Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось. На даний час вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому відповідач зобовязаний також надавати кошти на її утримання. Відповідач працює, зможе сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вона працює та отримує заробітну плату приблизно 3000 грн., але даний дохід є неофіційним. Також отримує соціальну допомогу на утримання дитини до трьох років. На утримання дитини витрачає на харчування в розмірі 1000 грн., на підгузки в розмірі 500 грн., на гуртки 600 грн. Оскільки вона працює, тому стягнення аліментів на її утримання не є необхідним в даний час. Але на утримання дитини відповідач має надавати кошти. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн., у решті позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що позивачка працює та має достатній дохід для її утримання. Він має постійний заробіток, але також несе витрати на своє утримання, повязані з ви наймання житла. Враховуючи розмір аліментів, що буде стягуватись на дитину, він не матиме достатньо коштів на своє утримання. Хоч зараз дитина проживає з матірю, але він не погоджується з проживанням дитини та в майбутньому буде визначати місце проживання дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто 02 червня 2017 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що неповнолітня дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утримання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів 1000 грн. щомісячно. При цьому суд враховує дійсні потреби дитини для повноцінного та всебічного розвитку, зважаючи на витрати, які несе позивачка на утримання дитини, та дохід відповідача. За ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст.ст.86, 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При розгляді справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] має на утриманні доньку, несе витрати на її утримання, працює та отримує щомісячний дохід. Враховуючи доходи позивача, розмір стягуваних аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позивачка має постійний дохід, достатній для забезпечення її потреб. У матеріалах справи відсутні докази того, що даний дохід не забезпечує потреби позивачки. Тому в цій частині позову суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial