Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що оспорюваним рішенням Ковельської міської ради [PERSON] надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 212 кв.м. для влаштування проїзду до його будинку по [ADDRESS], в той же час порушено її права як суміжного землекористування, оскільки: 1) з нею не погоджено межі земельної ділянки, 2) безпідставно змінено цільове призначення земель житлової та громадської забудови під проїзд, 3) передано землю в оренду без дотримання процедури аукціону, передбаченої ст. 16 Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю та пояснила, що земельна ділянка по [ADDRESS] належить на праві власності її дочці [PERSON], з лівої сторони ділянка межує із спірним проїздом, з правої - з земельною ділянкою № 42, яка також належить сім'ї [PERSON]. Отримавши право на забудову земельної ділянки по [ADDRESS], вони протягом 2002-2003 років вимостили власними силами не лише надану земельну ділянку площею 600 кв.м., але й прилеглу територію, в тому числі 137 кв.м., що розташовані зверху ділянки № 44, сподіваючись згодом отримати її у власність чи користування. Пізніше їм стало відомо, що ці 137 кв.м. передані в оренду для городництва [PERSON], з того часу почались судові процеси. На даний час міська рада прийняла оспорюване рішення, яким поділила спірну ділянку 137 кв.м. навпіл та приєднавши ще площу проїзду загального користування передала їх в оренду [PERSON] При цьому міська рада не оголошувала аукціону, не звернула уваги на її неодноразові заяви про бажання отримати в оренду вище вказані 137 кв.м., не погодила з нею межу, чим порушила її права. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги також підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, пояснивши, що рішенням виконкому Ковельської міської ради № 302 від 29 вересня 1992 року йому виділено земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно проекту забудови будинок дозволено будувати не на першій лінії від вулиці Богуна, оскільки там проходить високовольтна лінія електропередач та встановлена охоронна зона, а зміщено вглиб. На той час доїзду до його ділянки не було, навколо знаходилось болото, сім'я [PERSON] проживала в будинку № 42, ділянкою № 44 ніхто не користувався. З метою будівництва житлового будинку та під'їзду техніки він за власні кошти вимостив заїзд, шириною більшою ніж заплановано планом забудови - близько 8-10 метрів. Після отримання [PERSON] у 2005 році земельної ділянки № 44 у власність, частина вимощеної дороги відійшла у власність [PERSON], остання по межі своєї земельної ділянки встановила бетонну огорожу. Надана йому у 2015 році в оренду земля складається з вимощеного ним проїзду до його будинку, від вулиці Богуна межа проходить по побудованому [PERSON] забору, а тому спірний договір оренди жодним чином не порушує її права. Представник відповідача [PERSON] проти позову також заперечила та додатково пояснила, що ще у 1995 році побудували разом з чоловіком будинок по [ADDRESS], вимостили доїзд до будинку та територію навколо. Отримавши у 2005 році у власність земельну ділянку № 44, [PERSON] вимостила лише територію своєї ділянки та почались суперечки за 137 кв.м., які розташовані між їхніми будинками. Згодом, мати позивачки [PERSON] навмисно перешкоджала їм користуватись єдиним заїздом до будинку, через що вони неодноразово звертались до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів. Узгоджувальною комісією Ковельської міської ради було прийнято рішення проїзд передати в оренду [PERSON] і поділити навпіл спірну земельну ділянку площею 137 кв.м. Лише після отримання даної землі в оренду вони встановили огорожу, що дає можливість уникнути агресії зі сторони [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважає позов безпідставним, вказуючи на те, що опорюваним рішенням Ковельської міської ради права позивачки не порушені. Так, переданий в оренду [PERSON] проїзд має індивідуальне призначення - доїзд до його будинку, а тому не може бути наданий іншим особам, для [PERSON] дозволеним і запланованим є доїзд з вулиці Богуна, межі земельної ділянки фактично погоджені [PERSON], оскільки проходять по межі її державного акту, при наданні землі для проїзду цільове призначення не змінено, вона залишається в категорії земель громадської та житлової забудови, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник Ковельської міської ради [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що оспорюване рішення та договір оренди відповідають вимогам законодавства, а права позивача при наданні землі для проїду [PERSON] жодним чином не порушені. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні рішенням виконкому Ковельської міської ради № 302 від 29 вересня 1992 року [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та затверджено генеральний план забудови даної земельної ділянки з позначенням індивідуального проїзду до будинку (а.с.35). Рішенням виконкому Ковельської міської ради № 48 від 03.11.1994 року [PERSON] виділено земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та 30.10.1995 року затверджено генеральний план забудови, на якому також позначено проїзд до будинку № 48а (а.с.96-100). Свідок [PERSON] - головний архітектор м. Ковеля пояснила суду, що на відміну від будинку позивача, який знаходиться на першій лінії та має заїзд з вулиці Богуна, будинок відповідача дозволено будувати лише вглиб масиву, оскільки там проходить високовольтна лінія електропередач, у зв'язку з чим заплановано для нього індивідуальний заїзд. На підставі рішення Ковельської міської ради від 30.05.2002 року № 2/14 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0851 га по [ADDRESS] для обслуговування та будівництва житлового будинку, про що 25.06.2003 року видано державний акт [NUMBER] (а.с.34). 10 жовтня 2005 року [PERSON] також видано державний акт ([NUMBER]) про право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.33). Із схематичного зображення двох земельних ділянок, які винесені в натурі, вбачається, що вони межують по крайній лінії В-Г довжиною 8.09 м (із державного акту [PERSON].), між земельними ділянками немає відстані, позначений на державному акті проїзд А-Б є глухим та на час видачі державного акту [PERSON] перебуває у власності Ковельської міської ради. Як зображено на фотознімках між будинками № 48а та № 44 знаходиться трикутник землі площею 137 кв.м. Саме з приводу даної земельної ділянки тривають спори. Рішенням виконкому Ковельської міської ради № 150 від 10.04.2014 року затверджено протокол № 24 виїзного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 20.03.2014 року (а.с.49). Згідно протоколу під час роботи узгоджувальної комісії були присутні [PERSON] та [PERSON] Комісією встановлено, що для будинку № 42, № 44 передбачені окремі заїзди з вулиці Богуна, проїзд до житлового будинку № 48а влаштований згідно генплану та вимощений за рахунок коштів [PERSON] З метою недопущення подальших конфліктів запропоновано спірну земельну ділянку площею 137 кв.м. розподілити навпіл між [PERSON] та [PERSON], також [PERSON] запропоновано передати у користування для влаштування проїзду до власної території запроектований проїзд і ці 68 кв.м. (а.с.48). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що як член комісії на місцевості оглядала територію, розташування будинків та підтверджує, що у [PERSON] відсутня інша можливість потрапити на належну йому ділянку ніж по облаштованому ним проїзду. В той же час позивач [PERSON] та її мати [PERSON] мають доїзд з вул. Богуна. Фактично між будинками № 42 та № 44 не встановлено огорожі, відбувається спільне використання землі, будинок № 44 побудований з відхиленням від проекту забудови, а за рахунок 137 кв.м. планувалось влаштувати проїзд з тильної сторони. Приймаючи до уваги інтереси обох сторін комісією було прийнято рішення розподілити спірні 137 кв.м. навпіл та передати [PERSON] у користування індивідуально облаштований ним проїзд до його будинку, щоб сторони могли розмежуватись і не конфліктувати. 28 серпня 2014 року рішенням Ковельської міської ради № 59/36 [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 49 років земельної ділянки орієнтовною площею 212 кв.м. по [ADDRESS] для влаштування проїзду до житлового будинку по [ADDRESS] за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування (а.с.120). Рішенням Ковельської міської ради № 65/6 від 29 січня 2015 року ( що є предметом оскарження позивачем) затверджено проект землеустрою для вище вказаних потреб. Встановлено обмеження на використання землі в охоронній зоні (а.с.15, а.с.111-145). 19 лютого 2015 року між Ковельською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди даної земельної ділянки площею 212 кв.м.(а.с.11-14). За схематичним зображенням вона складається з прямого доїзду та частини спірного трикутника (а.с.108). Вирішуючи питання про підставність та обґрунтованість заявлено позову суд виходить з положень ст. 3 ЦПК України, в силу якої захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. При цьому, розгляд справи здійснюється за принципом диспозитивності (ст. 11 ЦПК України), тобто в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих доказів. Вимога позивача складається з предмету позову та його підстави. Предметом позову є матеріально-правова вимога, в даній справі це вимога про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про надання землі відповідачу в оренду і визнання недійсним договору оренди. Підставою позову є посилання позивача на належне йому право, посилання на юридичні факти, які призвели до порушення його права та обґрунтування необхідності захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права. У вказаній справі позивач вважає, що має приоритетне право на отримання в користування землі ( трикутника) площею 137 кв.м., а тому не погоджується з її поділом навпіл та передачею в оренду в складі 212 кв.м. відповідачу, вказуючи на недотримання органом місцевого самоврядування процедури передачі земель в оренду. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішенням органу місцевого самоврядування про передачу землі [PERSON] в оренду для влаштування проїзду права позивача [PERSON] не порушені. Відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. За класифікацією, визначеною ст. 19 ЗК , землі мають різне цільове призначення. Так, згідно ст. 38 ЗК до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. До категорії земель житлової та громадської забудови відносяться також землі під проїздами, проходами, площадками. Як визначено ст. 12 ЗК України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно до компетенції органу місцевого самоврядування віднесено питання надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності шляхом вирішення цих питань на пленарних засіданнях. Відповідно до ст. 123 ЗК передача новосформованої земельної ділянки в користування здійснюється за проектом відведення. В оренду землі комунальній власності передаються за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, ч.2 ст.134 ЗК передбачено надання землі в оренду без проведення торгів, якщо вона призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, а також влаштування транспортної інфраструктури. Рішення Ковельської міської ради №65/6 від 29 січня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо надання [PERSON] землі в оренду відповідає переліченим вимогам земельного законодавства. Прийнято воно в межах повноважень Ковельської міської ради. В оренду надані землі житлової та громадської забудови (форма 6-зем, гр..42,.42.5 під проїздами, за Українським класифікатором цільового призначення землі К.18.00 - житлова забудова для влаштування проїзду). Передача таких земель в оренду не потребує проведення торгів. В оренду наданий проїзд, який за матеріалами справи (генеральний план забудови земельної ділянки, державних актів на землю) мав індивідуальне призначення - забезпечення доїзду до житлового будинку [PERSON] Межа по лінії Г-Д ( на схемі до договору оренди, а.с.108) визначена згідно державного акту про право власності [PERSON] на землю, не порушена, проходить по лінії влаштованого [PERSON] паркану, що визнали сторони у справі і встановлено попередніми рішеннями судів, а отже є погодженою і формального схвалення від [PERSON] при розробленні проекту відводу землі для оренди не потребувала. Межа по лінії Г-В визначена узгоджувальною комісією (а.с.108), а позивач не є в цій частині суміжним землекористувачем. Таким чином, жодне право чи інтерес позивачки не порушені. Заявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. В силу ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у разі відмови у задоволенні позову залишаються за ним.

Outcome: dismissed