overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про звільнення її від обов`язків опікуна малолітнього [PERSON] , [INFO] з огляду на те, що батько останнього звільнився з місць позбавлення волі, на даний час проживає разом із сином і займається вихованням дитини. Таким чином, відновлено батьківське піклування щодо малолітньої дитини з боку батька, а отже відпала необхідність сторонньої опіки. [PERSON] та [PERSON] підтримали заяву в судовому засіданні, підтвердили можливість та бажання батька належним чином виконувати батьківські обов`язки. Представник Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації не заперечувала щодо доцільності припинення опіки, при цьому акцентувала увагу батька дитини на необхідності дотримання рекомендацій служби у справах дітей та можливих негативних наслідків ігнорування батьківськими обов`язками. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року задоволено позов [PERSON] та позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням, крім іншого, позивача [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] . Згідно довідки про звільнення Серії КИВ №17418 [PERSON] звільнився умовно-достроково з місць позбавлення волі на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2019 року. Ст. 75 ЦК України визначає добровільність відносин опіки та піклування, оскільки за цією статтею суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. За ст. 76 ЦК України, опіка припиняється у разі передачі малолітньої особи батькам. У відповідності до ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Судом встановлено та підтверджено в судовому засіданні учасниками справи, що батько дитини [PERSON] не позбавлений батьківських прав, а отже зобов`язаний та має бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно висновку Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.05.2019 року є доцільним повернути [PERSON] батьківські права по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, оцінюючи в судовому засіданні зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Обставини на які посилалися заявник повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 10 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було укладено шлюб між сторонами по справі, про що було зроблено актовий запис за №315. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 27 червня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивачка не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. До суду подав заяву у якій вказав, що позов визнає, просив справу слухати без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що зроблений актовий запис №315. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження прізвище у подружжя [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 5 лютого 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.06.2008 року у розмірі 15 922 грн. 91 коп. та суми сплаченого судового збору у розмірі 1 762 грн. В обґрунтування своїх вимог заявник посилалась на те, що не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та не отримувала викликів до суду. Таким чином про ухвалення заочного рішення дізналася лише 27.05.2019 року з інтернет-сайтів «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень. Крім того, посилалась на те, що до винесення судом рішення нею було сплачено у добровільному порядку 18 565 грн. 64 коп. усієї суми заборгованості, яка існувала перед позивачем. Таким чином, судом не було враховано факт повної оплати заборгованості. Представник заявника подав до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, суд вважає можливим розгляд заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення за відсутності представника заявника та представника АТ КБ «ПриватБанк». За ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, підтвердження вручення відповідачу судової повістки та повторного виклику в судове засідання відсутні. Також, представником заявника подано копію квитанції від 16.11.2018 року про перерахування 18 565 грн. 64 коп. в рахунок суми заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» та довідку від 24.10.2019 року про те, що [PERSON] станом на 24.10.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». На думку відповідача ці обставини при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами які є у справі, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим. Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 01 грудня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №797, зареєстровано шлюб з відповідачем. Посилалась, що [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач на підставі ст. 126 СК України, який на даний час проживає з нею. Відносини з відповідачем погіршилися через зловживання ним спиртних напоїв, який у нетверезому стані постійно вчиняв сварки, через що сімейне життя стало нестерпним, не цікавився своєю сім`єю, не приймав участі у її забезпеченні. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо один від одного, спільного бюджету не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство у сторін не ведеться, мешкають окремо один від одного, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 листопада 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 507, зареєстровано шлюб з відповідачем. Посилалась, що у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, чоловік не приймав участі у веденні домашнього господарства, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, через що постійно виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з січня 2017 року, мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з січня 2017 року, спільне господарство у сторін не ведеться, мешкають окремо один від одного, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 15.03.2002 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 15.03.2002 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 15.03.2002 року, актовий запис № 316, виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 7). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року№ 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 15.10.2016 року, зареєстрованого у Хортицькому районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 386. Від вказаного шлюбу подружжя дітей не має. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем згодом не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення не згодна. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 15.10.2016 року у Хортицькому районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 386 від 15.10.2016 року. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 22 травня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Так як дитина знаходиться на утриманні позивача і батько матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, подали відзив, згідно якого позов визнали, просили задовольнити, та проводити розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 22 травня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.11.2017 року було розірвано. Від вказаного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області № 870 від 11.05.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Малолітня дитина проживає за місцем реєстрації матері. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved