Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просила визнати за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її колишній чоловік та батько неповнолітнього [PERSON], [INFO] - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на грошові внески та на квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування від 20 листопада 2002 року, укладеного між його матір'ю, [PERSON], та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишав. Позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] з 02.11.1996 року по 13.09.1999 року. Від шлюбу є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON], син прийняв спадщину в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, шляхом подачі заяви до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, оскільки він являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачка по справі є тіткою [PERSON] та рідною сестрою спадкодавця і спадкоємцем другої черги за законом, яка теж прийняла спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки є спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.2013 року після смерті батька, на грошові внески в ПАТ КБ «ПриватБанк». Проте, постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті батька, оскільки договір дарування вищезазначеної квартири не зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру значиться за [PERSON]. [PERSON] набув право власності на квартиру з моменту укладання договору дарування та передачі йому квартири - 20.11.2002 року, оскільки на моменту виникнення у спадкодавця права власності на квартиру діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Так як, син позивачки прийняв спадщину у встановлений строк, то він має право на спадкування за законом після смерті батька. У зв'язку з викладеним позивачка була змушена звернутися з позовною заявою до суду для визнання за її сином права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява у якій вона проти задоволення позову не заперечувала та просила розглядати справу без її участі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду лист з проханням розглядати справу без його участі. Представник Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимогам ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на грошові внески та на квартиру [ADDRESS]. Вищезазначена квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування від 20 листопада 2002 року, укладеного на його кристь його матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі під № 8841 (а.с. 10). [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 01 липня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради у м. Дніпропетровську (а.с. 7). 05 березня 2013 року [PERSON] діючи зі згоди матері [PERSON], подав заяву до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] батька. [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у вигляді грошових внесків з процентами у південному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровська по рахунках № [NUMBER], № [NUMBER], згідно умов договору SAMDN180000728816752 від 27.09.2006 року, по рахунку № [NUMBER], згідно умов договору [NUMBER], у відділенні № 68 ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER], згідно умов договору SAMDN54000071750310, по рахунку № [NUMBER], згідно умов договору SAMDN54000071750703, що належали спадкодавцю на підставі довідки № 20.1.0.0.0/7-20130305/2568, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» 12.03.2013 року (а.с. 17). Проте, відповідно до постанови Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15 листопада 2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON], оскільки договір дарування квартири від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації. Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] значиться на ім'я [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений договір дарування був укладений 20 листопада 2002 року, тобто з цього ж моменту [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. На момент укладання даного договору діяв Цивільний Кодекс УРСР, в редакції 1963 року та Закон України «Про власність», які не передбачали обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Враховуючи викладене суд вважає, що на момент смерті [PERSON] належало право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: 1 - коридор, 2,6 - комора, 3- санвузол, 4 - ванна, 5 - кухня, 7,8 - житлові кімнати, 9 - балкон, житлово площею - 30,8 кв.м.; загальною площею - 49,9 кв.м. із них 0,8 кв.м. балкон. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті З аналізу вказаних норм вбачається, що необхідними умовами набуття права власності в порядку спадкування за законом є належність у відповідності з діючим законодавством даного майна на момент смерті спадкодавцю. Оскільки, [PERSON] Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved