Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У травні 2017 року представник Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що [PERSON] працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі з 08.10.2007 року та на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій з 01.09.2015 року. На даний час звільнена з посади головного спеціаліста Овідіопольського відділу обслуговування громадян обєднаного управління. Кожні 2 роки головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в управлінні проводиться внутрішній аудит, при якому вибірково перевіряються певні напрями та періоди роботи кожного структурного підрозділу управління. Аудитом, який відбувався в управлінні з 11.03.2014 по 20.03.2014 року було виявлено переплату заробітної плати у зв'язку з невірним розрахунком індексації заробітної плати по [PERSON], яка 12.06.2014 року надала заяву, чим погодилася на утримання з її заробітної плати переплати індексації щомісячно в розмірі 50 грн. Вказаною заявою [PERSON] визнала, що переплата індексації виникла в результаті арифметичної помилки та щ кошти отримала саме вона. 27.01.2016 року за № 39 [PERSON] надала заяву, згідно якої вона просить припинити утримувати з її заробітної плати переплату індексації. З 12.06.2014 року по 01.02.2016 року з заробітної плати [PERSON] в погашення заборгованості по переплаті індексації було утримано 1000 грн., заборгованість [PERSON] перед обєднаним управлінням становить 11 000,71 грн. Узвязку із чим позивач просив стягнути з відповідача вказану суму грошових коштів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні посилаючись, на його необґрунтованість та безпідставність, а також просила застосувати до даного позову строки позовної давності, оскільки на її думку, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним вище позовом. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі з 08.10.2007 року та на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій з 01.09.2015 року. На даний час звільнена з посади головного спеціаліста Овідіопольського відділу обслуговування громадян обєднаного управління. Аудитом, який відбувався в управлінні з 11.03.2014 по 20.03.2014 року було виявлено переплату заробітної плати у зв'язку з невірним розрахунком індексації заробітної плати по [PERSON], яка 12.06.2014 року надала заяву, чим погодилася на утримання з її заробітної плати переплати індексації щомісячно в розмірі 50 грн. Вказаною заявою [PERSON] визнала, що переплата індексації виникла в результаті арифметичної помилки та щ кошти отримала саме вона. 27.01.2016 року за № 39 [PERSON] надала заяву до пенсійного фонду заяву, згідно якої вона просить припинити утримувати з її заробітної плати переплату індексації. З 12.06.2014 року по 01.02.2016 року з заробітної плати [PERSON] в погашення заборгованості по переплаті індексації було утримано 1000 грн., заборгованість [PERSON] перед обєднаним управлінням становить 11 000,71 грн. 16.12.2015року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», відповідно до якої постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1, перейменувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2. Управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівськ Одеської області, управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області реорганізувалися шляхом злиття в Іллічівське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1215 ЦК України визначає, що Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У звязку із викладеним, суд вважає, що [PERSON] своєю заявою від 12.06.2014 року фактично визнала, що саме вона отримала зайво сплачені кошти, у звязку із чим суд вважає позовні вимоги пенсійного фонду обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної дівності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Із матеріалів справи вбачається, що про відповідні порушення з боку відповідача, позивачам стало відомо лише у 2016 році, уз вязку із чим суд вважає, що позивачами строки позовної давності для звернення до суду з таким позовом, пропущені не були.

Outcome: approved