Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У червні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 5 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0321/0608/45-030 від 05 червня 2008 року, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 13000 доларів США на строк по 05 червня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,90 % річних. У червні 2019 року позивач дізналась про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 25395 від 31.10.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з неї боргу у розмірі 8718,09 доларів США на користь ПАТ «Альфа-Банк». Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність суми заборгованості. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31 жовтня 2017 року за № 25395 про стягнення боргу у розмірі 8718,09 доларів США зі [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» таким, що не підлягає виконанню. 18 червня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 червня 2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом, який був виданий 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича копії документів, що були підставою вчинення виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25395, про стягнення зі [PERSON] заборгованості в розмірі 8718,09 доларів США. Відповідач скористався своїм правом на подання заперечень та подав до суду відзив-пояснення, згідно якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не спростовано наявності заборгованості за кредитом, а тому виконавчий напис не підлягає скасуванню з лише з формальних підстав. Вказує на дотримання процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом та вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, адже стаття 50 Закону України «Про нотаріат» зазнала змін та не передбачає обраного позивачем захисту права. 15 квітня 2020 року до суду надійшли копії документів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, витребувані за ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленими наступні обставини. Так, що 5 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0321/0608/45-030 від 05 червня 2008 року (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 13000 доларів США на строк по 05 червня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,90 % річних. У пункті 1.4 Кредитного договору визначено, що кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . За умовами пункту 2.1. Договору кредиту, забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного Договору та інших витрат Банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека Об`єкта нерухомості, що придбавається позичальником за Договором купівлі-продажу, зазначеним в п. 1.4. цього Договору. Також у підпункті 3.1.1. пункту 3.1. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що починаючи з 10.07.2008 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 142,24 долари США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту пункту 3.1. Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа місяці, починаючи з місяці надання кредиту. (т.1 а.с. 9-13) 8 червня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно якої передбачили, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. (т.1 а.с. 191) 31 жовтня 2017 року із заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича звернулось ПАТ «Альфа-Банк». У заві представник ПАТ «Альфа-Банк» просив стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, яка виникла по Кредитному договору, право вимоги за яким було відступлено публічним акціонерним товариством «дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, якому в свою чергу, право вимоги було відступлено публічним акціонерним товариством «Сведбанк», на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року. Заявник просив нотаріуса у зв`язку із простроченням платежів боржником, стягнути зі [PERSON] заборгованість за період з 10 березня 2017 року по 12 вересня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8154,53 долара США та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 563,56 долара США. До заяви ПАТ «Альфа-Банк» додано оригінал Кредитного договору; засвідчену Стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи Стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, та документи представника Стягувача за довіреністю. (т. 1 а.с. 188) 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25395, яким стягнуто зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором за період з 10 березня 2017 року по 12 вересня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8154,53 долара США та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 563,56 долара США. (а.с. 14) Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 3 грудня 2018 року було відкрито виконавче провадження за № 57833726 на підставі виконавчого напису № 25395, виданого 31.10.2017 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення зі [PERSON] суми боргу в розмірі 244803,97 грн. (а.с. 15) За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного зобов`язання, укладеного сторонами шляхом укладання Кредитного договору. Позивач оспорює правомірність вчинення виконавчого напису з огляду на ненадання ПАТ «Альфа-Банк» нотаріусу належних доказів безспірності розміру заявлених грошових вимог до [PERSON] . Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем надано до суду копії квитанції про оплату [PERSON] платежів за Кредитним договором (т.1 а.с. 16-24, 67-89). Позивач зазначає, що ним було сплачено суму у розмірі 6750 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 239967,17 грн, залишок заборгованості за тілом кредиту, на думку позивача, повинен становити 6250,00 доларів США. В той же час з наданого ПАТ «Альфа-Банк» нотаріусу розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по особовим рахункам зазначено (т. 1 а.с. 192 - 235), що останній платіж [PERSON] було здійснено 14.02.2017 в розмірі 150 доларів США та станом на 12 вересня 2017 року платежі за Кредитним договором нею не здійснювались. Аналізуючи надані позивачем копії квитанції (т.1 а.с. 16-24, 67-89) судом встановлено, що [PERSON] не здійснювались фіксовані платежі, визначені підпунктом 3.1.1. пункту 3.1 Кредитного договору у період з 10 березня 2017 року по 12 вересня 2017 року. За таких обставин вбачається, що у [PERSON] дійсно з 10 березня 2017 року утворилась заборгованість за Кредитним договором. В той же час з наданих позивачем копій квитанцій (т.1 а.с. 16-24, 67-89) не вбачається погашення тіла кредиту на суму 6750 доларів США, адже за умовами підпункту 3.1.1. пункту 3.1. Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів фіксованим платежем. Вказані квитанції лише підтверджують факт сплати такого фіксованого платежу без відповідного його розподілу на складові. У зв`язку з викладеним вбачається, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, суд вважає, що у нотаріуса були в наявності докази безспірності розміру заявлених грошових вимог. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Згідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне на підставі ч.9 ст. 158 ЦПК України скасувати забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом.

Outcome: dismissed