Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номеру [NUMBER] виданого 09.09.2004 року. Вказав, що в будинку прописані дочка [PERSON] , внучка [PERSON] , а також квартиронаймачі [PERSON] та її дочка [PERSON] , які були прописані за їх проханням. Відповідачі тривалий час в вищевказаному будинку не проживають, будинком не цікавляться, будинок покинули добровільно, за комунальні послуги не сплачують, особистих речей в будинку не мають. Враховуючи викладене, просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Виконавчий комітет Крюківщинської сільської ради зняти з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2020 року відкрито провадження по справі. У судове засідання 20.01.2021 позивач не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлений, в позовній заяві просив судовий розгляд провести у його відсутність. Відповідачі в судове засідання 20.01.2021 не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву до суду не направили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 09.09.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4751201 від 15.09.2004 року. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію виданої Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до актів місцевого депутата 18-го округу сільської ради с. Крюківщина Лук`янчук О.В. від 12 грудня 2017 року, 12 березня 2018 року,14 червня 2018 року, 19 вересня 2018 року, 21 грудня 2018 року , 15 березня 2019 року, 13 червня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 12 березня 2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживаються за адресою: [ADDRESS] . Крім того, особистих речей, спальних місць та інших ознак що вказують на фактичне проживання за вищевказаною адресою відповідачі не мають. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживають більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS] . Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов`язки з реєстрації місця проживання громадян. Тому, у вимогах позову щодо зобов`язання виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради зняти з реєстраційного обліку відповідачів суд відмовляє. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: partial