Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначив, що згідно із реєстраційним написом № 44931вона є власником квартири [ADDRESS]. За договором оренди приміщення від 22 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] щодо частини квартири [ADDRESS] Відповідач була зареєстрована у квартирі 22.08.2013 року. Строк дії Договору оренди приміщення 6 місяців з моменту підписання акту (п.4.1. Договору) тобто до 23 лютого 2014 року. Однак, починаючи з 23.02.2014 року гр. [PERSON] не проживає та не користується, що підтверджується підписами сусідів та Актом від 06.05.2015 р. затвердженого головою ОСББ «Саксаганського 121». Починаючи з 23.02.2014 року відповідач не проживає в кв. № 44 і тому вона має бути знята з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд: 1. Визнати [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді від 20 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання на 19 листопада 2015 року. Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року постановлено про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд позов задовольнити та провести заочний розгляд справи. Усно в судовому засіданні зазначила, що Позивачу відомо, та обставина, що відповідач на даний час проживає за кордоном. Оскільки відповідачем було змінено номер телефону зв'язку з нею позивач не має. Маючи наміри виїхати за кордон, відповідачка не повідомила про це та не знялася з місця реєстрації, що спричинило незручності у користування квартирою власником та перешкоди у здійсненні права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явився про час та місце розгляду справи сповіщалися в установленому законом порядку; причину неявки суду не повідомили; заперечень на позов не надіслали; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає - задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] позивач відповідно до Договору дарування квартири від 27.01.2007 року реєстраційний №192 є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до реєстраційного напису, реєстровий № 44931, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на [ADDRESS]. 22 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди приміщення, а саме орендодавець передав частину квартири [ADDRESS] Строк дії Договору оренди приміщення 6 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення (п.4.1. Договору) тобто до 23 лютого 2014 року. 22.08.2013р. гр. [PERSON] було зареєстровано в [ADDRESS], що в свою чергу підтверджується Довідкою виданою головою ОСББ «Саксаганського 121». Починаючи з 23.02.2014 року гр. [PERSON] не проживає та не користуєть [ADDRESS], що підтверджується підписами сусідів відповідно до Акту від 06.05.2015 р. затвердженого головою ОСББ «Саксаганського 121». При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а ю до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом відповідач гр. [PERSON] з 23.02.2014 року не проживає та не користується квартирою [ADDRESS] місце її знаходження невідоме. Ці обставини підтверджується підписами сусідів та Актом від 06.05.2015 р. затвердженого головою ОСББ «Саксаганського 121» (а.с. 17). Оскільки відповідно до реєстраційного напису № 44931, за позивачкою [PERSON] зареєстровано право приватної власності на [ADDRESS]. Квартира належить позивачу власник квартири відповідно до положень ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України має право володіння користування та розпорядження власністю. Тривале не проживання відповідача без поважних причин у спірній квартирі відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України є підставою до зняття його з реєстраційного обліку у зв'язку з втратою права користування жилим приміщенням. Зазначені обставини підтверджені зібраними судом доказами, яким дана оцінка у їх сукупності. Строк дії Договору оренди приміщення [ADDRESS] укладеного між позивачкою та відповідачкою становив, становив 6 місяців з моменту його підписання (п.4.1. Договору) до 23 лютого 2014 року. На час проведення судового засідання термін Договору оренди закінчився. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що відповідач вибув із спірної квартири у 2014 році і з тих пір не пред'являв будь-яких претензій щодо спірної квартири, не приймав участі у оплаті комунальних платежів, не цікавився спірним жилим приміщенням. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач у зв'язку з його відсутністю у спірній квартирі понад встановлені строки з причин закінчення договору оренди, втратив право користування спірним жилим приміщенням, у зв'язку з чим він втратив право користування квартирою. З огляду на викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню щодо визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] На підставі ст. ст. 16, 319, ЦК України, ст.ст. 71, 72, 110, 150, 163, 319, 321, 383, 386 ЖК України

Outcome: approved