Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь викупну суму в розмірі 0,49 троїцьких уній у гривні України за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір добровільного страхування життя № 53-2411-5008. На момент укладання спірного договору вартість банківського металу була значно нижчою, ніж станом на листопад 2015 року. Зважаючи на це, розуміючи, що в разі існування на момент укладання спірного договору такої вкрай високої вартості банківського металу, як станом на листопад 2015 року, позивач вказує, що не стала б укладати спірний договорі на таких умовах, які були погоджені сторонами 25.09.2009 року, оскільки, не допускаючи належного ставлення до виконання своїх договірних зобов'язань, вона не зможе в подальшому виконувати їх належним чином, позивач звернулася до відповідача із заявою від 25.11.2015 року про дострокове припинення спірного договору. Листом від 23.12.2015 року відповідач надав свою згоду на дострокове припинення спірного договору і визначив розмір викупної суми на рівні 0,49 троїцьких уній за курсом Національного банку України на день здійснення виплати. Проте, жодних дій для виплати викупної суми позивачу відповідач не вчиняє. Вказаними діями відповідач порушує вимоги чинного законодавства, права позивача та умови Договору страхування. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву, відповідно до якої проси розглядати справу за відсутності позивача, представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За приписами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 31.07.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про стягнення простроченого боргу. 24.11.2017 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 27.11.2017 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою судді від 26.02.2018 року справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між ЗАТ «СК «Українська страхова група «Життя» та [PERSON] 25.09.2009 укладено Договір добровільного страхування життя №53-2411-5008 (далі по тексту - Договір страхування), об'єктом якого є майнові інтереси, що суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи (а.с. 4-5). Відповідно до положень Договору стархування, Страхувальник зобов'язаний вносити страхові платежі у розмірах та в строки, визначені цим Договором. Страховик зобов'язується при настанні страхового випадку здійснити виплату у відповідності до Розділу 11 цього Договору. При настанні страхового випадку згідно розділу 3 цього Договору Страховик здійснює страхову виплату Вигодонабувачеві. Всі виплати за цим договором здійснюються у відповідності до чинного законодавства України (п. 8.3.2, п. 8.4.3, п. 11.1 Договору страхування). Страховий платіж сплачується щомісячно у національній валюті України, до закінчення періоду, за який було внесено попередній страховий платіж, у сумі, яка є еквівалентом вартості 0,16075 тр. унцій банківського металу золота 5 грамів за курсом НБУ на день внесення платежу (п. 4.1. Договору страхування). Термін дії договору з 00 годин дня, наступного за датою зарахування першого страхового платежу в касу на розрахунковий рахунок Страховика до 24 годин 24 вересня 2029 року (п. 5.1. Договору страхування). В подальшому, 11.08.2012 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок якого позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Листом від 04.12.2013 року вих. №4256 відповідач повідомив позивача, що зміни до Договору страхування внесено згідно отриманих документів та такі зміни не потребують укладення додаткової угоди, а договір діє в повному обсязі. Пунктом 9.2 Договору страхування передбачено можливість припинення договору за взаємною згодою сторін. При цьому, в пункті 9.3 вказаного договору визначено, що у різа дострокового припинення дії цього договору Страховик виплачує Страхувальнику викупну суму в розмірі згідно Додатку до цього Договору. У відповідності до Додатку до Договору добровільного страхування життя № 53-2411-5008, розмір викупної суми розраховується у відповідності до Методик Правил як резерв нетто-премій, зменшений на суми фактично понесених витрат. Суми щорічних бонусів, розрахованих згідно діючого законодавства від розміщення коштів сформованого за цим договором резерву, у розрахунку викупної суми не враховуються. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 26.11.2015 року звернулася до відповідача із заявою про дострокове припинення дії договору страхування від 25.11.2015 року. У дані заяві позивач зазначала, що просить вважати Договір страхування достроково припиненим за дати отримання даної заяви, окрім того, просила провести розрахунок та здійснити виплату викупної суми. Листом від 23.12.2015 року вих. №332 відповідач повідомив позивача про те, що страховиком було прийнято рішення задовольнити заяву щодо дострокового припинення дії Договору. Станом на 26.11.2015 розмір викупної суми становить 0,49 троїцьких унцій по курсу НБУ на дату здійснення виплати викупної суми. При цьому, позивачу не були сплачені зазначені кошти. Враховуючи вище викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача викупної суми в розмірі 0,49 троїцьких унцій, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день винесення рішення без урахування податків у відповідності до норм діючого законодавства становить 16825,36 грн. (0,49*34337,468), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved