Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У червні 2016 року Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-400/576/2005 від 23 грудня 2005 року в сумі 14964,08 дол. США, що станом на 18.04.2016 року по курсу НБУ (25,4750) еквівалентно 381209,94 грн., за кредитним договором № ML-400/121/2008 від 05 вересня 2008 року в сумі 9802,68 дол. США, що станом на 18.04.2016 року по курсу НБУ (25,4750) еквівалентно 249723,27 грн., в зв'язку з порушенням відповідачем умов цих договорів і понесені судові витрати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, раніше надала заперечення, в яких посилалася на погіршення фінансово- економічної ситуації та потребу позивачу здійснити перерахунок боргу за більш вигідним валютним курсом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 23 грудня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого став ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-400/576/2005, відповідно до якого банк надав останній кредит у сумі 18700,00 дол. США на купівлю нерухомого майна із сумою першочергового внеску 15% вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу до 22.12.2020 року зі сплатою за користування кредитними коштами фіксованої процентної ставки - 11% річних (п. п. 2, 3). Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням (п. 1.5.1). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, про що свідчить кредитна заявка від 23.12.2005 року (а.с. 12). 05 вересня 2008 року додатковим договором № 1 до вказаного кредитного договору були внесені зміни та доповнення щодо дострокового виконання боргових зобов'язань (а.с. 13). Додатковими договорами № 1 від 28 січня 2009 року, № 2 від 07 серпня 2009 року, № 3 від 10 серпня 2010 року, № 4 від 28 жовтня 2014 року внесені зміни та доповнення до кредитного договору щодо графіку платежів, сплати процентів, щомісячного платежу та інше (а.с. 14-16, 17-20, 21-25, 26-31). 05 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», назву якого змінено на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-400/121/2008, відповідно до якого банк надав останній кредит у сумі 18000,00 дол. США на споживчі цілі до 10.09.2019 року зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків відповідно до умов договору -5,99% річних + FIDR (п. п. 2, 3). Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п. 4). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, про що свідчить кредитна заявка від 05.09.2008 року (а.с. 41). Додатковими договорами № 1 від 28 січня 2009 року, № 3 від 07 серпня 2009 року, № 4 від 10 серпня 2010 року, № 5 від 28 жовтня 2014 року внесені зміни та доповнення до кредитного договору щодо графіку платежів, сплати процентів, щомісячного платежу та інше (а.с. 42-44, 45-49, 50-53, 54-59). Відповідач систематично порушує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту з усіма складовими. Згідно умовами п. 1.9 кредитного договору № ML-400/576/2005 від 23 грудня 2005 року та кредитного договору № ML-400/121/2008 від 05 вересня 2008 року банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та/чи інших зобов'язань. На виконання вказаних умов банком направлялися [PERSON] досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами за № 1000 та за № 1002 від 19.04.2016 року, які нею не виконані (а.с. 34, 62). Відповідно до розрахунку заборгованості загальний борг [PERSON] перед Банком за кредитним договором № ML-400/576/2005 від 23 грудня 2005 року складає 14964,08 дол. США, що станом на 18.04.2016 року по курсу НБУ (25,4750) еквівалентно 381209,94 грн., з них: 12935,79 дол. США, що еквівалентно 329539,25 грн., заборгованості за кредитом; 2028,29 дол. США, що еквівалентно 51670,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-400/121/2008 від 05 вересня 2008 року загальний борг [PERSON] перед Банком складає 9802,68 дол. США, що станом на 18.04.2016 року по курсу НБУ (25,4750) еквівалентно 249723,27 грн., з них: 8256,54 дол. США, що еквівалентно 210335,36 грн., заборгованості за кредитом; 1546,14 дол. США, що еквівалентно 39387,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З кредитного договору вбачається, що виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті. Враховуючи вищевказане, є всі підстави для стягнення основного боргу за договором в іноземній валюті з визначенням еквівалента в гривнях. Відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування до позову строки позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Враховуючи правові позиції Верховного Суду України, викладені в справах № 6-31цс15 та № 6-154цс15, строк позовної давності не сплив, а тому не можна відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені Банком судові витрати при зверненні до суду в сумі 9463,10 грн.

Outcome: approved