Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 23 травня 2009 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання останнім алкогольними напоями, на ґрунті чого між ними виникають сварки, спільне господарство ними не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та повністю суперечитиме її інтересам, а тому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, і стягнути з останнього судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав, просила їх задовольнити і пояснила, що відносини у сімї погіршилися з серпня 2015 року, між нею та відповідачем часто виникають сварки, під час яких останній наносить їй тілесні ушкодження. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і разом з тим пояснив, що позивачка під час сварки наносить тілесні ушкодження йому. У звязку з неодноразовим порушенням відповідачем [PERSON] порядку у залі судового засідання його декілька разів було попереджено про застосування заходів процесуального припису та ухвалою суду за чергове порушення порядку було видалено із залу судового засідання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 травня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 041321, виданим Нуйнівською сільською радою Камінь-Каширського району (а.с. 14). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 5 ). Між сторонами часто виникають сварки та конфлікти, чого вони у судовому засіданні не заперечили. Зокрема, позивачка пояснила, що відповідач наносить їй тілесні ушкодження, а відповідач в свою чергу пояснив, що позивачка наносить йому тілесні ушкодження. Спільне господарство сторони не ведуть, не мають спільного бюджету, позивачка не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та заперечила проти збереження шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для надання сторонам строку для примирення немає і їх шлюб належить розірвати, оскільки стосунки між ними істотно суперечать інтересам позивачки. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй прізвище [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені останньою і документально підтвердженні (а.с. 13) судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved