Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича за № 47278 від 16.09.2020 року про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості за кредитним договором № 1925997 від 21.01.2020 року в розмірі 8060 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. на підставі виконавчого напису нотаріуса за № 47278, виданого 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63140268, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів за кредитним договором № 1925997 від 21.01.2020 року , укладеним між ним та ТОВ «Міолан» в суммі 8060 грн. 00 коп. Про даний факт він дізнався у листопаді 2020 року під час здійснення відрахувань з заробітної плати за місцем роботи. Позивач посилався на той факт, що він не укладав кредитного договору, не отримував коштів за кредитним договором №1925997 та не має заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами України, а саме - нотаріус не повідомляв його про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису; виконавчий напис вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та її розміру. Ухвалою суду Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального окруїу Горая Олега Станіславовича належним чином завірені копії виконавчого напису № 47278 від 16.09.2020 року та матеріалів нотаріальної справи, за яким було вчинено виконавчий напис про стягнення коштів з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Ухвалою суду Автозаводського районного суду від 19.01.2021 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 63140268 з виконання виконавчого напису нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. за № 47278 від 16.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості в розмірі 8 060,00 грн. Ухвалою суду від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 02.08.2021 року відмовлено представнику відповідача ТОВ «Мілоан» в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року здійснено виюшк відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву в якій прохали суд справу слухати за їх відсутності, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 березня 2021 року до суду направили відзив на позовну заяву та просили справу розглядати без їх участі. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання Не з`явився, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на адресу суду не направив. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на адресу суду не направив. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гррай О.С. вчинено виконавчий напис № 47278 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості в розмірі 8 060,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 28.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63140268 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Вирішуючи спір, суд ураховує наступне: Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). В статтях 87-91 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Щодо строків давності для вимоги, за якою видається виконавчий напис, суд зазначає наступне. За приписами норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строки давності для вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановлюються виключно законом, а не договором. Також згідно норм статті стаття 88 Закону України «Про нотаріат» обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. В свою чергу, відповідно до п. 2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року по справі 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) вказала, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів і є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника. Разом із тим, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору між стягувачем та боржником щодо заборгованості. Відповідачем не спростовані аргументи позивача про те, що позивачу не була направлена вимога про сплату боргу, а заборгованість є безспірною. Також суд не отримав підтвердження направлення боржнику повідомлення від приватного нотаріуса про звернення до нього за вчиненням виконавчого напису. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов піддягає до задоволення, а виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 16.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 47278 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості за кредитним договором № 1925997 від 21.01.2020 року в еумі 8 060 грн. 00 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. у відшкодування сплаченого ним судового збору. Ураховуючи вищевикладене, відповідно до статтей263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved