Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У травні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що спільне життя не склалось, через різні погляди на цілі в житті, відсутнє взаєморозуміння. На даний час більше не відчувають взаємного інтересу одне до одного, припинені фактичні шлюбні відносини, з липня 2019 року спільно не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть, шлюб фактично розпався, вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки шлюб суперечить інтересам сторін. Строк на примирення не потрібен. Ухвалою від 28.04.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.06.2020 року відповідач подав до суду відзив в якому вказав, що позов визнає в повному обсязі (а.с.24), спору про виховання та утримання дитини у сторін немає. Розгляд справи просив проводити без його участі. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] від 10.07.2020 про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та прохання позов задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 12). Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи наведене та

Outcome: approved