Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи заявлений позов, зазначила про те, що у період з 24.04.1999 року по 27.10.2011 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу, малолітній син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Враховуючи вимоги ст. 180 ЦПК України, а також принцип рівності обох батьків в утриманні дитини, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утриманні їх малолітнього сина у заявленому розмірі. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.04.1999 року між сторонами у справі Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 402. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2011 року шлюб між сторонами у справі розірвано. [INFO] народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11.11.2003 року. Згідно даних свідоцтва, батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 37, виданою 31.05.2016 року ЖБК «Об'єднаний» Голосіївського району м. Києва. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] працевлаштований, займає посаду старшого наукового співробітника Київського національного університету імені Т. Шевченка, має стабільний дохід. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, працевлаштований, має стабільний дохід. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] офіційно працевлаштований має стабільний дохід. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved