Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17.02.2015 року [PERSON] отримав у неї в борг грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов'язався повернути у термін до 17.04.2015 року. Але, як стверджувала позивач, кошти, отримані в борг у сумі 10 000,00 доларів США, відповідач досі не повернув, безпідставно ухиляючись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 17.02.2015 року. Оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного повернення позики, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 249 856,58 грн. (згідно з офіційним курсом НБУ на 07.06.2016 року еквівалентно 10 000,00 доларів США), три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 8563,58 грн., а також судовий збір за подання до суду позовної заяви. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала повністю, просила суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідача стверджувала, що відповідач дійсно отримав від позивача в борг грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США, однак за іншим договором, за яким в забезпечення [PERSON] було передано автомобіль «Skoda Octavia», розписка ж від 17.02.2015 року була написана [PERSON] як гарантія повернення попередньої позики. Як пояснила представник відповідача, автомобіль марки Skoda Octavia А5, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON], був знятий [PERSON] з реєстраційного обліку для його подальшої реалізації, а тому [PERSON] не має перед позивачем будь-яких зобов»язань. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 17.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передала [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США на купівлю автомобіля Skoda Octavia, який відповідач зобов'язався придбати до 17.04.2015 року. Ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 10000,00 доларів США (а.с.4). Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписці про отримання грошових коштів від 17.02.2015 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 17.04.2015 року. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти не повернув, ухилившись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 17.02.2015 року. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних за прострочення виконання [PERSON] зобов'язання щодо своєчасного повернення боргу складають 8563,58 грн. (249856,58 грн. (основна сума боргу) х 3% / 365 днів) х 417 днів (період прострочення виконання зобов'язання) = 8563,58 грн.). Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у стороні та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем та його представником не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування факту оформлення розписки від 17.02.2015 року, підтвердження придбання [PERSON] у період з 17.02.2015 року по 17.04.2015 року автомобіля марки Skoda Octavia, або повернення коштів [PERSON]. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, щодо реалізації [PERSON] автомобіля Skoda Octavia А5, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON] начебто для погашення заборгованості з огляду на те, що за довідками регіонального сервісного центру в м. Києві від 22.12.2016 року №31/26-689Аз та від 24.01.2017 року №31/26-21аз зняття транспортного засобу з обліку для реалізації проведено власником, більше того 10.09.2014 року, тобто до написання розписки, а вже 07.10.2014 року автомобіль було зареєстровано за гр. [PERSON] Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 17.02.2015 року у сумі 249856,58 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 8563,58 грн. (249856,58 грн. х 3% х 417/365 днів х 100%). У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2584,20 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved