Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, зняття з реєстраційного обліку та виселення з жилого будинку, посилаючись на те, що він є власником жилого будинку [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок належить йому на підставі договору дарування від 11 березня 1993 року, який посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Петровою С.М.. Разом з ним в будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON] та двоє їхніх спільних дітей-[PERSON] і [PERSON]. Заочним рішенням Києво-Святшинського районного суду від 29 серпня 2012 року шлюб між ним і [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу своїх дітей він з будинку не збирався виселяти. У лютому 2013 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про вселення її і спільних дітей до належного йому будинку. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2013 року позов [PERSON] було задоволено і вирішено вселити її і їхніх спільних дітей у будинок Поселившись в будинку, [PERSON] без його відома, не маючи права власності на даний будинок, вселила до будинку свого цивільного чоловіка [PERSON]. Своїми протиправними діями та постійними погрозами фізичною розправою [PERSON] і [PERSON] створюють йому перешкоди у користуванні своїм власним помешканням та іншим майном. Коли він намагається потрапити до будинку, [PERSON] погрожує вбивством і застосовує щодо нього фізичну силу, що підтверджується викликами і заявами до міліції його і його матері [PERSON]. З наведеного вбачається, що [PERSON] всупереч волі власника, без будь-яких правових підстав зайняв житлове приміщення, яке належить на праві власності йому, і проживає у зазначеному будинку, а отже, підлягає виселенню у встановленому законом порядку. Після розірвання шлюбу він фактично позбавлений права проживання у будинку, який належить йому на праві власності, та в якому він зареєстрований. Станом на даний час він разом з своїми дітьми вимушений проживати у прибудинковій до будинку споруді, яку він почав будувати на власній земельній ділянці ще до укладення шлюбу. Таким чином, право на користування житлом, яке належить йому на праві приватної власності, надається лише члену сім»ї власника цього житла. Так як шлюб між ним і [PERSON] був розірваний, і наміру у власника будинку проживати із колишньою дружиною не має, тому вести мову про неї, як члена сім»ї, неможливо. А тому [PERSON] є такою, що втратила право користування приватним жилим будинком [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 316, 319, 379, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 157 ЖК України, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим будинком [ADDRESS], зобов»язати Києво-Святошинський РВ УДМС України в Київській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, виселити [PERSON] з даного жилого будинку, виселити [PERSON] з жилого будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні 06 серпня 2014 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області і Службу в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права користування жилими приміщеннями, земельною ділянкою і господарськими приміщеннями, посилаючись на те, що за час шлюбу між нею і [PERSON] в період з 28 вересня 2002 року і до розлучення-29 серпня 2012 року, житло було значно поліпшене, а саме побудовані додаткові будинки та технічні споруди. До капітального будинку площею 53 кв.м. прибудовано приміщення площею 40 кв.м.-один поверх, побудовано трьохповерховий капітальний будинок площею 170 кв.м. та технічна споруда двох поверхів площею 25 кв.м., проведено водопостачання, каналізація і освітлення, а також були проведені внутрішні штукатурно-малярні роботи. Відповідно до Акту депутата Вишневої міської ради № 535/3 від 23 жовтня 2013 року про обстеження житлово-побутових умов [PERSON], стан приміщення за адресою: [ADDRESS], в якому проживає вона з двома неповнолітніми дітьми, незадовільний, негативні умови в будинку штучно створюються батьком дітей, колишнім чоловіком [PERSON]. У листопаді 2013 року [PERSON] звертався до Києво-Святошинського районного суду до неї про усунення перешкод у користуванні будинком і вимагав, щоб вона звільнила жиле приміщення кімнати площею 18,5 кв.м., однак рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року йому було відмовлено у задоволенні позову. На даний час [PERSON] продовжує створювати їй і дітям негативні умови для проживання, жодним чином не допомагає дітям, крім сплати аліментів по 116 грн. щомісячно на кожну дитину, постійно створює перешкоди у користуванні житлом, займається господарською діяльністю у будинку, вичиняє та обробляє хутро у домашніх умовах, створюючи антисанітарний стан будинку. Нещодавно він вселив квартирантів у приміщення поруч з кімнатою, де вона проживає і її неповнолітні діти, які почали користуватися разом із її дітьми санвузлом, кухнею та іншими приміщеннями, діти не можуть почуватися зручно, адже їх фактично витісняють чужі люди. З боку [PERSON] постійно лунають погрози про виселення її з дітьми з кімнати, і з приводу цього вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила визнати за нею і її двома дітьми, [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в інтересах яких вона діє, право користування кімнатами площею 18,5 кв.м. і 8,5 кв.м. в будинку [ADDRESS], визнати за нею і її двома дітьми право користування частиною присадибної земельної ділянки біля будинку [ADDRESS] площею 0,01 га, та право користування господарськими приміщеннями, зокрема, 1/3 частиною приміщення погріба з метою вирощування і зберігання сільськогосподарських продуктів для потреб її дітей. Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування жилими приміщеннями, земельною ділянкою і господарськими приміщеннями прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, зняття з реєстраційного обліку та виселення з жилого будинку і об»єднання в одне провадження зустрічні вимоги [PERSON] з первісним позовом [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) і представник позивача [PERSON] позов підтримали і просили його задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнали і заперечували проти його задоволення. У судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] і її представник позов [PERSON] не визнали і заперечували проти його задоволення, зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання відповідач за позовом [PERSON] [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява, у якій [PERSON] позов [PERSON] не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. У судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи треті особи повідомлялись належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 лютого 2007 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін у справі народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом паро народження серії [NUMBER] від 29 вересня 2005 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 лютого 2007 року. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. За Договором дарування від 11 березня 1993 року [PERSON] належить на праві власності жилий будинок [ADDRESS]. В Договорі дарування зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці розміром 852 кв. м., має розмір житлової площі в цілому 28,5 кв.м.; біля будинку є: сарай літ. «Б», навіс літ. «В», погріб літ. «Г», душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа, зливна яма, ? частина криниці. Згідно наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради від 14 травня 2014 року № 933 в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1968 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2007 року народження. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2013 року в справі за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про вселення, позов задоволено. Вселено [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за місцем їх реєстрації: [ADDRESS]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року залишено без змін. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як зазначав позивач [PERSON], поселившись в будинку [ADDRESS], [PERSON] без його відома, не маючи права власності на даний будинок, вселила до будинку свого цивільного чоловіка [PERSON]. Своїми протиправними діями та постійними погрозами фізичною розправою [PERSON] і [PERSON] створюють йому перешкоди у користуванні своїм власним помешканням та іншим майном. Коли він намагається потрапити до будинку, [PERSON] погрожує вбивством і застосовує щодо нього фізичну силу, що підтверджується викликами і заявами до міліції його і його матері [PERSON]. Таким чином, як вказував позивач [PERSON], право на користування житлом, яке належить йому на праві приватної власності, надається лише члену сім»ї власника цього житла. Так як шлюб між ним і [PERSON] був розірваний, і наміру у власника будинку проживати із колишньою дружиною не має, тому вести мову про неї, як члена сім»ї, неможливо. А тому [PERSON] є такою, що втратила право користування приватним жилим будинком [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав свідчення, що влітку 2014 року він бачив [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Влітку він з [PERSON] зайшли до будинку, щоб взяти речі, однак вийшов [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп»яніння, і погрожував [PERSON]. Свідок бачив часто [PERSON] в домашньому одязі в даному помешканні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що [PERSON] бачить дуже рідко, інколи по провулку він возить дитину в колясці, один раз в тиждень буває [PERSON] у будинку [ADDRESS]. [PERSON] проживає у даному будинку з трьома дітьми. Погрібом [PERSON] не може користуватись, бо [PERSON] замикає його і не впускає туди [PERSON]. Свідок [PERSON] надав суду показання з приводу того, що він проживає по [ADDRESS] з 05 травня 2014 року і по даний час з цивільною дружиною, користується жилою кімнатою, кухнею, санвузлом. [PERSON] з дітьми і [PERSON] проживала у великій кімнаті. [PERSON] проживав з [PERSON], бо свідок бачив його штани, сорочки, светри, взуття, спецодяг. [PERSON] свідок бачив майже кожного дня, бо він разом із ним поверталися з роботи в будинок [ADDRESS]. З кінця листопада 2014 року [PERSON] не проживає в будинку, його речі відсутні. Свідок бачив також, як [PERSON] куховарила в будинку, консервувала овочі (помидори і огірки). Свідок [PERSON] суду надав свідчення з приводу того, що [PERSON] зачиняє хвіртку і не пускає [PERSON] до подвір»я і в жилий будинок [ADDRESS]. У вказаному жилому будинку проживає [PERSON] з своїми дітьми. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні житлом: закручує хвіртку дротом, неможливо кухнею користуватись, бо поставив перегородки, немає умов для проживання, бо [PERSON] поставив у будинку багато акваріумів з водою. Свідок бачив [PERSON] на вулиці з коляскою, а у подвір»ї і в будинку свідок [PERSON] не бачив. Свідок бачив, що [PERSON] куховарила в будинку. Свідок [PERSON] суду надала свідчення з приводу того, що з 19 листопада 2014 року [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS]. Вона ж, свідок, проживає у будинку з 05 травня 2014 року, займала жилу кімнату площею 9 кв. м., а з 20 листопада 2014 року користується кімнатою площею 18, 5 кв. м., сплачує комунальні платежі за газ, воду, електроенергію з 05 грудня 2014 року шляхом надання грошових коштів матері [PERSON] в розмірі 750 грн.. Свідок також зазначала, що вона 05 травня 2014 року уклала з [PERSON] договір оренди житлового приміщення, і з 20 листопада 2014 року проживає в кімнаті площею 18,5 кв.м.. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] погрожував їй, щоб вийшла з будинку і знялась з реєстрації, бо ноги їй переб»є. З 19 листопада 2014 року він чинить їй перешкоди, закрив хвіртку. Вона ж, [PERSON], проживала в кімнаті площею 18,5 кв.м. з 08 серпня 2013 року і живе постійно в цій кімнаті. Оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди, розібрав дах, і не дає можливості проживати в будинку, то вона вимушена з дітьми винаймати житло в с. Малютянка. З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2013 року згідно акту державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ [PERSON] було примусово вселено в будинок [ADDRESS]. Дані обставини також були встановлені судом в рішенні Києво- Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2013 року, де зазначено, що у серпні 2013 року [PERSON] за рішенням суду була вселена у спірний житловий будинок разом з неповнолітніми дітьми і зайняла кімнату 1-5 площею 18,5 кв.м.. Відповідно до вимог ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім»ї права користування займаним приміщенням. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі письмові докази, показання свідків [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не доведено і не надано суду доказів, що [PERSON] не має права користуватись даним жилим будинком, так як не є його членом сім»ї, а також перешкоджає йому користуватись належним йому на праві власності жилим будинком [ADDRESS], а тому у задоволенні позову в частині заявлених вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим будинком і зняття її з реєстраційного обліку та виселення слід відмовити. Також у заявленому позові [PERSON] просив виселити [PERSON] з даного жилого будинку. З наданих суду показань свідків, письмових доказів, суду неможливо дійти висновку, що [PERSON] проживає в спірному жилому будинку, з показань свідків неможливо дійти беззаперечного висновку, що [PERSON] вселився в даний жилий будинок і проживає в ньому постійно. Крім того, слід зазначити, що дана вимога, заявлена [PERSON] про виселення [PERSON] з жилого будинку [ADDRESS] на даний час є необгрунтованою і безпідставною, оскільки як пояснила свідок [PERSON], [PERSON] і підтвердив сам позивач [PERSON] і його представник в судовому засіданні, що з 19 листопада 2014 року і по даний час [PERSON] не проживає в будинку і взагалі відсутній в даному жилому приміщенні, а [PERSON] зазначила суду, що [PERSON] проживає у помешканні своєї матері в с. Малютянка, а тому взагалі відсутні підстави для виселення [PERSON] з спірного жилого будинку, і тому у задоволенні в цій частині вимог суд також відмовляє. Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ 216від 24 жовтня 1997 року [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0931 га, яка розташована на території [ADDRESS], землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] житловий будинок має три житлових кімнати. Судом встановлено, що у серпні 2013 року [PERSON] за рішенням суду була вселена у спірний житловий будинок разом з неповнолітніми дітьми і займає кімнату 1-5 площею 18,5 кв.м.. Наданий в судовому засіданні договір оренди житлового приміщення від 05 травня 2014 року суд оцінює критично, оскільки з договору вбачається, що він укладений 05 травня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], відповідно до умов п. п. 1.1., 1.2, 1.3. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов»язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов»язується прийняти у строкове платне користування кімнату, що визначена у цьому договорі. Адреса будинку, у якому знаходиться кімната, що орендується: [ADDRESS], загальна площа кімнати, що орендується: 18,5 кв.м.. Згідно вимог ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов»язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно вимог ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов»язки наймодавця і наймача та інші умови договору. З даного договору від 05 травня 2014 року вбачається, що він не був зареєстрований у встановленому законом порядку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Також, як зазначила в судовому засіданні свідок [PERSON], кошти вона сплачує не [PERSON], а його матері, яка не є стороною договору. Крім того, договір найму укладається на вільне жиле приміщення. Однак, як встановлено судом, даний договір оренди житлового приміщення укладався [PERSON] і [PERSON] на жиле приміщення, а саме жилу кімнату площею 18,5 кв.м., яка станом на 05 травня 2014 року не була вільною, оскільки в ній з серпня 2013 року і на час укладення вказаного договору проживала з своїми дітьми [PERSON]. Судом було також встановлено, що [PERSON] використовує будинок [ADDRESS] не для проживання, а для господарської діяльності, по всьому будинку він облаштував акваріуми з водою, займається вичинкою хутра. З наявного в матеріалах справи технічного паспорту на вказаний жилий будинок, судом встановлено, що біля будинку знаходиться погріб. Як пояснила [PERSON] і зазначали свідки, [PERSON] погріб зачинив і ним він не користується за належністю. Сама ж [PERSON] займається консервуванням продуктів для споживання нею і дітьми. За таких обставин суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, і слід визнати за [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], право користування жилими кімнатами площею 18,5 кв.м. та 8,5 кв.м. в будинку [ADDRESS] і право користування земельною ділянкою площею 0,01 га та 1/3 частиною погреба за адресою: [ADDRESS]. В разі, якщо сторони не дійдуть згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою і погребом, то вони вправі звернутись з відповідним позовом до суду.

Outcome: approved