містяться у медичному висновку ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.06.2020р., в якому, зокрема вказано, що позивачка згідно наданої медичної документації з 2012 року неодноразово зверталась до лікарів невропатолога, травматолога, невролога, пульманолога, сімейного лікаря, проходила лікування. Те, що в подальшому захворювання позивача визнані професійними, було встановлено за висновком спеціалізованого медичного закладу у червні 2020р., після звільнення позивачки з підприємства відповідача. Інвалідом третьої групи із встановленням 60% стійкої втрати працездатності позивачка визнана 17.08.2020р. Саме з цього моменту у неї виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в п.4.1 рішення від 27.01.2004р. справа №1-рп/2004, та вважає, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення стійкої втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім того, обставини справи свідчать про те, що позивачка [PERSON] має ряд хронічних захворювань, зокрема захворювання легень, вібраційну хворобу, остеоартроз, відчуває фізичний біль, обмеженість рухів, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, не може виконувати тяжкий фізичний труд, визнана інвалідом, у зв`язку з чим не може повноцінно утримувати себе. Вищевказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від неї докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачці моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами. При визначенні розміру моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд враховує характер порушення прав позивача\~ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення її здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих нею захворювань, внаслідок яких вона, будучи до цього працездатною жінкою у віці 53 років визнана інвалідом третьої групи з втратою 60% професійної працездатності, їй протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато-дінамічні навантаження, тобто вона втратила можливість працювати за обраною професією та мати джерело доходу у вигляді заробітної плати, вона періодично вимушена проходити лікування в лікарняних установах, потребує медикаментозного лікування, на що вимушена витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачки та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу. На підставі викладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. При ухваленні даного рішення суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди в розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Так, в силу вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, в даному випадку суд виходить з того, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених вимог. Позивач [PERSON] у позовній заяві вимоги про стягнення моральної шкоди заявляла без урахування податків й інших обов`язкових платежів. Крім того, питання оподаткування доходів регулюються нормами Податкового кодексу України,\~відповідно\~до якого\~утримання і\~перерахування податку із суми відповідного доходу здійснюється податковим агентом у випадках, передбачених цим Кодексом. Вказане питання не може вирішуватись судом при ухваленні рішення у цій справі, а є питанням виконання рішення суду. Відповідно до ст.141\~ЦПК України та враховуючи, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Крім того, відповідно до ст.137, 141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь позивачки [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу через наступне. Так, згідно з ч.1, 2, 4, 5 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~\~ 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позиваки понесених нею витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивачка [PERSON] отримувала правову допомогу адвоката Біліченко О.О. та сплатила за це в загальній сумі 8200,00 грн. Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 24.05.2021р., ордером АР №1037304 від 24.05.2021р., актами приймання виконаних робіт №1 від 09.08.2021р., №2 від 31.08.2021р., квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 09.08.2021р. на суму 6000,00 грн., №2 від 31.08.2021р. на суму 2200,00 грн. Водночас, представником відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвокатом Коваленко Ю.М. подані заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу з посиланням на те, що вони не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, у зв`язку з чим просив зменшити такі витрати до 2750,00 грн. Оцінивши повідомлені представником відповідача обґрунтування, які суд знаходить частково доречними, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд відповідно до вимог ст.137 ЦПК України\~вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved