Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 3000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 79424,34 грн., та 3 (три) відсотки на день подання позову, що складає 2382,73 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 18.03.2010 року уклали договір позики, згідно умов якого позикодавці передали позичальникам грошові кошти у розмірі 920 575,00 грн, що еквівалентно 115 000,00 доларів США, зі сплатою 3% річних та строком повернення до 18 березня 2011 року. Відповідач частково виконав свій обов`язок, повернувши грошові кошти в еквіваленті 15000 доларів США. Додатковою угодою від 19.07.2013 до Договору позики сторони підтвердили наявність вказаного боргу та встановили термін повернення цих грошових коштів не пізніше 31 грудня 2013 року. Додатковою угодою 24.07.2013 року до Договору позики сторони домовились, що [PERSON] стає єдиним боржником за Договором. Відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків згідно умов договору позики від 18.03.2010 року, у зв`язку з чим у нього була наявна заборгованість перед позивачем у розмірі, який еквівалентний 100 000,00 доларів США. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року стягнуто з відповідача за користь позичальників по 1065,00 доларів США. На даний час заборгованість відповідача складає 97870,00 доларів США. Ухвалою від 03.06.2019 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання з розгляду справи по суті відповідач двічі не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Оріхівського районного суду Запорізької області. Про причини неявки відповідач не повідомив. Письмових заяв по суті спору чи процесуального характеру від відповідача також не надійшло. У зв`язку з наведеним ухвалою від 14.08.2019 року судом вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані позивачем докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до такого. Як встановлено судом, [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 18.03.2010 року уклали договір позики №б/н (Договір), згідно умов якого позикодавці передали позичальникам грошові кошти у розмірі 920 575 грн, що еквівалентно 115 000,00 доларів США, зі сплатою 3% річних та строком повернення до 18 березня 2011 року. Згідно п. 2 Договору Позичальник зобов`язується повернути гроші у розмірі, еквівалентному 100 000 доларам США за курсом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» у будь-якому відділенні зазначеного банку у м. Донецьку за вибором Позикодавця на момент повернення. При цьому, якщо на момент повернення грошей вказаний курс не можливо буде встановити за будь-яких причин, гроші повертаються у розмірі, що еквівалентний 100 000 (ста тисячам) доларам США за курсом НБУ на момент повернення плюс 3%. Відповідач частково повернув грошові кошти в еквіваленті 15000 доларів США. Додатковою угодою б/н від 19.07.2013 року до Договору сторони підтвердили наявність вказаного боргу та встановили термін повернення грошових коштів не пізніше 31 грудня 2013 року. Додатковою угодою б/н від 24.07.2013 року до Договору сторони домовились, що [PERSON] (відповідач) стає єдиним боржником за Договором, тому що він витратив запозичені гроші в сумі еквівалентній 100 тис. доларам США, на себе та свою сім`ю. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року стягнуто з відповідача за користь позичальників по 1065,00 доларів США. На даний час заборгованість відповідача складає 97870,00 доларів США. За загальним приписом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому позовні вимоги про стягнення частини отриманих в позику грошових коштів та 3 відсотків підлягають задоволенню як обґрунтовані та законні. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 818,07 грн. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved