Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що позивач є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. [INFO] померла [PERSON], яка була матір'ю, дитини. На даний час [PERSON] проживає в сім'ї позивача, яка займається вихованням дитини. Відповідач є батьком [PERSON]. Однак, відповідач припинив сумісне проживання з дитиною, почав нехтувати своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини, проявив байдужість до подальшої долі дитини. Починаючи з червня 2012 року по теперішній час відповідач усунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; не виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; не готує його до самостійного життя та праці; не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; не створює належні умови для розвитку природних здібностей, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO], вважав, що позивач краще виховає дитину, ніж він. Представник третьої особи в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Пояснила, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України у 1991 році), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №192 (арк.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2018 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] (арк.с.7) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Виконкому Ленінської Райради народних депутатів м. Дніпропетровська (арк.с.6). 26 липня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 451. Прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк.с.32). Таким чином, [PERSON] є рідним братом [PERSON]. Відповідно до Акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї учня 6-А класу КЗО «СЗШ № 51» ДМР [PERSON], [INFO], вихованням [PERSON] займаються сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Чоловік сестри не заперечує проти опіки над братом дружини. Між сестрою [PERSON], її чоловіком [PERSON] та [PERSON] складися доброзичливі відносини. Сестра [PERSON] контролює навчання [PERSON], підтримує зв'язок з класним керівником. Дитина забезпечена всім необхідним, санітарний стан житла добрий. Дитина здорова, добре розвинута фізично та розумово, успішність на достатньому рівні. Між [PERSON] та його біологічним батьком [PERSON] відсутній соціальний зв'язок (арк.с.8). Відповідно до характеристики [PERSON], [INFO], виданої КЗО «СЗШ №51» ДМР, [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно. Сестра [PERSON] приділяє належну увагу вихованню брата. За весь час навчання [PERSON] в школі, його біологічний батько [PERSON] жодного разу не з'явився до школи, будь - яким іншим чином не цікавиться навчанням та вихованням [PERSON] (арк.с.9). Відповідно до довідки, виданої КЗО «СЗШ №51» ДМР, [PERSON] опікується [PERSON], сумлінно ставиться до виховання [PERSON], належним чином забезпечує його всебічний розвиток. [PERSON] цікавиться успіхами у навчанні брата, надає допомогу у виконанні домашніх завдань, спілкується з його класним керівником. За весь час навчання [PERSON] в школі батько - [PERSON] вихованням та навчанням сина не займався (арк.с.10). Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» амбулаторія № 4 батько дитини не приймав та не приймає участі у житті дитини (арк. с.11). Відповідно до Акту обстеження умов проживання УССД виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 27.07.2018 року, комісія прийшла до висновку, що умови проживання за адресою: [ADDRESS] задовільні, створені належні умови для проживання дитини. Батько дитини - [PERSON] участі у вихованні сина не приймає (арк.с.32). Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], поведінка [PERSON] є винною: він злісно ухиляється від виховання сина, його матеріального забезпечення, виходячи з інтересів дитини,

Outcome: approved