Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У травні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Тополя-406» звернулось в суд позовом до [PERSON], [PERSON]. в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за теплостачання в сумі 5 120,69 грн., за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3 421,52 грн., за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 546,60 грн. та послуги з підігріву води в сумі 1713,59 грн. та судовий збір. Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що на обслуговуванні ЛКП «Тополя-406» знаходиться будинок, де у вищевказаній квартирі зареєстровані боржники. Згідно Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані своєчасно вносити щомісячно плату за комунальні послуги у встановлений законодавством термін. Плата за послуги з централізованого опалення відповідачам розраховувалась на підставі тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 р. № 1189 «Двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення та підігріву води», від 08.06.2007 р. № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», від 02.09.2008 р. № 930 із змінами від 29.12.2008 р. № 1433 та від 28.12.2011 р. № 1083 «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обгрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання». Плата за надані послуги з утримання, будинку та прибудинкової території нараховувалась згідно тарифів, затверджених: у період з 1 січня 2009 року - згідно тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1431 від 26 грудня 2008 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення у м. Львові індивідуально по кожному» та додатків до нього, з 1 грудня 2010 року - на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 1651 від 26 листопада 2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для мешканців у м. Львові індивідуально по кожному будинку» та з 01 червня 2011 року - на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для мешканців у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Однак, відповідачі оплат відповідно до вимог чинного законодавства не здійснюють. Станом на 01.03.2014 р. заборгованість за послуги теплопостачання становить 5120,69 грн., за послуги утримання будинку та прибудинкової території становить 3421,52 грн., за послуги водопостачання та водовідведення становить 546,60 грн., за послуги підігріву води становить 1713,59 грн. З огляду на такі факти просить позов задовольнити. Ухвалою судового засідання від 02 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] був виключений з числа відповідачів у зв»язку зі смертю. У ході судового розгляду, зокрема, 27 жовтня 2015 року та 16 травня 2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в яких просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 16 918,61 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник ЛКП «Тополя - 406» Шмигун В.О. позовні вимоги та уточнення до них підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні такого. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 13 грудня 2017 року, учасники процесу не з'явились та подали заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 13 грудня 2017 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст. ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». ЛКП «Тополя-406» в позовній заяві покликається на норми матеріального права, які регламентують обов»язок власника своєчасно вносити щомісячну плату за комунальні послуги у встановлений законом термін. В судовому засіданні встановлено, що станом на час пред»явлення позову, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], як власник житла, та [PERSON], як наймач, що підтверджується довідкою №890 від 15.03.2014 року, виданою ЛКП «Тополя - 406» (а.с. 3). Будинок [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні в ЛКП «Тополя - 406» та останнє є виконавцем житлово-комунальних послуг. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 14 січня 2015 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 65831717 від 15.08.2016 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі як наймач і за своїм правовим статусом не несе обов»язку по сплаті за житлово- комунальні послуги. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed