Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У травні 2017 р. позивача звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача 186500 грн 37 коп. та судові витрати по справі у розмірі 5185 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 07.09.2016 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем «Toyota Camry» р.н. [NUMBER] та [PERSON], яка керувала автомобілем «SsangYong» р.н. [NUMBER], внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело вказаних транспортних засобів Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2017 [PERSON], визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності. Через вказане ДТП позивач понесла матеріальні збитки пов'язані із ремонтом автомобіля «SsangYong» р.н. [NUMBER] та експлуатацією, що спричинило позивачу моральні страждання, як полягали у тому, що через втрату автомобіля вона втратила можливість вести активний спосіб життя, подорожувати і навідувати її літніх батьків, які мешкають окремо, через що також зазнала душевних страждань. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином,25.05.2018 від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 95). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 84, 85, 88), крім того представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи та просила надіслати на її адресу копії позовної заяви, (а.с. 89-94). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України ееявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.09.2016 о 12 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Toyota Camry» р.н. [NUMBER] на перехресті вул. Богатирська - Куренівська в м. Києві, виїхав на регульоване перехресті на забороняючий (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення із автомобілем «SsangYong» р.н. [NUMBER], який рухався по вул. Куренівська на зелений сигнал світлофору, що призвело до пошкодження автомобілів, чим [PERSON] порушив п. 8.7 ПДРУкраїни та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2016 [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 10). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] була застрахована у ТОВ «Автокрай-Україна» на підставі полісу АЕ/7713024 від 28.08.2016 відповідно до якого розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 200000 грн 00 коп. (а.с. 61-63). Згідно лист а СК «ТДВ Альфа-Гарант» вих.12/1384 від 12.04.2017 встановлено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7713024 був укладений після настання ДТП від 17.09.2016, а тому ТДВ «СК «Альфа-Гранат» звернулося 07.12.2016 із позовною заявою суду про визнання договору страхування недійсним (а.с. 64, 72, 73). Згідно звіту №0286 від 15.11.2016 про оцінку автомобіля «SsangYong» р.н. [NUMBER] матеріальний збиток завданий власникові зазначеного автомбіля в результаті його пошкодження при ДТП за розцінками сервісного центру ТОВ «Автокрай-Україна» з урахуванням втрати товарної вартості складає 140278 грн 50 коп., а матеріальний збиток без урахування втрати товарної вартості складає 126590 грн 02 коп. (а.с. 12-56). Фактично позивач понесла витрати пов'язані із ремонтом автомобіля «SsangYong» р.н. [NUMBER] у розмірі 107091 грн 00 коп., які були сплачені нею на користь ТОВ «Автокрай-Україна» згідно квитанцій №0.0.626004308:1 від 29.09.2016 у розмірі 40000 грн 00 коп. та №4533297 від 27.12.2016 у розмірі 67091 грн 33 коп. (а.с. 58-60). 07.09.2016 позивач скористалася послугами евакуатора, оскільки внаслідок ДТП автомобіль «SsangYong» р.н. [NUMBER] був несправний, внаслідок чого вона понесла суму матеріального збитку у розмірі 362 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією №004570 від 07.09.2016 (а.с. 57). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. У роз'ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя. Отже, оскільки відповідач не відшкодовано повну суму матеріального збитку, а тому із з нього підлягає стягненню сума майнової шкоди у розмірі 136500 грн 37 коп., а також з відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода, яку зазнав позивач через пошкодження його ТЗ у розмірі 50000 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 5185 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved