overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що він, починаючи з 1999 року, та по даний час проживає в квартирі [ADDRESS] Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є чужим, оскільки ордер на дану квартиру він не отримував, заволодів він таким майном добросовісно і відкрито, сплачує всі необхідні платежі по утриманню квартири, здійснює в ній ремонт, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] з 1999 року по даний час проживає в квартирі [ADDRESS] З 30 березня 2012 року прописаний у вказаній квартирі. [PERSON] заволодів вказаною квартирою добросовісно і відкрито, сплачує всі необхідні платежі по утриманню квартири та здійснює в ній ремонт. Ордер на дану квартиру [PERSON] не отримував, у зв`язку із чим не може реалізувати своє право на приватизацію квартири, що підтверджується копією розпорядження органу приватизації. Протягом всього безперервного строку володіння квартирою, відповідач з позовом про її повернення до [PERSON] не звертався. За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років (набувальна давність), набуває право власності на це майно. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. За змістом пп. 1, 8 Перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Ураховуючи, що [PERSON] добросовісно заволодів квартирою, відкрито та безперервно володіє зазначеним майном більше десяти років, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27 листопада 1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Первомайська Миколаївської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 452. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачкою були припинені з грудня 2012 року, в зв'язку несумісністю характерів та відсутністю взаємопорозуміння. Посилаючись на викладені обставини, просив задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 1999 року, актовий запис № 452, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.11.199 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Первомайську Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2000 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 565. Син проживає з відпвідачкою, спору про його місце проживання між сторонами не має. Сторони шлюбних стосунків не підтримують з грудня 2012 року, вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб носить формальний характер. На примирення не згодні. Суд вважає, що визнання позову відповідачкою не протирічить закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, може бути прийнято судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що зберегти сім'ю неможливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище відповідачці за її бажанням залишити - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з початку 2003 року почав інтимні стосунки з [PERSON], яка на той час перебувала у шлюбі з [PERSON], але фактично спільне проживання з ним припинила. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON]. 23.08.2010 р. [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 25.08.2012 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] У травні 2014 року йому стало відомо, що батьком дитини був записаний [PERSON], з яким [PERSON] на той час перебувала у шлюбі, незважаючи на те, що з 1999 року вона спільно з ним не проживала. Такий запис про батька дитини був здійснений на підставі чинного Сімейного кодексу України, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців після розлучення [PERSON] з [PERSON] Натомість, справжнім біологічним батьком дитини є він, а не [PERSON] З наведених підстав позивач просив визнати його батьківство щодо [PERSON], та внести зміни до актового запису про його народження дитини, в якому виключити відомості про [PERSON] як батька, а батьком дитини вписати його, тобто позивача. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали повністю. При цьому [PERSON] пояснила, що позивач дійсно є біологічним батьком її дитини [PERSON], а з [PERSON], який записаний батьком дитини, вона спільне проживання припинила ще у 1999 році. Представник третьої особи відділу РАЦС Овідіопольського РУЮ Одеської області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, а тому справа розглянута судом за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] і в актовому записі про його народження батьком записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8) Як вбачається з рішення Сімферопольського районного суду АР Крим від 23.08.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.10.1994 р., був розірваний. (а.с. 6) Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За таких обставин органом РАЦС обґрунтовано у запис про реєстрацію народження [PERSON] в графу «Батько» внесені відомості про [PERSON] тому, що на час народження дитини та реєстрації її народження мати дитини перебувала у шлюбі з [PERSON] Стаття 129 Сімейного кодексу України надає право особі, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] спільне проживання припинили з 1999 року. У 2003 року [PERSON] стала проживати однією сім'єю з позивачем, а 25.08.2012 р. зареєструвала з ним шлюб. (а.с. 4, 7). З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Овідіопольського районного суду від 12.07.2012 р. з нього на користь [PERSON] на утримання дітей Максима, [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнені аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.05.2012 р. і до повноліття дітей. Рішенням Овідіопольського районного суду від 03.12.2013 р. задоволено його позов до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON], відомостей про нього як батька цієї дитини, але аліменти з нього стягнуються до цього часу на утримання обох дітей. З наведених підстав позивач просив звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] та зменшити розмір аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] з 1/3 до 1/5 частини усіх видів його місячного заробітку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причину неявки не повідомила, а тому справа розглянута судом за її відсутності. (а.с. 18) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 180 СК України слідує, що саме батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Овідіопольского районного суду від 12.07.2012 р. з позивача на користь відповідача стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його місячного заробітку, починаючи з 18.05.2012 р. до повноліття дітей. (а.с. 4-6) Рішенням Овідіопольського району суду від 03.12.2013 р., яке набрало законної сили 26.03.2014 р., з актового запису про народження [PERSON] виключені відомості про те, що батьком дитини є [PERSON]. (а.с. 10-12) У зв'язку з тим, що позивач не є батьком дитини [PERSON], [INFO], він не зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання цієї дитини на користь матері дитини [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Глибоцька сільська рада Бориспільського району Київської області та посилаючись на ст. 1272 ЦК України просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] надії Петрівни. Про час та місце розгляду справи позивач, відповідачі та третя особа повідомлені належним чином в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Третя особа надала заяву в якій просила слухати справу без їхньої участі. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи 06.02.2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, зокрема на земельну ділянку, площею 1,0090га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. У позовній заяві позивач стверджують про те, що він не звертався до нотаріальної контори, посилаючись на те, що вважав, що спадкове майно, яке належало його померлій матері належатиме і йому та послався на свою необізнаність в галузі права. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Глибоцька сільська рада Бориспільського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, він зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №46. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними постійно виникають непорозуміння та сварки через різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2013 року, миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Відповідач після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 14 липня 2006 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя та різні характери. Протягом семи місяців сторони не живуть однією сім'єю, спільне господарство не ведуть. Вказує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1121 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06 червня 2014 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка позов визнала, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 01.05.2010 року та зареєстрований у Бандурівській сільській раді, Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони у шлюбі з 01.05.2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.05.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 29 серпня 2007 року та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №401. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони у шлюбі з 29.08.2007 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 05.06.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя з відповідачкою не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, через, що у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Такі відносини призвели до втрати почуттів один до одного. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому. Відповідачка в судовому засідання проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 314. Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні відповідач просила відновити їй дошлюбне прізвище «Бачуріна». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved