Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначив про те, що із 09 вересня 1983 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у нього з [PERSON] не склалося. Між сторонами почали виникати сварки, які були викликані різним відношенням до життя та ведення домашнього господарства. Відповідач почала відвідувати нетрадиційну релігійну громаду та припинила цікавитися справами сімї. Із 2012 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарства, не підтримують подружні відносини. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, оскільки він носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, задовольнити позов, й вказав, що понесені ним судові витрати з відповідача стягувати не потрібно. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 вересня 1983 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис за № 876. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с.5). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дітей не мають. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони із 2012 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] із [PERSON] не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved