Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON], діючи в інтересах позивача [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі - ПАТ «ЕК «Херсонобленерго»), відповідно до якого просив зобовязати відповідача укласти з позивачем договір про користування електричною енергією в порядку та на умовах, визначених у Правилах користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 року №1357. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії за адресою розташування її житла: м. Каховка Херсонської області, вул. Ярослава Мудрого, 12 «б», однак відповідач ухиляється від укладення вказаного договору, чим порушує її права як споживача послуг, які надає відповідач. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Крім того, у клопотанні від 15.01.2018 року [PERSON] просила «скасувати рішення попередніх судів як таких, що по них не було судового провадження і пройшов термін більш ніж три роки і зобовязати відповідача надати реструктурізацію для виплати нарахованого штрафу в звязку з малим розміром пенсії». Представники відповідача, кожен окремо, у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, пояснили, що між позивачкою та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією №064019 від 23.09.2009 року і підстави для укладення нового договору за тією ж адресою відсутні. У задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка регламентує\~обов'язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні зясовано, що [PERSON], яка на дату звернення до суду з даним позовом була зареєстрована за адресою: [INFO] ([PERSON]), буд. 12 «б», є власником 26/100 домобудівлі, розташованої в м. Каховка по вул. Червоноармійська за №12, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домобудівлю від 15.08.2000 року (а.с.27,28). 24.04.2017 року [PERSON] звернулася до Каховського ВЕЗ і ЕМ ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» з пропозицією щодо укладення договору про користування електричною енергією, а 11.05.2017 року з заявою на укладення такого договору (а.с.3, 24, 25). Листами Каховського РЕЗ і ЕМ № 50-02 1628-08 від 04.05.2017 року (а.с.42) та №50-0259 15-01 від 17.05.2017 року (а.с.40) [PERSON] повідомлено, що сторони перебувають у договорних відносинах щодо постачання електроенергії на підставі договору №064019 від 23.09.2009 року, підстави для укладання нового договору за тією ж адресою відсутні. З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2009 року між [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], та ВАТ «Херсонобленерго» в особі Каховського РЕЗ і ЕМ укладено договір про користуванння електричною енергією (а.с.38-39). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що при оформленні вказаного договору допущено описку в адресі проживання [PERSON], договір стосується електропостачання домобудівлі по вул. Червоноармійська ([PERSON]), б.12. [PERSON] наявність вказаної описки у договорі від 23.09.2009 року не спростовувала, а також пояснила, що номер будинку - 12 «б» в паспорті позивачки з невідомих причин теж вказано невірно. 02.08.2017 року [PERSON] знято з реєстрації за адресою: м. Каховка Херсонської області, вул. Червоноармійська, №12 «б», та зареєстровано за адресою: [INFO], що підтверджується штампом у паспорті позивачки (а.с.54) Згідно листа КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, рішення виконавчого комітету Каховської міської ради про присвоєння адреси вул. Червоноармійська, 12 «б», в архівах Каховського БТІ відсутнє (а.с.53). 01.09.2017 року [PERSON] звернулася до Каховського РЕЗ і ЕМ ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» з заявою про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: м. Каховка, вул. Ярослава Мудрого, 12 (а.с.55). 15.09.2017 року Каховським РЕЗ і ЕМ на адресу [PERSON] направлено для розгляду та підписання два примірника додаткової угоди про про внесення змін до договору №064019 від 23.09.2009 року (а.с. 56,57), які отримані позивачкою 21.09.2017 року (а.с.58), але залишені без відповіді. 31.10.2017 року вказані документи повторно направлені на адресу [PERSON] (а.с.66, 67, 68). У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що укладати додаткову угоду до існуючого договору вона не хоче, а бажає укласти новий договір, при цьому обґрунтованих підстав відмови від укладення додаткової угоди суду не повідомила. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст.714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до ч.1\~ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У ст.ст. 3,\~6,\~203,\~626,\~627 ЦК України\~визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, в тому числі щодо вільного волевиявлення учасника правочину. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п.2 ч.1\~ст.208 ЦК України\~правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1\~ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1\~ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст.642 - 643 ЦК України. Частина 1\~ст.628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору, ст.ст.\~6,\~627 ЦК України\~визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору,\~ЦК України\~ разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до\~\~абз. 2 ч.3 ст.6\~та ст.627\~цього\~Кодексу\~при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього\~Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1\~\~ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. За положенням\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Звертаючись до суду за захистом свого права, позивачка та її представник посилались на те, що відповідач ухиляється від укладення договору про користування електроенергією з [PERSON] Доводи позивача спростовані копією договору від №064019 від 23.09.2009 року, наданою представником відповідача, а також наданою позивачкою квитанцією №15 від 15.12.2017 року, яка містить посилання на договір №064019 від 23.09.2009 року. Крім того, позивачем не зазначено та не надано доказів на підтвердження порушень її прав відповідачем ПАТ «ЕК «Херсонобленерго», як не надано й доказів того, що положення існуючого договору №064019 від 23.09.2009 року, навіть за наявності описки у адресі позивача, суперечать вимогам законодавства. Також, [PERSON] жодним чином не обгрунтовано її відмови в укладенні додаткової угоди до №064019 від 23.09.2009 року, проект якої надано відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено порушення її прав як споживача відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача до укладення нового договору з позивачкою задоволенню не підлягають. Клопотання позивачки щодо скасування рішень «попередніх судів як таких, що по них не було судового провадження і пройшов термін більш ніж три роки» та зобовязання відповідача надати реструктурізацію для виплати нарахованого штрафу задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій,посадових чи службових осіб, громадян і підлягають виконанню на всій території України, а питання реструктуризації «нарахованого штрафу» не є предметом даного спору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed