Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Степнянської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 серпня 2009 року помер [PERSON], який був позивачці рідним батьком. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку та господарські споруди, що розташовані за адресою : с. Степне вул. Першотравнева, 30 Запорізького району Запорізької області. При житті, а саме 06.04.2005р. [PERSON] склав заповіт, згідно з яким, все належне йому на час смерті майно він заповів [PERSON]. На протязі шестимісячного строку позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до постанови державного нотаріусу Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 13.12.2016, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на спадкове майно не зареєстровано, відповідно до вимог законодавства. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має змоги, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Степне вул. Першотравнева, 30 Запорізького району Запорізької області, після померлого 28.08.2009 р. [PERSON] Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі Степнянської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої визнав позов, а також просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2009 року помер [PERSON], який був позивачці рідним батьком. Факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 150155, виданим 01.09.2009р. Степнянською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 19. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті. Згідно зі ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За своє життя, а саме 04.04.2005 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Степнянської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за яким померлий все своє майно, яке б належало йому на день його смерті, заповідав [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Степне вул. Першотравнева, 30 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти. Відповідно до п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 та пункту 5 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 597/2009, наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого 28.08.2009р., прийняла [PERSON]С, про що нею було складено заяву, зареєстровану 23.12.2009р. за №\~1662. Окрім неї, спадкоємицею ще є дружина померлого [PERSON]. Однак, відповідно до заяви [PERSON] №1670 від 24.12.2009 року, вона відмовилась від прийняття спадщини. При оформленні [PERSON] своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок зясувалось, що право власності на будинок не було оформлене на спадкодавця [PERSON], тому державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 13.12.2016р. видана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії № 1893/02-31. Згідно з довідкою № 166, виданої 08.02.2017р. Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, житловий будинок №30, що розташований по вул. Першотравневій в с. Степне Запорізького району Запорізької області належав [PERSON], померлому 28.08.2009р. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1299 ЦК України : якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Право власності померлого [PERSON] на вищевказаний житловий будинок підтверджується договором дарування житлового будинку від 11.02.1977 року, посвідченого виконавчим комітету Ради депутатів трудящихся, відповідно до якого, гр. [PERSON] подарувала гр. [PERSON] ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Степне вул. Першотравнева, 30 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 87923811 від 24.05.2017 р. відомості про реєстрацію зазначеного нерухомого майна відсутні. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази, а тому вважає що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved