Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення переданих в борг грошових коштів у розмірі 138 796 грн. 40 коп., що станом на 18.05.2018 року за офіційним курсом НБУ (26,188 грн. за 1 долар США) становить 5 300,00 доларів США та сплаченого судового збору у розмірі 1 387,96 грн. Свої вимоги позивач зводить до того, що на вимогу відповідача, за певних обставин, передав останній у позику 5 300,00 доларів США з умовою повернення коштів на підтвердження чого [PERSON] оформила розписку, яку передала позивачу. [PERSON] вказує, що відповідач відмовилась повертати отримані у позику кошти, досудове врегулювання вимоги позитивного результату не дало, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 04.07.2018 року від представника відповідача - адвоката Годні А.А. через канцелярію суду подано відзив, у якому останній заперечував факт позики його довірителем у [PERSON] грошових коштів. Представник відповідача - адвокат Годня А.А. звертає увагу суду на те, що розписка на яку посилається позивач видана на ім`я Годні А.А. , крім того в даній розписці не зазначено нічого про отримання [PERSON] коштів від [PERSON] , окрім того у вказаній розписці взагалі не фігурує [PERSON] як позикодавець. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у позові відмовити з підстав виказаних у відзиві на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши позивача та представника відповідача, судом встановлено наступне. З дослівного змісту розписки, яка міститься у матеріалах справи (а.с 8) вбачається, що [PERSON] доручає забрати Годні А.А. особисті кошти в розмірі 5 300 доларів США, які у неї забрали при обшуку. Станом на 06.09.2016 року отримала суму, яка зазначена вище. Дана розписка містить лише підпис без зазначення відомостей про особу, яка здійснила цей підпис. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів. За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, заміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. При цьому, зміст розписки на яку посилається позивач як на підставу для даного позову не містить ідентифікації позичальника та позикодавця, будь-яких відомостей про передачу [PERSON] грошових коштів [PERSON] , відомостей про природу та мету отримання грошових коштів, підтвердження отримання відповідачем цих коштів у позику, не вказано дати та умов повернення коштів, дати засвідчення документа та особистих підписів учасників із розшифровкою цих підписів. Таким чином, розписка на яку посилається [PERSON] не є за своїми ознаками та змістом підтвердженням укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики коштів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог. При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного укладення договору позики коштів та факту передачі [PERSON] у позику [PERSON] 5 300,00 доларів США. На думку суду наявність у наданій позивачем розписці зобов`язань у вигляді доручення Годні А.А. від [PERSON] забрати особисті кошти, та отримання цієї суми останньою, не може свідчити про те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та те, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти, оскільки зазначені в розписці відомості скоріше свідчать про виникнення правовідносин представництва Годнею А.А. інтересів [PERSON] та виконання уповноваженою особою відповідного доручення. За ч. 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групу доказів). Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, суд вважає за потрібне у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed