Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2015 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовна заява аргументована тим, що внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON], які проявились у незаконному заволодінні коштами, позивачу завдана майнова шкода в розмірі 3 141 грн. Крім того, протиправними діями [PERSON] позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 25\~000,00 грн. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.358, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України. Остаточну міру покарання призначено у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки. Відповідно до ст.75 КК України засуджену [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2(два) роки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року цивільний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнано неподаним та повернуто позивачу. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року вирок Вінницького міського суду від 05.11.2014 року щодо [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано та визнано винною [PERSON] за ч.4 ст. 358 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.; за ч.2 ст.190 КК України у виді 2-х років позбавлення волі з позбавленням права займатись юридичною діяльністю строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права займатися юридичною діяльністю строком на 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року про визнання позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди неподаним скасовано, а матеріали кримінального провадження в частині цивільних позовів направлені на новий судовий розгляд до Вінницького міського суду в порядку цивільного судочинства для розгляду цивільного позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоровя, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3\~141,00 гривень у відшкодування майнової шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з розясненнями Пленум Верховного Суду України в пункті 3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні доведеності позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн., суд врахував, що позивачу неправомірними діями відповідача заподіяна моральна шкода, однак її розмір позивачем не обґрунтований та не підтверджений жодними письмовими доказами. Беручи до уваги принципи справедливості та розумності, суд переконаний у частковій доведеності позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, а тому в цій частині позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2\~000,00 грн. Згідно з ст. 84 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень. Крім того, згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial