Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом приватного акціонерного товариства страхова компанія Галицька, - третя особа: [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди. Позивач зазначала, що 16.01.2015 року на автодорозі сполученням Київ-Чернігів-Нові Яриловичі на території Ріпкинського району Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною ДТП, як вказувала позивач, стало порушення [PERSON] п.п.2.3 б), 13.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого загинув чоловік позивача-Федусь В.В., а належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, при цьому відновлювальний ремонт автомобіля буде перевищувати його вартість до ДТП. Позивач зазначала, що смертю чоловіка їй спричинено моральні страждання, також нею здійснено витрати на поховання чоловіка. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.06.2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 286 КК України. У звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СК Галицька, позивач зверталась до відповідача 09.02.2016 року із заявою щодо виплати страхового відшкодування, проте, належних до виплати коштів не отримала. За даних обставин позивач просила стягнути з відповідача на свою користь:1).31270 грн. 62 коп.- страхове відшкодування за понесені на поховання витрати; 2).14616 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; 3).страхове відшкодування за шкоду, завдану належному їй автомобілю [NUMBER] в розмірі 44863 грн. 83 коп. Після сплати відповідачем страхового відшкодування передати йому у власність автомобіль [NUMBER]. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.06.2016року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Судом стягнуто з відповідача на користь [PERSON]: - 31270 грн. 62 коп. в якості відшкодування витрат на поховання [PERSON]; - 14616 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; - страхове відшкодування за шкоду, завдану належному [PERSON] автомобілю [NUMBER], в розмірі 44863 грн. 83 коп. Після сплати відповідачем страхового відшкодування вирішено передати йому у власність автомобіль [NUMBER]. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 907 грн. 50 коп. В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду ухвалено з неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька вказує, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не надсилав відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви, при цьому суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача, чим позбавив приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька права приймати участь у судових засіданнях та подавати відповідні документи щодо заперечень по суті позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при розгляді даної справи суду необхідно керуватися положеннями Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції прийшов до неправильного по суті висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поховання в сумі 31 270 грн. 62 коп., оскільки вказана сума перевищує законодавчо встановлений розмір страхового відшкодування таких витрат, який відповідно до п.27.4. статті 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 14 616 грн. Приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька зазначає, що у разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги висновок №34 експерта-товарознавця [PERSON], стягнувши з відповідача на користь позивача 44 863 грн. 83 коп. шкоди, завданої власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП у розмірі вартості транспортного засобу до настання страхового випадку, при цьому судом не встановлено вартість транспортного засобу після ДТП. Доводи апеляційної скарги вказують, що згідно звіту № 061/15 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику від 29.01.2014 року, складеного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, складає 27 317 грн.49 коп., що може становити суму страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька зазначає, що при вирішенні питання про стягнення суми моральної шкоди з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції не було встановлено коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди в порядку, визначеному п.27.3. статті 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не зясував і не взяв до уваги можливий розмір добровільно відшкодованої суми винуватцем дорожньо- транспортної пригоди в процесі кримінального провадження. Приватне акціонерне товариство страхова компанія Галицька вказує на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково зазначено про стягнення страхового відшкодування з відповідача внаслідок заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, хоча відповідач такого правопорушення не вчиняв. В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу у звязку з її безпідставністю, залишивши без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON], представник відповідача, третя особа: [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.141-142,158,159,160,169-171), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №12015270000000046 відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 статті 286 КК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.06.2016 року необхідно змінити: - в частині розміру стягнутого з приватного акціонерного товариства страхова компанія Галицька на користь [PERSON] відшкодування витрат на поховання [PERSON] шляхом зменшення розміру стягнутого відшкодування витрат на поховання до 14 616 грн.; - в частині розміру стягнутого з приватного акціонерного товариства страхова компанія Галицька на користь держави судового збору шляхом збільшення розміру стягнутого судового збору до 1 145 грн. 80 коп. В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.06.2016 року необхідно залишити без змін. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 16.01.2015 року, близько 09 години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі зі сторони смт.Ріпки в напрямку м.Чернігова, на 184 км + 500 метрів автодороги, в порушення п.п.2.3 б), 13.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню ситуацію, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, розпочав виконання маневру обгону автомобіля [NUMBER], який рухався у попутному напрямку. В цей час на смузі зустрічного руху знаходився автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався зі сторони м.Чернігова. Відбулось зіткнення автомобілів, внаслідок якого [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці ДТП. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.06.2015 року, який набрав чинності 20.07.2015 року (а.с.11-15), [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Суд першої інстанції, з врахуванням приписів ч.4 статті 61 ЦПК України, обгрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні, що вказаним вироком підтверджено причинно-наслідковий звязок між діями [PERSON] та настанням смерті [PERSON], а також пошкодженням автомобіля [NUMBER]. Станом на 16.01.2015 року [PERSON] являвся власником автомобіля [NUMBER], а його цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП, була застрахована у приватному акціонерному товаристві страхова компанія Галицька. За полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9294175 від 25.04.2014 року (а.с.100), відповідач взяв на себе зобовязання, у період з 25.04.2014 року по 24.04.2015 року включно, відшкодувати шкоду, завдану [PERSON] третім особам, зокрема у випадку завдання шкоди життю і здоровю - в розмірі 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - в розмірі 50000 грн. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль [NUMBER]. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON], починаючи з 26.03.1981 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим під час ДТП [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 19.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, [PERSON] помер 16.01.2015 року (а.с.9). 09.02.2016 року позивач зверталась до відповідача з відповідною заявою, в якій повідомляла про настання страхового випадку та ставила питання про виплату їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, що підтверджується відповідною заявою та фіскальним чеком про відправлення на адресу відповідача рекомендованої кореспонденції (а.с.16,17). На день розгляду справи судом страхове відшкодування позивачу відповідачем не виплачено. Вирішуючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції обгрунтовано послався на положення Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які регламентують спірні правовідносини. Зокрема, з врахуванням фактичних обставин справи та приписів п.27.3. статті 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом першої інстанції вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода, заподіяна смертю [PERSON]- чоловіка позивача в розмірі, визначеному п.27.3. статті 27Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, в сумі 14 616 грн. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано в оскаржуваному рішенні не встановив коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у звязку зі смертю [PERSON], стягнувши відшкодування моральної шкоди лише на користь позивача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині. Оскільки відповідно до приписів ч.1 статті 11 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В даному випадку судом першої інстанції розглянуто вимоги позову [PERSON] до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Судом першої інстанції з відповідача на користь позивача стягнуто страхове відшкодування за шкоду, завдану належному [PERSON] автомобілю [NUMBER], в розмірі 44 863 грн. 83 коп. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції у вказаній частині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. При вирішенні вимог позову у вказаній частині судом першої інстанції було взято до уваги висновок №34 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складений 04.02.2016 року (а.с.35-50). Згідно вказаного висновку №34 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 04.02.2016 року експертом- автотоварознавцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Volksvagen Golf, д.р.н. СВ 1146 АА, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 16.01.2015 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу та його складників, станом на час проведення дослідження - 04.02.2016 року, складає 88 885 грн. 72 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Volksvagen Golf, д.р.н. СВ 1146 АА, внаслідок його пошкодження у ДТП 16.01.2015 року, прийнята рівною його ринковій вартості з урахуванням строку експлуатації та технічного стану на момент перед ДТП, та станом на день проведення дослідження - 04.02.2016 року, складає 44 863 грн. 83 коп. З врахуванням приписів статті 30 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка регламентує шкоду, повязану з фізичним знищенням транспортного засобу, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 44 863 грн. 83 коп. страхового відшкодування за шкоду, завдану належному [PERSON] автомобілю [NUMBER]. Як додаток до апеляційної скарги, приватним акціонерним товариством страхова компанія Галицька апеляційному суду представлено копію звіту № 061/15 про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Volksvagen Golf, д.н.з. [NUMBER], що належить фізичній особі - [PERSON], складеного 20.02.2015 року субєктом оціночної діяльності [PERSON] Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок його пошкодження в ДТП 16.01.2015 року складає 27 317 грн. 49 коп. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказана сума і може становити суму страхового відшкодування. Необхідно зазначити, що копія вказаного звіту не була предметом дослідження суду першої інстанції, оскільки відповідачем суду першої інстанції її представлено не було. Апеляційний суд вважає, що копія вказаного звіту №061/15 не може бути прийнята до уваги в силу положень ч.2 статті 303 ЦПК України. Крім того, як вбачається із вказаного звіту, була проведена оцінка вартості матеріального збитку автомобіля, що належить фізичній особі-Коротченку [PERSON], в той час, як автомобіль, про який йдеться мова у даній справі, належить [PERSON]. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції розглянув справу 21.06.2016 року у відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, що позбавило його можливості представити суду відповідні документи по суті заявлених позовних вимог, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.72,73), судову повістку в судове засідання суду першої інстанції, яке було призначено на 21.06.2016 року, відповідачу було вручено 17.06.2016 року. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті не взяв до уваги можливого розміру добровільно відшкодованих збитків позивачу [PERSON] в процесі кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Оскільки відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів в розумінні статей 58,59 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин. Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено про стягнення страхового відшкодування з відповідача внаслідок заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, проте, відповідач вказаного правопорушення не вчиняв. Дані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки при вирішенні вказаного спору по суті суд першої інстанції виходив з приписів Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які регламентують спірні правовідносини. Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що стягнутий судом першої інстанції з відповідача на користь позивача розмір відшкодування документально підтверджених витрат на поховання [PERSON] в сумі 31 270 грн. 62 коп. не узгоджується з п.27.4. статті 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виходячи з положень п.27.4. статті 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, загальний розмір відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та предявлення оригіналу свідоцтва про смерть, стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з січня 2015 року - 1218 грн. Таким чином, 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку становить: 12 х 1218 грн.=14616 грн. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.06.2016 року змінити в частині розміру стягнутого з приватного акціонерного товариства страхова компанія Галицькана користь [PERSON] відшкодування витрат на поховання [PERSON] шляхом зменшення розміру стягнутого відшкодування витрат на поховання до 14 616 грн. Рішенням суду першої інстанції від 21.06.2016 року з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 907 грн. 50 коп. В порядку приписів ч.3 статті 303 ЦПК України та у відповідності до статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд також вважає за необхідне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.06.2016 року змінити і в частині розміру стягнутого з приватного акціонерного товариства страхова компанія Галицька на користь держави судового збору шляхом збільшення розміру стягнутого судового збору до 1145 грн. 80 коп. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування витрат на поховання та відшкодування за шкоду, завдану належному їй автомобілю, судом задоволено на 78,1%, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору за вимогами майнового характеру в розмірі:761,34 грн. (судовий збір за вимогами майнового характеру, який підлягав сплаті за подання позовної заяви) х 78,1% = 594 грн.60 коп. - судовий збір за вимогами майнового характеру. Розмір судового збору за вимогами про відшкодування моральної шкоди становить 551 грн.20 коп. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі: 594 грн.60 коп. + 551 грн.20 коп. = 1145 грн.80 коп.

Outcome: partial