Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

у травні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100768 грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп., а також інші можливі витрати, пов`язані з розглядом даної справи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] шляхом приєднання до публічного кредитного договору, який розміщено на офіційному сайті ПАТ «Ідея Банк» та згідно заяви відповідача про приєднання до публічного кредитного договору від 13.01.2017 укладено кредитний договір №UO1.196.72440 на підставі якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у розмірі на строк за процентною ставкою та щомісячною платою за обслуговування кредиту на умовах передбачених про параметри кредитування на суму 66905 грн 00 коп. зі сплатою реальної річної процентної ставки 35,68% щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 0,0000% від початкової суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів, проте станом на дату подання цієї заяви відповідач кредитні кошти не повернув у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти та інші платежі за кредитом, на підставі чого в останнього виникла сума заборгованості у розмірі 100768 грн 22 коп. 11.05.2018 ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова відкрито провадження по справі (а.с. 27). 04.06.2018 заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова позовні вимоги задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100768 грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп., (а.с. 29, 30). 14.11.2018 ухвалою Галицького районного суду м. Львова заочне рішення від 04.06.2018 скасовано (а.с. 76). 22.11.2018 відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи міститься бланк кредитного договору без реквізитів позикодавця та позичальника де відсутній підпис та реквізити позичальника; в заяві про приєднання до публічного кредитного договору міститься фактично пустий бланк де відсутній підпис позичальника; у матеріалах справи угода про параметри кредитування №UO1.196.72440/1 не містить даних, реквізитів; відсутній оригінал договору про відкриття банківського поточного рахунку № [NUMBER] у гривні в рамках пакету «БПР «Стартовий» на ім`я відповідача з особистим підписом; відсутній оригінал належно оформленого меморіального ордеру про перерахування коштів 66905 грн 00 коп.; відсутній оригінал заяви на видачу готівки по кредитному договору з особистим підписом відповідача; відсутній розрахунок заборгованості із щоденним розрахунком заборгованості по тілу кредиту, відсотках, пені та штрафу; при цьому відповідачем зазначено, що ним проведено перерахунок суми заборгованості, яка складає згідно його даних у розмірі 78794 грн 63 коп.; у матеріалах справи відсутній оригінал заяви страхування позичальника як застрахованої особи, пов`язаної із життям майнових інтересів; відсутній оригінал належно оформленого меморіального ордеру про перерахування кредитних коштів у частині суми страхового платежу; відсутній оригінал договору добровільного страхування життя на ім`я відповідача за підписом довіреної особи позикодавця, а тому за відсутності вищезазначених документів позовні вимоги не можуть бути задоволені (а.с. 91-94). 10.12.2018 ухвалою Галицького районного суду м. Львова справу передано до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 122). 30.01.2019 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 131). У порядку ст. 118 ЦПК України на підставі клопотання представника відповідача судом було витребувано по справі оригінали документів у позивача по справі, зазначених в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2019 (а.с. 137). 24.05.2019 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 183,185). 19.09.2019 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2019 і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 230-234). 16.12.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 46, 47 т. 2). 16.02.2021 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2020 та направлено справу для продовження розгляду (а.с. 80-82 т. 2). 26.04.2021 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження по справі закрито. Призначено справу до судового розгляду (а.с. 115). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 22.04.2021 від представника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 110). Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважає вимоги позивача недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] підписав заяву про приєднання до публічного кредитного договору згідно якої підтвердив, що ПАТ «Ідея банк» 13.01.2017 до підписання кредитного договору, надав в письмовій формі інформацію про умови кредитування . а також орієнтовну сукупну вартість кредиту ,згідно якої можлива сума кредиту складає 66905 грн 00 коп., на строк 68 місяців, а також підтвердив, що з довідкою-повідомленням ознайомлений, та підтвердив, що заява про розмір щомісячного доходу підписані ним власноручно (а.с. 148). 13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] підписана угода про параметри кредитування №UO1.196.72440/1 до кредитного договору №UO1.196.72440, згідно якої за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою: від початку кредитування до завершення перших 0 місяців кредитування 35,6800% річних від неповернутої суми кредиту; у строки за межами пільгового періоду 35,6800% річних від неповернутої суми; банк відриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні; позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 68 щомісячних внесках (а.с 149, 150). 13.01.2017 [PERSON] підписав заяву №40.16.003381 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» на підставі якої йому надано пакет послуг «Стартовий (бе БПК) та підтвердив відсутність публічного обтяження відносно нього (його майна) (а.с. 151). Згідно меморіального ордеру №UO1.196.72 від 13.01.2017 [PERSON] було перераховано ПАТ «Ідея Банк» на його рахунок № [NUMBER] суму кредиту, згідно кредитного договору №UO1.196.72440 від 13.01.2017 (а.с. 152). Крім цього позивачем надано договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 153-168), що відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тому підписавши 13.01.2017 заяву, відповідач фактично погодився з тим, що заява про приєднання до публічного кредитного договору, а також заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» складають публічно-правовий договір, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом. При цьому заява №40.16.003381 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» щодо типу кредитної послуги «Стартовий (без БПК), яка міститься в матеріалах даної справи, містить підпис відповідача, тому її можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.01.2017 шляхом її підписання. Отже наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних, що дають підстави стверджувати про наявність між сторонами інших правовідносин за кредитним договором, окрім цих, які є предметом дослідження цієї справи. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за загальним правилом, визначеним у цих правових нормах, користування грошовими коштами є оплатним у вигляді процентів, розмір яких визначається за домовленістю сторін, а за її відсутності - на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 02.05.2018 становить 100768 грн 22 коп., та складається із: основний борг 60968 грн 23 коп.; прострочений борг 2219 грн 28 коп.; прострочені проценти 16719 грн 38 коп.; строкові проценти 1173 грн 59 коп.; нарахована плата на обслуговування кредиту 0 грн 00 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту розмірі 0 грн 00 коп.; пеня за несвоєчасне погашення платежів 19687 грн 74 коп.; віндикаційні витрати у розмірі 0 грн 00 коп. (а.с. 169-172). Проте, суд не може погодитися із сумою пені за несвоєчасне погашення платежів, що складає 19687 грн 74 коп., оскільки згідно п. 3.3.1. Кредитного договору за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочення на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим Договором (а.с. 7). Отже, суму пені нараховувати таким чином: з 14.07.2017 по 14.09.2017 (0,15% *2-1,8% річних, що складає 1097 грн 42 коп. річних та 03 грн 00 коп. за кожен день, 3,00*60 = 180 пеня за 60 днів); та пеня з 14.09.2017 по 02.05.2018 (0,65% -12 -7,8% річних, що складає 4755 грн 52 коп. річних та 13,02 за кожен день, 225*13,02-2936 грн 25 коп. пеня за 225 днів, внаслідок чого загальна сума пені складає 3116 грн 25 коп. Слід зазначити, що із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів, а також визнання отримання коштів визначається наданий відповідачем розрахунок заборгованості в якому він зазначив, що сума заборгованості складає 78794 грн 63 коп. (а.с. 95, 96). Враховуючи наведені вище встановлені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ «Ідея Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 13.01.2017 розмірі 84197 грн 14 коп. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 84197 грн 14 коп.та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1472 грн 24 коп. (84197,14 грн. х 100% : 100768,22 = 83% х 1762). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial