Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі, з 21 грудня 2014 року зареєстрований відповідач, який з липня 2018 року у ній не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні. Позивач зазначає, що всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням квартири, сплатою комунальних платежів і податків покладені на неї. Оскільки, реєстрація відповідача в її квартирі порушує її право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просити суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 12 жовтня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено Договором дарування від 2 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3107. Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі [ADDRESS] , окрім позивача та її малолітньої доньки, в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Згідно Довідки КП Фастівської міської ради Київської області № 07-4807 від 26 травня 2021 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований, однак з липня 2018 року не проживає гр. [PERSON] .. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутній в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування нею, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved