overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.09.2013 року, від якого дітей не мають. Через несумісність характерів та різні погляди на життя сімейні відносини не склалися, тому проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей сторони не мають. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинені, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, яке приймається судом, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.07.2011 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. З лютого 2014 року між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 23.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинені, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятись сторони не бажають, мір для цього не приймають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, яке приймається судом, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визначити йому, [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: 08500, Київська обл., м.Фастів, вул. Ломоносова, 50. додатковий строк протягом шести місяців достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 07 грудня 2010 року. Позовні вимоги мотивує тим, що його батько, [PERSON], помер 07 грудня 2010 року, відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON] та дружина - [PERSON]. Позивач, як спадкоємець першої черги в установлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини не зявився, оскільки працює на роботі повязаній з постійними відрядженнями. Відповідачі також не звертались, в установлений законом строк до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому зазначав, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали суду клопотання, в якому зазначили, що проти задоволення позову не заперечують, просять розглядати справу без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], помер 07 грудня 2010року. Позивач, як спадкоємець першої черги в установлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки працює на роботі повязаній з постійними відрядженнями. Позивач просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, в звязку із чим вважає за необхідне визначити позивачеві додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом терміном в шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 1988 року уклав шлюб з [PERSON]в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3400. На теперішній час вони спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згоден. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 10 вересня 1988 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3400. Фактично шлюбні відносини сторони припинили та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 25 серпня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за № 365. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором. При цьому, позивач посилався на те, що відповідач не виконує умови укладеного договору, через що він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представником позивача до суду надано письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13.06.2006 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8В_49.29/00755/06-ТК, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9925,00 гривень з розрахунку 24 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.06.2006 року до повного виконання зобов»язання перед кредитором. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1441 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON]). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення у порядку регресу матеріальної шкоди у розмірі 8 013,70 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 листопада 2012 року з вини відповідача, який керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля Мазда, д.н.з. [NUMBER], [PERSON], яка є страхувальником позивача за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 30.12.2012 року. Представник позивача у ході розгляду даної справи позов підтримав. Відповідач заперечував проти задоволення позову, вказав на те, що на момент ДТП, діяв страховий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був виданий ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»; у зв'язку з цим до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ «Страхова компанія «Лафорт». Представник третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, у судове засідання не з'явився, що свідчить про наявність підстав для проведення судового розгляду у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, що 24 листопада 2012 року в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Мазда, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Фольксваген, д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON]. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва та довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9113447 від 24.11.2012 року зазначена ДТП сталась у зв'язку з порушенням водієм [PERSON] вимог пунктів 12.1, 12.3, 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (а.с. 9, 10). Внаслідок неправомірних дій [PERSON] належний [PERSON] автомобіль отримав механічні ушкодження. Із розрахунку суми страхового відшкодування, що був складений ПАТ «СК «УСГ» вбачається, що збиток, завданий пошкодженням автомобіля Мазда, складає 8 975,33 грн.; відтак, при вирахуванні франшизи, страхове відшкодування за договором склало 8 013,70 грн. (а.с.18). Наявне у матеріалах справи платіжне доручення №16260 від 07.12.2012 року свідчить про те, що вказане страхове відшкодування позивачем було сплачено (а.с. 20). Відтак, враховуючи вину [PERSON] у настанні вказаної ДТП, ПАТ «СК «УСГ»,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є власником вказаного домоволодіння. Разом з тим, в будинку була зареєстрована відповідачка. У зазначеному будинку відповідачка не проживає з 01 вересня 2011 року і теперішнє місце її проживання невідоме. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку, оскільки остання там не проживає тривалий час, її особистих речей в будинку не має, вона не виконує зобов'язання, пов'язані з утриманням будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Через неявку у судове засідання відповідачка за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача та підтвердили, що з 01 вересня 2011 року відповідачка по справі за вказаною адресою не проживає, її особистих речей в будинку не зберігається. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] згідно договору дарування. Крім нього в зазначеному будинку зареєстрована відповідачка. Згідно акту квартального Виконавчого комітету Сартанської селищної ради від 27 травня 2014 року відповідачка з 01 вересня 2011 року в спірному будинку не проживає, її особистих речей в будинку не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідачка не проживає в спірному будинку понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратила право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, посилалася на те, що 10 листопада 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дітей. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій вона просить, справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання від відповідача надійшла заява в якій він просить, справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки на даний час не працює та сплачувати аліменти у нього не має можливості. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 10 листопада 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 3,4). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на теперішній час не працює (а. с.21). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дітей в судовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, тому що відповідач будучи батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатним, тому може надавати таку допомогу дітям. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суд у підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved