Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У травні 2017 року ФГ «Щиглик Валентин Володимирович» звернулось до суду з позовом до МПП «Фірма Гарант», [PERSON], [PERSON] про визнання договору оренди недійсним, так як позивач є орендарем земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, унаслідок укладення договорів оренди землі від 01.04.2011 з відповідачами [PERSON] та [PERSON]. В період дії вищезазначених договорів оренди, МПП «Фірма Гарант» в березні 2015 року, уклало договори оренди з [PERSON] та [PERSON] на ці ж земельні ділянки, що перебувають в оренді в ФГ «Щиглик Валентин Володимирович». Позивач вважає, що його переважне право на продовження договору оренди землі порушено, тому просить визнати недійсними договори оренди між МПП «Фірма Гарант» та [PERSON], [PERSON]. Також просить стягнути судові витрати з відповідача. Представник позивача ФГ «Щиглик Валентин Володимирович» - [PERSON], підтримує позовні вимоги. Просить визнати недійсним договори оренди. Представник позивача ФГ «Щиглик Валентин Володимирович» - [PERSON], підтримує позовні вимоги. Просить визнати недійсним договори оренди. Представник відповідачів МПП «Фірма Гарант», [PERSON] - [PERSON], заперечила проти позовних вимог. Пояснила, що позивачем у позовній заяві не зазначено який саме договір оренди треба визнати не дійсним, відсутні реквізити договору та самі договори, які позивач просить визнати недійсним, тому вважає, відповідачі не порушували прав позивача. Представник відповідача МПП «Фірма Гарант» - [PERSON], заперечив проти позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви, необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] укладено договори оренди землі від 01.04.2011 на земельні ділянки площею 3,9575 кожна, на території Пологівської сільської ради Теплицького району, строком на 10 років(а.с. 56-67). Дані земельні ділянки належать [PERSON] та [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки ВН № 218072, ВН № 817564. Суд не бере до уваги, подану позивачем та відповідачем, інформацію про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок від 2011 року(а.с. 158), оскільки докази, які надані на підтвердження цієї інформації є суперечливими між собою, недостовірними та недостатніми. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу\~ст.\~215\~ЦК України\~-\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частиною\~першою \~третьою,\~пятою та\~шостою статті\~203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України - відносини щодо найму(оренди) земельної ділянки регулюються законом. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже суд\~приходить до\~висновку,\~про те,\~що позивач\~у позовній\~заяві просить\~визнати недійсними\~договори оренди,\~які укладені\~між відповідачами,\~проте ним\~не доведено\~в судовому\~засіданні допустимими,\~достовірними та\~достатніми доказами\~обставин,\~щодо укладання\~оспорюваних договорів\~оренди землі\~між відповідачами\~у березні\~2015\~року чи\~їх існування\~взагалі,\~тому відповідачами\~права позивача\~в розумінні\~ст.\~15\~ЦК України\~не порушено, як\~наслідок відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed