Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У січні 2020р. року позивачі [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє представник [PERSON] , звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, примусове виселення. В обґрунтування позову зазначають, що є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2009р. по Ѕ частині кожна. Відповідач [PERSON] вселився в спірну квартиру у зв`язку з укладенням 27.11.2009р. шлюбу з позивачкою [PERSON] . Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року. Цим же рішенням встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства більше двох років з дати подання позову, а також мають окремі бюджеті. Проте відповідач до цього часу продовжує проживати у спірному будинку та чинить перешкоди у користуванні майном позивачів. Разом з тим, позивачка [PERSON] , фактично маючи у власності квартиру, тривалий час вимушена була орендувати житло для проживання з малолітньою дитиною, оскільки відповідач створює негативну обстановку в помешканні. Спірна квартира є однокімнатною, а тому вкрай необхідна для проживання власникам з малолітньою дитиною. Просили позбавити [PERSON] права користування квартирою, примусово виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2020р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.02.2020р. Запропоновано відповідачу подати відзив, позивачам - відповідь на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового рогляду. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач ні в підготовче, ні в судове засідання жодного разу не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, в тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.02.2009р. (а.с. 16-17). У вказаному житловому приміщенні мешкає та зареєстрована [PERSON] , який вселився в спірну квартиру як член сім`ї співвласника - чоловіка позивачки [PERSON] (а.с. 56). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Цим же рішенням встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства більше двох років з дати подання позову, а також мають окремі бюджеті. Однак відповідач до цього часу зареєстрований та проживає в належній на праві власності позивачам квартирі. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивачам спірна квартира необхідна для власного проживання, однак відповідач чинить перешкоди в користуванні власністю, внаслідок чого позивачка [PERSON] вимушена була орендувати житло для проживання з малолітньою дитиною (а.с. 35-37). Відповідач спільним побутом із позивачами не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Ураховуючи вищенаведене, а також той факт, що спірна квартира є однокімнатною, необхідна власникам для власного проживання з малолітньою дитиною, проте відповідач чинить перешкоди в користуванні власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved