Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка 01.12.2012 згідно договору безвідсоткової тимчасової поворотної фінансової допомоги під розписку позичила у нього 50000,00 грн. Вказані грошові кошти зобовязалася повернути в строк до 01.12.2013, проте, до теперішнього часу не повернула. В звязку з викладеним просив стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 101 542,75 грн., з яких: сума позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 94 469,25 грн. та 3% річних від вищевказаної суми у розмірі 7 073,50 грн., а також судові витрати в розмірі 1 015,25 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, заявою просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила в звязку з чим, суд приходить до висновку, що остання не зявляється без поважних причин. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до Договору безвідсоткової тимчасової поворотної фінансової допомоги з фізичною особою (позикодавцем) від 01.12.2012 відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., які зобовязалася повернути до 01.12.2013, що також підтверджується розпискою від 01.12.2012. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До теперішнього часу відповідачка не повернула борг позивачу. Згідно з правилом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню і з відповідачки має бути стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики від 01.12.2012 у сумі 50 000,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір заборгованості з урахуванням індексу інфляції обчислюється з першого дня прострочення виконання грошового зобовязання, тобто з 02.12.2013. Індекс інфляції за вказаний період склав 188,939, а розмір заборгованості з урахування індексу інфляції складає (50 000,00 грн. (сума боргу за договором позики) х (188,939 (індекс інфляції) / 100 = 94 469,25 грн., тобто розмір втрат в звязку з інфляцією складає 44469,25 грн. Розмір 3% річних в межах заявлених позовних вимог з 02.12.2013 (перший день прострочки) по 31.05.2016 (911 днів) становить (50 000 грн. (сума боргу без урахування індексу інфляції) х (0,03 (3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання) х (911 днів прострочення) / (365 днів у році) = 3 743,83 грн. Таким чином розмір боргу відповідачки перед позивачем складає 50 000,00 грн. (розмір боргу) + 44 469,25 грн. (розмір інфляційних витрат) + 3 743,83 грн. (розмір відсотків) = 98 213,08 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача має бути частково стягнуто 982,13 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial