Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У січні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що 27 липня 1999 року року між нею та її донькою [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотарілаьного округу Поліщук Н.В., відповідно до умов якого вона передала у власність відповідача належну їй на праві особистої власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,9 кв.м. Відповідач [PERSON] за цим договором зобов»язувалась довічно її утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, надавати матеріальну допомогу, і зберігати її право в беззкоштовному довічному користуванні квартирою на правах члена сім»ї. Однак відповідач не виконує взятих на себе обов»язків, передбачених договором, не забезпечує її харчуванням, одягом, не доглядає. Вона за станом здоров»я потребує догляду та сторонньої допомоги, постійно хворіє та потребує догляду, часто перебуває на стаціонарному лікуванні, а відповідач залишила її без догляду та засобів до існування. Просить розірвати укладений договір довічного утримання. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали та просять його задоволити. Позивач вказує, що вона має онкологічне захворювання та є зовсім безпорадною, а відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором взагалі не виконує досить тривалий час, переїжджати до її місця проживання не бажає і забрати її до свого постійного місця проживання не хоче. Тому вона просить розірвати укладений договір джовічного утримання. При цьому суду пояснили, що відповідач ухилялась від виконання своїх обов»язків по догляду за нею. Посилання [PERSON] про надання такої допомоги в період приїзду її в Україну є неправдивими. Відповідач [PERSON] допитана судом за місцем її проживання у Російській Федерації позовних вимог матері [PERSON] не визнала. Суду пояснила, догляд за матір»ю [PERSON] вона не здійснює, позаяк живе далеко. Здійснює такий догляд лише тоді, коли приїжджає до міста Хмельницького. Приїжджає один раз у два роки як надають відпустку. Надсилає матері матері грошові кошти на ім»я брата в розмірі 10 000 російських рублів, оскільки розуміє, що на 30 грн. прожити не можливо. Коли приїздила до матері здійснювала за нею необхідний догляд. Плату за комунальні послуги вона не здійснює, однак надсилає для цього необхідні кошти. Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами та оцінивши в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 27 липня 1999 року позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір договір довічного утримання, за яким [PERSON] передає, а відповідач [PERSON] приймає у власність двокімнатну квартиру під [ADDRESS]. Означений договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Поліщук Н.В. За умовами пункту 4 укладеного договору відповідач зобов»язувалась довічно утримувати матір [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, і зберігати в її безкоштовному довічному користуванні квартиру на правах члена сім»ї. Пунктом 5 означеного договру визначено вартість матеріального забезпечення у 30 грн. щомісяця. Як установлено судом та ці обставини підтверджуються дослідженими доказами у справі відповідач своїх зобов»язань за договором взагалі не виконує. [PERSON] є особою похилого віку, окрім того має онкологічне захворювання підтверджене епікризами, вона горстро потребує необхідного медичного догляду та посторонньої допомоги. Такий догляд за хворою здійснює її син, донька [PERSON] догляду за матір»ю не здійснює, що підтверджується протоколом допиту відповідача в порядку окремого доручення 20.04.2015 року Бєлоярським міським судом Хапнти-Мансійьского автономного округу - Югри. Суд критично оцінює і не бере до уваги пояснення відповідача стосовно надсилання грошових переказів на ім»я свого брата, сина позивача, оскільки такі пояснення не підтверджені жодним письмовим доказом та спростовуються показами [PERSON] та [PERSON] Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з положеннями частини 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду виключно на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Договір довічного утримання може бути розірваний незалежно від вини набувача у невиконанні останнім його умов. При цьому суд, виходить із того, що оскільки договором довічного утримання передбачено як майнові (матеріальне забезпечення) так і не майнові (догляд) обов'язки набувача за укладеним договором, то незабезпечення відповідачем догляду за позивачем свідчить про неналежне виконання нею своїх зобов'язань і порушення умов договору, що відповідно до вимог ст. 755 ЦК України і є правовою підставою для розірвання укладених сторонами договору довічного утримання. Встановлені та досліджені судом обставини свідчать про не виконання відповідачем умов укладеного договору довічного утримання, тому він підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved