Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року у справі №524/10038/14-к за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2015 року в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У липні 2015 року до провадження судді надійшли вказані позовні заяви. На обґрунтування позовних вимог зазначали, що 20 червня 2014 року близько 15 години 00 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем «OPEL VIVARO» державний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], рухаючись по вулиці Тельмана в м. Кременчуці Полтавської області зі сторони вулиці В.Інтернаціоналістів до вулиці Карнаухова, в порушення вимог Правил дорожнього руху України допустив наїзд на велосипедиста, що рухався попереду в попутному напрямку, [PERSON], 1940 року народження, який є моїм батьком. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких [INFO] помер в лікарні. Внаслідок скоєння відповідачем [PERSON] злочину їм завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з втратою назавжди однієї із самих близьких їм людей. Їм зараз доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя, в зв'язку з чим порушений встановлений життєвий уклад.Вони отримали душевну травму, втратили душевний спокій, не можуть нормально жити. Завдану моральну шкоду [PERSON] оцінює в сумі 400000 грн., [PERSON] у сумі 500000 грн. та [PERSON] у сумі 400000. Зазначений розмір грошового відшкодування моральної шкоди є таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості в даному випадку. Також для правової допомоги по кримінальному провадженню [PERSON] був вимушений користуватись послугами адвоката. Просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4000 грн. понесених витрат на правову допомогу та 400000 грн. завданої моральної шкоди; на користь [PERSON] 500000 грн. завданої моральної шкоди; та на користь [PERSON] 400000 грн. завданої моральної шкоди. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково не заперечував проти відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. на кожного. Третя особа у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 20.06.2014 року приблизно 14-45 год. по вул. Е.Тельмана в м. Кременчуці зі сторони перехрестя вул. Е. Тельмана - вул. Воїнів Інтернаціоналістів в напрямку перехрестя вул. Е. Тельмана - вул. Карнаухова, рухався велосипед типу «Україна» під керуванням [PERSON] В цей же час позаду [PERSON] в попутному з ним напрямку, наздоганяючи останнього, рухався автомобіль «OPEL-Vivaro» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] не дотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на велосипед типу «Україна». В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] відповідно з висновком судово-медичної експертизи №415 від 02.08.2014 року отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх отримання. Смерть [PERSON] настала внаслідок тупої травми голови з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №784 від 15.10.2014 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «OPEL-Vivaro» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста [PERSON] За даних дорожніх обставин, дії водія автомобіля «OPEL-Vivaro» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.13.1, п.13.3 «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою. В даній дорожній обстановці технічна можливість уникнути пригоди з боку велосипедиста [PERSON] не визначалася односторонніми діями. За даних дорожніх обставин в діях велосипедиста [PERSON] відсутні будь-які невідповідності вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою. [PERSON] свою вину у вчинені встановленого судом злочину фактично не визнав, визнавши тільки сам наїзд автомобілем «OPEL-Vivaro» д.н.з. [NUMBER] під його керуванням на велосипедиста [PERSON] 20.06.2014 року, вважаючи винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди самого велосипедиста. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2015 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у вигляді 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2015 року в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині залишено без змін. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно вимог ст. 23 ЦК України яка визначає підстави, порядок та розмір відшкодування моральної шкоди особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України№4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Внаслідок скоєння відповідачем [PERSON] злочину позивачам завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з втратою назавжди однієї із самих близьких їм людей. Їм зараз доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя, в зв'язку з чим порушений встановлений життєвий уклад. Вони отримали душевну травму, втратили душевний спокій, не можуть нормально жити. У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними наступними змінами, а саме п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При встановлені розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] суд, враховуючи тяжкість, характер та обсяг вимушених змін у життєвих стосунках та страждань, яких зазнав позивач [PERSON] у зв'язку із заподіянням смерті його батьку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути у відшкодування моральної шкоди з відповідача на його користь - 150000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. При встановлені розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] суд, враховуючи тяжкість, характер та обсяг вимушених змін у життєвих стосунках та страждань, яких зазнала позивач [PERSON] у зв'язку із заподіянням смерті її чоловіку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути у відшкодування моральної шкоди з відповідача на його користь - 150000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. При встановлені розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] суд, враховуючи тяжкість, характер та обсяг вимушених змін у життєвих стосунках та страждань, яких зазнала позивач [PERSON] у зв'язку із заподіянням смерті її батьку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути у відшкодування моральної шкоди з відповідача на його користь - 150000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. Згідно ст.59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Частинами 1 та 2 ст. 120 КПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв'язку із відривом від звичайних занять. Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що за своєю правовою природою понесені позивачами витрати на оплату правової допомоги при розгляді кримінальної справи в порядку Кримінального процесуального кодексу України в розумінні ст. 118 КПК України, є процесуальними витратами, не відносяться до складу матеріальних вимог цивільного позову, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні, тому питання про їх відшкодування підлягає вирішенню при розгляді кримінальної справи згідно ст. 124, 126 КПК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення понесених витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial