Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на підставі ч.1 ст.109 ЦПК України було передано до розгляду в Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, який в свою чергу ухвалою від 13 серпня 2015 року прийняв вказану цивільну справу до свого провадження та призначив до розгляду у судовому засіданні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №SAMDN40000012648748, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 9760,00 доларів США на термін до 28 березня 2014 року. Відповідач в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, та яку позивач просить стягнути, яка станом на 03 березня 2015 року становить 52\~157,19 доларів США, яка складається з 8587,27 доларів США заборгованість за кредитом, 12143,90 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 31426,02 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.3-4) Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.83-84) Відповідач у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с.а.с.20,38,42,43-44,50,77,81) Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (справа №2/202/1700/2013) від 13 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 26 лютого 2013 року, встановлено, що відповідно до кредитного договору №SAMDN40000012648748 від 29 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9760,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 березня 2014 року. [PERSON] умови кредитного договору не виконував належним чином, у звязку з чим виникла заборгованість, яка на день винесення рішення складала 30\~645,75 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становить 244 853,41 грн. (а.с.52-53) Вказаним вище рішенням у рахунок погашення заборгованості за договором було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль, що належить на праві власності [PERSON], шляхом здійснення необхідних дій спрямованих на продажу належного йому автомобіля. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.\~ Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 03 березня 2015 року відповідач своїх зобовязань за договором не виконує, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 20 731,17 доларів США, яка складається з 8587,27 доларів США заборгованість за кредитом, 12143,90 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобовязань по договору №SAMDN40000012648748 від 29 березня 2007 року, у звязку з чим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в судовому порядку. При вирішенні питання щодо стягнення суми заборгованості, та приймаючи до уваги, що представником позивача було зазначено, що предмет застави автомобіль, який за рішенням суду повинен був бути проданий в рахунок погашення заборгованості ще не реалізовано, кошти на рахунок банку щодо його реалізацій станом на день розгляду справи не надходили, а тому сума боргу при зверненні до суду з цим позовом не змінювалась. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути повну суму заборгованості за договором, яка станом на 03 березня 2015 року становить 20731,17\~доларів США, яка складається з 8587,27 доларів США заборгованість за кредитом, 12143,90 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом. Згідно ч.ч.\~1, 3 ст.\~549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.\~1 ст.\~550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.\~1 ст.\~552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.\~ Відповідно до умов договору, із змінами та доповненнями, при порушенні клієнтом будь-якого обовязку, передбаченого договором, банк має право нарахувати, а клієнт зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту, але не менше 30 гривень за кожний факт виникнення прострочення. (а.с.61) У звязку з несвоєчасним виконанням зобовязань за договором до [PERSON] була застосована неустойка у вигляді пені: у розмірі 31426,02 доларів США. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При вирішення питання щодо стягнення з відповідача ([PERSON]М.) на користь позивача пені, суд виходить із того, що\~\~згідно ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. \~Вказана норма ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказаний висновок про застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі №\~6-100цс14 та в силу ст.3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи, що позивачу було надано кредит в розмірі 9760,00 доларів США, а нарахована пеня в сумі еквівалентній 31426,02 доларам США, суд вважає за необхідне зменшити її розмір до суми, визначеної рішенням заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (справа №2/202/1700/2013) від 13 лютого 2013 року та визначити в національній грошовій одиниці, оскільки як зазначено в абз. 2 п. 11, п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в іноземній валюті здійснюється стягнення боргу лише за кредитом та відсотками. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 233\~183 гривні 98 коп. пені. Згідно ч.\~1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.2), підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, що складає 3\~654 грн., оскільки відповідно до п.\~39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №\~10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. На підставі викладеного,

Outcome: partial