Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави, в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради та [PERSON] про визнання незаконними пункту 25 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25.04.2008 року та пункту 15 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №33/48 від 25.03.2009 року та їх скасування, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки по провулку Менделєєва, 1/32 в м. Миколаєві у власність держави с передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство» . Прокурор зазначав, що пунктом 25 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25.04.2008 року та пунктом 15 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №33/48 від 25.03.2009 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення та передання у власність земельної ділянки, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по провулку Менделєєва, 1/32 в м. Миколаєві. На підставі вказаних рішень 15.05.2009 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ №865784. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900100832. Посилаючись на те, що Миколаївською міською радою прийнято рішення про відчуження вказаної земельної ділянки з перевищенням повноважень, оскільки зазначена земельна ділянка вилучена із земель Державного лісового фонду України та без попереднього вилучення у належного землекористувача, державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», тобто без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, в якого земельна ділянка перебувала в постійному користуванні згідно з постановою Ради Міністрів Української РСР від 21 березня 1966 року № 234 та без зміни його цільового призначення, просив визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] та повернути земельну ділянку державі, кадастровий номер 4810136600:05:001:0051, вартістю 143780грн.з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». У судовому засіданні, за заявою прокурора, у якості відповідачів, судом долучені до справи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у звязку із зміною прізвища з прізвища [PERSON] В судовому засіданні прокурор збільшив позовні вимоги та просив остаточно: - визнати незаконними та скасувати пункт 25 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25.04.2008 року та пункт 15 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №33/48 від 25.03.2009 року, якими [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення та передання у власність земельної ділянки, площею 1000кв.м., за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе», для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по провулку Менделєєва, 1/32 в м. Миколаєві; - визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 865784, виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 1000кв.м. для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах згідно з планом, розташовану у м. Миколаєві, Корабельний район, провулок Менделєєва, 1/32, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25 березня 2009 року № 33/48, зареєстрованого 15 травня 2009 року у Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та право постійного користування за № 010900100832; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 1000кв.м, розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Менделєєва, 1/32 , кадастровий номер 4810136600:05:001:0051 від 24 червня 2014 року, укладений між [PERSON] ( до укладання шлюбу ([PERSON]) [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1077; - скасувати у Державному реєстрі речових прав запис № 6155456 від 27.06.2014р. запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 1000кв.м. за адресою: м. Миколаїв, провулок Менделєєва,1/32, кадастровий номер 4810136600:05:001:0051; - витребувати із незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку, площею 1000кв.м по провулку Менделєєва,1/32 м. Миколаєві, кадастровий номер 4810136600:05:001:0051, вартістю 143780грн. та передати у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». Представники Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» підтримали збільшений позов прокурора у повному обсязі з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради - позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, своїх представників не направили, заяв про слухання справи за їх відсутності до суду не надавали, однак належним чином була повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать численні повідомлення про вручення судових повісток. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 24.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, серія І-ФП № 043462, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у звязку із укладанням шлюбу з [PERSON]. ( а. с. 50) Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 1000 кв.м. по провулку Менделєєва,1/32 в м. Миколаєві передана у власність [PERSON], яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON], за рахунок земель Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», яка є державною власністю та розташована в урочище «Жовтневе» Миколаївського лісництва з категорією захисності ліси населених пунктів. Також спірній земельній ділянці змінено її цільове призначення, а саме із земель лісогосподарського призначення вона віднесена до земель житлової забудови. У відповідності до пункту 25 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25.04.2008 року та пункту 15 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №33/48 від 25.03.2009 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення та передання у власність земельної ділянки, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по провулку Менделєєва, 1/32 в м. Миколаєві. 15.05.2009 року [PERSON], на підставі вказаних рішень видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ № 865784. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900100832. 24.06.2014р. [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) [PERSON] продала належну їй земельну ділянку [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], реєстр. № 1077. Пізніше спірну земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, провулок Менделєєва,1/32 придбала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2014р., реєстр. №1112, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України встановлено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. \~\~ Згідно статті 1 Лісового кодексу України визначає, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце-розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території країни, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України\~ і перебувають під охороною держави. Незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та подальша передача їх у приватну власність грубо порушують інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших\~ інтересів суспільства. \~\~\~\~ Відповідно до розпорядження КМУ від 10.04.2008 р. за № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» (у редакції, що діяла на момент прийняття міськрадою оспорюваних рішень та видачі державного акту на землю), - з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі-ділянки) Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства; подати у триденний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції про внесення змін до Земельного та Лісового кодексів України стосовно удосконалення процедури розпорядження ділянками. \~\~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що на час прийняття міськрадою оскаржуваних прокурором рішень №23/39 від 25.04.2008 року та №33/48 від 25.03.2009 року та видачі [PERSON] Державного акту на землю, діяв законодавчо визначений мораторій щодо вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміни їх цільового призначення.\~ Крім цього, згідно ч.4 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України передача земельної ділянки в оренду чи у власність допускається лише після вилучення її у попереднього власника чи користувача. Пунктом 6 частини першої статті 31 Лісового Кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території. Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого комісією з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою.\~ Виходячи із такого, суд приходить до висновку, що розпоряджатись спірною земельною ділянкою, яка належить до державної власності, Миколаївська міськрада не мала повноважень і тим більше, що на час існування таких правовідносин діяв мораторій, визначений розпорядженням КМУ від 10.04.2008 р. за № 610-р . До того ж, статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що обовязковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення. Із наявного у матеріалах справи листа Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 24.04.2014 р. вбачається, що відомості про надходження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по провулку Менделєєва, 1/32 в м. Миколаєві,\~ на державну землевпорядну експертиру, не направлялися. ( а.с. 28) \~\~\~ Частиною 4 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього середовища та лісового господарства.\~\~\~\~ \~\~\~\~ Оскільки спірна земельна ділянка державного лісового фонду надавалась [PERSON] ([PERSON] ) для цілей, не повязаних із веденням лісового господарства і\~ використання лісових ресурсів, що фактично свідчить про зміну її цільового призначення, то проект відведення мав\~ би бути погоджений органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Однак судовим розглядом було встановлено, що такого погодження компетентним органом не надавалось. Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та визнання недійсним рішень органів виконавчої влади\~ або органів місцевого самоврядування. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 154 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обовязки чи обмеження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. \~ Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої відповідності Конституції\~ або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. \~ Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викуп) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Враховуючи вищенаведене, а також те, що Миколаївською міськрадою в односторонньому порядку, всупереч діючому законодавству, з порушенням своїх повноважень, та за відсутності висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної\~ документації, було вилучено у законного землекористувача - ДП Миколаївське лісове господарство, спірну земельну ділянку поза волею останнього, та прийнято рішення про розпорядження цією земельною ділянкою, то суд вважає, що оспорювані прокурором рішення Миколаївської міськради підлягають визнанню незаконними та скасуванню. \~ \~ \~Крім цього, відповідно до п. 2.3. Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (із внесеними змінами)\~ - державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Враховуючи викладене, а також те, що державний акт, виданий [PERSON]\~ був виданий на підставі рішень міськради, які суд вважає незаконними, то він підлягає також визнанню недійсним та скасуванню. Із наявного у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1077 від 24.06.2014р. [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) [PERSON] продала належну їй земельну ділянку [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина перша статті 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Його моральним засадам. Із врахуванням того, що пункт 25 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №23/39 від 25.04.2008 року та пункт 15 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №33/48 від 25.03.2009 року, а також виданий [PERSON]\~ державний акт на землю, суд знаходить такими, що прийняті із порушенням законодавства з мотивів, що викладені вище, то договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2178 від 01.09.2010 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільного права є\~ відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка була незаконно вилучена із державної власності та перебувала у постійному користуванні державного підприємства ДП Миколаївське лісове господарство, і повноваження щодо розпоряджатися нею мала право від імені держави Миколаївська обласна державна адміністрація, то суд вважає необхідним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з Миколаївської міської ради - 487,20грн., з [PERSON] -274,92грн, [PERSON] Васильовича-274,92грн, [PERSON] - 243,60грн. судових зборів на користь держави.

Outcome: approved