Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Ужгородське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстрації місця проживання. Позовні обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/5643/13-ц від 16.04.2013 р. [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами за адресою: с. Підгорб, вул. Центральна, 12, Ужгородського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом за померлим 18 березня 1998 року батьком [PERSON], дідом [PERSON], що помер 26.12.2006 року та бабусею [PERSON], яка померла 25.09.2012 року. Зазначає, що у даному будинку значиться зареєстрованим, однак, вже 13 років не проживає відповідач, - [PERSON] Посилаючись на положення ст. ст. 391, 405 Цивільного кодексу України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням та зняти останнього з реєстрації місця проживання. Позивач у судове засідання свою явку чи свого уповноваженого представника не забезпечила, однак, подала через канцелярію суду заяву від 03.08.2015 року про розгляд справи без її участі. Відповідач в судові засідання, призначені на 14.07.2015 року та на 06.08.2015 року повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що свідчать повернуте 07.07.2015 року на адресу суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 8800015473547/8942500032027) [PERSON] з повісткою суду 25 червня 2015 року, а також оголошення у пресі: у газеті «Новини Закарпаття» №83-84 (4400-4401). Заяви про розгляд справи за відсутності [PERSON] або з повідомленням причин його неявки у судові засідання, призначені на 14.07.2015 року та 06.08.2015 року, до суду не надходили. Третя особа участь уповноваженого представника не забезпечила, що не є перешкодою для розгляду справи, враховуючи положення ч. 3 ст. 36 ЦПК України, за якою якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 169 ЦПК України наслідком повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, є вирішення судом справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлення заочного рішення). За приписами ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Відтак, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], позивач у даній справі, є власником житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами за адресою: с. Підгорб, вул. Центральна, 12, Ужгородського району Закарпатської області на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/5643/13-ц від 16.04.2013 р., що набрало законної сили 29.04.2013 року та зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 490805021248. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в [INFO], однак, за вказаною адресою не проживає 13 років. Дана обставина підтверджується довідкою Баранинської сільської ради Ужгородського району від 28.04.2015 р. за № 607 та трьома належно завіреними заявами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що наявні в матеріалах справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦПК України визначає житло об'єктом права власності. Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Виникнення права власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє його право на користування цією квартирою. При зверненні з позовом позивач посилається на норми ст. 405 ЦК України, вважаючи відповідача членом сімї, зазначаючи, що останній доводився колишнім співмешканцем матері позивача. Водночас, позивачем не подано будь-яких доказів родинних відносин між сторонами у справі, з огляду на що, до правовідносин, що виникли між ними, не застосовуються положення ст. 405 ЦК України. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР). За ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Зокрема, ч. 1 вказаної статті при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з довідкою Баранинської сільської ради Ужгородського району від 28.04.2015 р. за № 607 відповідач за адресою: с. Підгорб, вул. Центральна, 12, Ужгородського району Закарпатської області не проживає 13 років. На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та підстав, беручи до уваги відсутність відповідача у вказаному будинку понад 13 років, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] в частині позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право його користування, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання відповідачем не може бути реалізована, оскільки відноситься до компетенції управлінь, відділів (секторів) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (п. 1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів). Враховуючи, що до участі у справі Ужгородський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області залучений третьою особою, вищенаведена вимога позивача про зняття з реєстрації не може бути задоволена судом, оскільки цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості зобов'язання до вчинення певних дій третьої особи у справі. Крім того, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved