Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Інвестконсалт» (далі по тексту - відповідач, ПП «Інвестконсалт», підприємство) в якому просив суд стягнути з ПП «Інвестконсалт» на його користь суму збитків у розмірі 244 825,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступні обставини. На початку 2011 року його мати - [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , мати) звернулась до ПП «Інвестконсалт» з проханням провести почеркознавчу експертизу, яка була останнім шансом повернути у свою власність квартиру по справі, в якій вже на той час були програні всі суди. Він з батьком та матір`ю приїхали до офісу з папкою старих документів з оригіналами підписами батька [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , батько), мати розрахувалась за проведення експертизи (4 000 грн) і батько поставив 20 чи 30 підписів на чистому бланку підприємства, як того потребувала процедура. Через деякий час директор [PERSON] зателефонував його батькам і повідомив, що експертиза вказала на не справжність розпису [PERSON] і запросив їх до офісу для укладання договору з підприємством. 22.06.2011 в його присутності мати уклала з ПП «Інвестконсалт» договір № С-22-6-11/1, в його присутності мати передала 8 000 грн (на виконання п. 5.2 договору) в день підписання договору виконавцю Штангею С.Ю. , який в присутності його батьків і робітників офісу передав гроші директору [PERSON] . Також через декілька днів Штангей С.Ю. взяв у матері 12 000 грн на судовий збір, квитанцію не повернули. Згодом Штангей С.Ю. зв`язався з матір`ю і пояснив, що прискіпливий суддя до якого подали позов не згоден з їх експертизою і взяв у матері згідно 5 розділу договору 1 000 доларів США для проведення експертного дослідження в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз, запевнивши при цьому, що їх штатні експерти помилитись не могли. Робітники підприємства переконали їх, що для позитивного вирішення судових спорів потрібні додаткові кошти. Він з батьками був в такому пригніченому стану стані, що погодились на їх послуги. Робота по судовій експертизі була доручена юристу підприємства Ясинській М.О. , на яку його мати 28.07.2011 в його присутності виписала довіреність. Як він дізнався згодом Ясинська М.О. отримала експертизу 08.08.2011 і передала її директору [PERSON] , а пізніше до Дніпровського суду разом з позовною заявою, квитанцією судового збору і іншими документами. Дані Штангей С.Ю. попросив у матері стосовно 5.5. і 5.6 пунктів 6 000 доларів США для швидкого вирішення справи ніби то у цього ж скандального судді Дніпровського району, проте вони не погодились на цю суму, Штангей С.Ю. забрав справу № 2604/565/2012 і передав до Деснянського суду взявши при цьому 9 000 грн. додаткових коштів для вирішення цієї справи, а пізніше коли отримав ухвалу Деснянського суду взяв у матері ще 500 доларів останні по цьому позову. Він в той час, як і мати був приватним підприємцем в працював в Криму, і тому не міг кожен день контролювати роботу підприємства, і підозр не виникало. В кінці 2011 року його родині терміново знадобилась робота в Апеляційному суді Київської області за яку він заплатив гонорар 1 500 доларів (12 000 грн в той час) і 3 000 доларів грошових коштів для позитивного вирішення справи стосовно 5-го розділу договору, і в той же час було запропоновано укласти ще один договір по дачним ділянкам в Васильківському районі Київської області. 18.01.2012 мати в його присутності уклала з підприємством другий договір № С-18-01-12/1, за який мати також заплатила 8 000 грн. гонорару і 1 500 доларів США додаткових коштів стосовно п. 5 розділу договору та 8 000 грн судового збору, за два позови. [INFO] його мати померла. [INFO] помер його батько. Станом на дату подання позову, відповідачем жодний дій на виконання умов вказаних договорів не вчинено і навіть навпаки директор [PERSON] , його адвокат Штангей С.Ю. та юрист Ясинська М.О. навмисно брехали його родині і йому про результати експертизи, приховували на надавали неправдиві відомості про розгляд судових справ та винесені по ним рішення. Вводили в оману, повідомляючи про вчинення ними певних процесуальних дій, які на справді не вчинялись. Разом з тим, на виконання умов вказаних договорів, його родина сплатила відповідачу кошти на загальну суму 7 500 доларів США та 49 000 грн. 24.02.2016 він отримав свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про спадкування він є єдиним спадкоємцем. В 2016 року він відшукав директора підприємства і нагадав йому про розділ сьомий двох договорів. Директор підприємства пообіцяв відшкодувати йому збитки, розібратися з виконавцями - Штангеем С.Ю. та ЯсинськоюМ.О. і передати йому оригінали експертного дослідження № 11/01-06/9487-11 його батька, але до цього часу своїх обіцянок не виконав ні письмових ні словесних. У зв`язку із невиконанням умов вказаних договорів з його мамою було завдано збитків на загальну суму 7 500 доларів США ( 7 500 * 26,11 = 195 825,00 грн.) та 49 000 грн. = 244 825 грн. Також завдяки жадобі та обману персоналу підприємства втрачений їхній сімейний бізнес разом з майстернею, верстатами, сировиною і промисловим обладнанням. Ухвалою суду від 05.06.2019 відкрито провадження у справі та справа призначена в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.06.2020 призначено справу до судового розгляду по суті, та закрито підготовче провадження. У судовому засіданні, яке відбулось 02.06.2021 позивач підтримав свою позовну заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Відповідач про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, проте в судове засідання не прибув та причин своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов від нього до суду не надходив. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений у відповідності до вимог ЦПК України про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи та її перебування у суді майже два роки, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 22.06.2011 року [PERSON] (клієнт) та Приватне підприємство «Інвестконсалт» (виконавець) уклали договір № С-22-06-11/1 про надання правової допомоги (а.с. 16). Відповідно до Розділу 1 договору - Предмет договору: П. 1.1.1. «Правова допомога» - надання консультацій з питань чинного законодавства, здійснення захисту прав та інтересів Клієнта, сприяння застосуванню державного примусу і реалізації юридичної відповідальності осіб, що вдаються до протиправних дій щодо Клієнта», П. 1.1.2. «Консультація» - це складова частина правової допомоги, яка включає отримання Клієнтом відповіді на конкретні запитання, що стосуються українського законодавства або пояснення певних теоретичних та/або практичних аспектів», П. 1.1.3. «Представництво» - це правовідношення, в якому виконавець (представник) зобов`язаний або має право вчиняти юридично значимі дії від імені, в інтересах та за рахунок клієнта. П. 1.1.6 «Гонорар» - передбачена договором про надання правової допомоги винагорода за проведені виконавцем дії по наданню правової допомоги; гонорар не включає кошти, що вносяться клієнтом та/або його представником для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору. П.1.2. За дорученням клієнта, Виконавець зобов`язується надати зазначену нижче правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити її в строк та на умовах передбачених даним договором. П.1.3. Правова допомога, що підлягає наданню за дорученням клієнта, виключно передбачає: 1.3.1 підготовка документів для подання до суду та представництво інтересів клієнта в Деснянському районному суді м. Києва по цивільній справі за позовом до [PERSON] щодо розірвання договору дарування; 1.3.2. інші юридичні послуги, надання яких буде передбачено додатковими угодами до даного договору. В розділі 5 договору - Оплата послуг та порядок розрахунків вказане наступне: П. 5.1. За надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцю гонорар. П. 5.2 Гонорар, що підлягає сплаті виконавцю становить 12 000,00 грн. (з ПДВ) та має бути сплачений на виконавцю наступним чином: - 8 000,00 грн мають бути сплачені в день укладання даного Договору, - 4 000,00 грн - маються бути сплачені не пізніше 3-х робочих днів після прийняття судом рішення по справі. П. 5.3. Окрім гонорару, клієнт відшкодовує такі фактичні витрати виконавця, що також ним мають бути занесені до рахунку: П. 5.3.1. Витрати, що пов`язані з виїздом виконавця за межі м. Києва для виконання доручень клієнта, витрати пов`язані з відрядженням, транспортні витрати, тощо). П. 5.3.2 Витрати на оплату послуг третіх осіб (консультації спеціалістів, експертів, аудиторів, послуги перекладів, витрати з нотаріального посвідчення документів), що були необхідні виконавцеві для виконання доручення клієнта. П. 5.4. - Відшкодування витрат проводиться відповідно до документів, які підтверджуються понесені витрати, що надаються виконавцем. Відповідно до п. 7.1 Розділу 7 договору - Договір набирає чинності з моменту підписання договору та скріплення його печатками сторін, та до винесення рішення судом першої інстанції. Як встановлено судом 18.01.2012 року [PERSON] (клієнт) та Приватне підприємство «Інвестконсалт» (виконавець) уклали договір № С-18-01-12/1 про надання правової допомоги (а.с. 4). Відповідно до Розділу 1 договору - Предмет договору: П.1.2. За дорученням клієнта, Виконавець зобов`язується надати зазначену нижче правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити її в строк та на умовах передбачених даним договором. П.1.3. Правова допомога, що підлягає наданню за дорученням клієнта, виключно передбачає: 1.3.1. правова допомога при підготовці документів для подання до Васильківського міськрайонного суді м. Києва. 1.3.2. правова дорога при підготовці документів до Апеляційного суду Київської області. 1.3.3. інші юридичні послуги, надання яких буде передбачено додатковими угодами до даного договору. В розділі 5 договору - Оплата послуг та порядок розрахунків вказане наступне: П. 5.1. За надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцю гонорар. П. 5.2 Гонорар, що підлягає сплаті виконавцю становить 8 000,00 грн. з ПДВ та підлягає сплаті в день підписання договору. П. 5.3. Окрім гонорару, клієнт відшкодовує такі фактичні витрати виконавця, що також ним мають бути занесені до рахунку: П. 5.3.1. Витрати, що пов`язані з виїздом виконавця за межі м. Києва для виконання доручень клієнта, витрати пов`язані з відрядженням, транспортні витрати, тощо). П. 5.3.2 Витрати на оплату послуг третіх осіб (консультації спеціалістів, експертів, аудиторів, послуги перекладів, витрати з нотаріального посвідчення документів), що були необхідні виконавцеві для виконання доручення клієнта. П.5.4. Відшкодування витрат проводиться відповідно до документів, які підтверджуються понесені витрати, що надаються виконавцем. Відповідно до п. 7.1 Розділу 7 договору - Договір набирає чинності з моменту підписання договору та скріплення його печатками сторін, та до винесення рішення судом першої інстанції. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Штангей С.Ю. (юрист відповідача) діючи в інтересах [PERSON] звертався до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання недійсним правочину (а.с. 46). Також з матеріалів справи встановлено, що адвокат Штангей С.Ю. (юрист відповідача) діючи в інтересах [PERSON] підготував апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2011 по справі № 2-106/11 (а.с. 75). 19.01.2012 на рахунок відповідача сплачено 8 000 грн за договором № С-18-01-12/1 про надання правової допомоги, що підтверджується чеком (а.с. 70). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст . 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Надані позивачем СД-диски з аудіо файлами не є достатніми доказами для підтвердження здійснення оплати відповідачу у заявленому позивачем розмірі. Дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності суд приходить до висновку, що позивачем на підтвердження власних доводів про сплату відповідачу за договором про надання правової допомоги грошових коштів у розмірі 244 825,00 грн. не надано відповідних доказів. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10). Позивач є спадкоємцем [PERSON] , що підтверджено даними ним доказами, заповітом, витягом з спадкового реєстру (а.с. 7,8). Оскільки згідно із ч. 3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором. Надаючи правову оцінку умовам договору, суд зазначає, що договір укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, мати позивача погодилася з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються. Питання про розірвання договору впродовж цього часу не ставилось. Матеріалами судової справи підтверджено, що на виконання укладених із договорів, відповідно до предмету кожного договору адвокат складав від імені батька позивача процесуальні документи та виконував передбачені договором та погоджені дії. Дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності суд приходить до висновку, що позивачем на підтвердження власних доводів про невиконання договорів не надано відповідних доказів. Суд звертає увагу позивача на те, що ним дещо помилково сприймається очікуваний результат послуг за договором правової допомоги. Реалізація адвокатом своїх повноважень в межах доручення не завжди являє той бажаний для клієнта результат, який він хоче отримати. Зокрема, у статті 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 р. № 3460-VI міститься поняття правових послуг. Це надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. Отже, правова допомога є послугою, яка може включати певний обсяг дій, направлених на реалізацію і захист прав, свобод та законних інтересів особи, її представництво у судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування. Обсяг таких дій (повноважень адвоката), порядок їх реалізації передбачений договором з адвокатом і нормами чинного законодавства. Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виходячи з приписів норм стст. 623, 906 ЦК України тягар доказування факту невиконання або неналежного виконання договору про надання послуг покладається на замовника послуг. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи доводи позивача про невиконання адвокатом умов договорів про надання правової допомоги, неналежне виконання професійних обов`язків, сплата адвокату коштів у розмірі 244 825,00 грн. не знайшли свого підтвердження. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 244 825,00 грн. на користь позивача, що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог за позовом. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат позивачу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed