overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею будинку [ADDRESS]. За період з 2010 року відповідачка жодного разу не з'являлась до будинку, не проживає в ньому близько чотирьох років, не оплачує плату за комунальні послугу, не несе інших витрат по утриманню будинку, а також не є членом сім'ї. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що відповідачка перебувала у шлюбі з її сином, в будинку не мешкає з 2009 року, її речі в будинку відсутні, місце перебування відповідачки їй не відоме. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 75/200 частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.09.2013 року. Згідно акту КСН с.«Шевченко» №32 від 22.05.2014 року, вбачається, що [PERSON] фактично не проживає в [ADDRESS] з 2010 року, виїхала у Дніпропетровську область. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки та зазначили, що у [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2010 року, її речі у будинку відсутні. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 13 липня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 396. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час разом не проживають і спільного господарства не мають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], 2012 року народження в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 15 вересня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 336. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 26 квітня 2014 року вони з відповідачем однією сім'єю не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 09 червня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 308. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано, однак однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. В позовній заяві вказала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3частини від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], від 24.04.1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], від 07.04.2000 року) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER], від 25.11.2003 року). Згідно довідки, виданої Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 06.06.2014 року за № 543, діти проживають біля матері і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та у відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що полягає в шлюбі з відповідачем з 09.08.2003 року зареєстрованому в відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, актовий запис №477. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем припинились унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб, та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 09.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №477. Подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину. На даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, відповідач не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором. Тому, просить суд, стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно. До початку розгляду справи [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, причини не явки не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 лютого 2013 року уклала шлюб з [PERSON] в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 24. Від шлюбу спільних дітей не мають. З березня 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 01 лютого 2013 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 24. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в березні 2013 році та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 1998 року уклала шлюб з [PERSON]в Маріупольському Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 866. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони проживають за однією адресою, однак спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 02 жовтня 1998 року в Маріупольському Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 866. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON],[INFO] на період його навчання у Бердичівському медичному коледжі, до 05 липня 2016 року, в розмірі ? частки його заробітку. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися. Направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ст. 200 СК України ). Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). [PERSON] проживає з матір'ю (а.с. 7). Повнолітній син сторін навчається на 2-му курсі денного навчання Бердичівського медичного коледжу. Термін навчання - до 05 липня 2016 року ( а.с. 8). Виходячи із загальновідомих потреб у їжі та одязі, із врахуванням того, що внаслідок навчання на стаціонарі, [PERSON] не має можливості працювати, суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зважає на ту обставину, що позивач позов визнав у повному обсязі. Його визнання позову приймається судом. А відтак аліменти з відповідача слід стягувати у розмірі ? частки його заробітку. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 234 гривень 60 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначаючи причинами розлучення те, що через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на життя їх шлюбні відносини припинено. Примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися. Направили до суду заяви, в яких кожен просить справу слухати за його відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала ( а.с.14), відповідач позов визнав (а.с. 12). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 ). Дитина проживає з позивачкою ( а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст. 24 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить визнання ним позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved