Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] пред'явила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06 червня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають і знаходяться на утриманні позивача, проте відповідач, проживаючи окремо від них з дитиною з квітня 2013 року, не бере участі у вихованні і витратах необхідних для їх виховання, хоча має такий обов'язок, тому позивач просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 660,00 грн. на місяць і додаткових витрат в сумі 310,00 грн. на місяць до досягнення донькою повноліття та аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 529,50 грн. на місяць і додаткових витрат в сумі 59,00 грн. на місяць до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду 02 липня 2014 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримуючи свої вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у поданій через канцелярію суду 02 липня 2014 року заяві позов визнав у повному обсязі зі стягненням аліментів і додаткових витрат у твердій грошовій сумі, зазначивши, що працює оперуповноваженим Дніпропетровського МУ ГМУВС України у Дніпропетровській області та вважає доцільним виплачувати на доньку і сина аліменти і додаткові витрати у твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 270, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 6). Сторони є батьками, народжених у цьому шлюбі дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження в копії (а.с.7, 8). Діти проживають разом із матір'ю та перебувають на її утриманні, що визнано відповідачем у поданій заяві (а.с.17). Позивач, працює на посаді адміністратора у ФОП [PERSON] з 01 вересня 2013 року та отримує заробітну плату в розмірі 1250,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи від 10 червня 2014 року №10/06/14 за період з грудня 2013 року по травень 2014 року (а.с.9). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює на посаді оперуповноваженого в Дніпропетровському МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та за період з січня 2014 року по червень 2014 року отримав сукупний дохід в розмірі 17492,60 грн., про що свідчить довідка про доходи з місця роботи №2828 (а.с.18). Інших осіб на утриманні, окрім, доньки [PERSON] та сина [PERSON], відповідач не має, про що зазначив у поданій суду 02 липня 2014 року заяві. Одночасно судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з дітьми не проживає, регулярного утримання їм не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведеного, з огляду на заяву відповідача, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги обов'язок участі обох батьків у матеріальному утриманні дітей, матеріальний стан та стан здоров'я дітей, матеріальний стан та стан здоров'я з платника аліментів, який є працездатним, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, визнання позову відповідачем у повному обсязі, а відтак, суд вважає можливим визначити розмір стягуваних аліментів на доньку [PERSON] у сумі 660,00 грн. щомісяця, та сина [PERSON] - у сумі 529,50 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 15 квітня 2014 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.ч.1-2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено судом, донька сторін [PERSON] станом на червень 2014 року відвідує МКЗК Дніпропетровську дитячу музичну школу №17 по класу естрадного вокалу та класу фортепіано, де оплата з вересня 2013 року по травень 2014 року складає 220,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою закладу від 12 червня 2014 року №57 (а.с.10), а також курси англійської мови, вартість яких складає 400,00 грн. на місяць. Син сторін [PERSON] відвідує дитячий дошкільний навчальний заклад, розмір оплати в якому щомісяця складає 117,00 грн., про що свідчать квитанції (а.с.11) та що визнано у поданій заяві від 02 липня 2014 року відповідачем. Відтак, суд приходить до висновку про наявність додаткових, окрім, аліментних витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дітей та обґрунтованість їх щомісячного розміру, обов'язок сплати яких визнаний і відповідачем, тому позовні вимог в цій частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved