Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

У червні 2018 року Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення з незаконно займаної кімнати в гуртожитку. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що КП «Жилсервіс-5»ДМР є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] . Зазначив, що 26 червня 2015 року між сторонами було укладено Договір відповідального зберігання (з правом користування), згідно умов якого позивач передав відповідачці на зберігання кімнату [ADDRESS] . Вказує, що 23 травня 2018 року представники позивача звернулися до [PERSON] з вимогою повернути спірну кімнату до 25 травня 2018 року, однак остання відмовилася від виконання умов Договору, залишивши кімнату для особистого користування. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просили виселити [PERSON] з незаконно зайнятої кімнати [ADDRESS] , без надання іншого житла. Ухвалою судді від 04 липня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 26 червня 2015 року між сторонами було укладено Договір відповідального зберігання (з правом користування), яким [PERSON] передано на відповідальне зберігання наступне майно: житлову кімнату № 420 (площею 16,3 кв.м) у [ADDRESS] ). Строк зберігання 6 місяців. Факт передачі майна було оформлено Актом прийому-передачі від 26.06.2015 року, підписаного стороанми. Також судом встановлено, що 23 травня 2018 року на ім`я [PERSON] директором Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради було направлено письмове попередження про добровільне звільнення спірної кімнати в строк до 25.05.2018 року. Як вказує позивач у позові та пояснив представник позивача у судовому засіданні відповідачка до теперішнього часу передане на відповідальне зберігання майно не повернула та продовжує користуватися кімнатою без відповідних правових підстав. Дана обставина не заперечується й самою відповідачкою [PERSON] у судовому засіданні. Згідно cт. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідност.942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до положень cт.949ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Згідно зі cт.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Як випливає зі змісту ч. 1 та ч. 2ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.ст. 77-81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним порушення відповідачкою [PERSON] умов Договору відповідального зберігання від 26.06.2015 року, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved