Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного Договору № K3XRRX05110039 від 24.05.2007 року [PERSON], 24.05.2007 року отримав кредит у розмірі 2697,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, Відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує і станом на 12 червня 2014 року має заборгованість в сумі - 31 920 грн. 21 коп., яку позивач просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.05.2007 року між ПуАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір, згідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2697,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 24.05.2008 року. Кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» складає підписана [PERSON] заява на надання споживчого кредиту, умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) та Тарифи банку. Відповідач підтвердив факт ознайомлення та згоди з вищевказаними Умовами та Тарифами своїм підписом в заяві позичальника. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON], скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 2.4.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбачених даним Договором більше ніж на 30 днів, Відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. 00 коп.+5% від суми заборгованості. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка. Що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У зв'язку з порушенням Відповідачем зобов'язань за Договором №K3XRRX05110039 від 24.05.2007 року, станом на 12.06.2014 року сума заборгованості з боку Відповідача становить 31920 грн. 21 коп. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі - 2697 грн. 60 коп.; заборгованості по процентах в сумі - 12025 грн. 08 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі - 437 грн. 04 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14764 грн. 29 коп., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна ставка) - 1496,20 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними у судовому засіданні. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 31920 грн. 21 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 319 грн. 20 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved