Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розподілити та виділити в натурі нерухоме майно, а саме житлові будинки з відповідними господарськими спорудами та будівлями, які розташовані в м.Маріуполі Донецької області по вул.Станційній, 3, які належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної дольової власності. Крім того, позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок (літ. А-1), який складається з житлових кімнат (літ.1-2, 1-3) жилою площе. 26,9 кв.м., кухні (літ 1-1) сеней (літ.І), загальною площею 4,9кв.м., літню кухню (літ. Б-1), сарай (літ. В-1), навіс (лі. Д-1, К-1), вбиральню (літ. И-1), огорожу (№ 1,2), замощення (І), які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна. Просила визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок (літ. Е-1) літню кухню (літ.Ж-1), вбиральню (літ. З-1), огорожу (№ 3-6), замощення (літ. ІІ) , які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна. Право спільної часткової власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, яке розташоване в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, - припинити. В обґрунтування вимог зазначила, що їй відповідно до свідоцтва на право власності за заповітом належить 10/25 частини домоволодіння з відповідними до нього господарськими та дворовими будівлями та спорудами, які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3. Власником 15-25 частки домоволодіння з господарськими та дворовими спорудами є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину. Право власності співвласників, набуте в порядку спадкування у відповідності з частками на домоволодіння та оформлене у вигляді свідоцтва на право спадщину зареєстроване в КП «Маріупольське БТІ», підтверджуюче право власності на 15/25 частки та його реєстрації, знаходяться у відповідача по справі. Нерухоме майно, яке розташоване в м.Маріуполі по вул. Стаційна, 3, складається з двох одноповерхових жилих домів (літ.А-1, Е-1) загальною жилою площею 55,0 кв.м., двох літніх кухонь (лі. Б-1, Ж-1) сараїв (літ. З-1, И-1), огорожі (літ. № 1-6), замощення (літ. І, ІІ). Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради від 11.02.1987 року № 99, було затверджено акт приймання до експлуатації жилого будинку (літ. А-1) в м.Маріуполі по вул. Стаційна, 3, збудований батьком позивачки [PERSON]. Цим же рішенням було оформлене право власності на цей жилий дім, сені, літню кухню (літ.Б-1), сарай (літ.В-1), навіс (літ.Д-1) та вирішено питання про видачу свідоцтва про право особистої власності на вказані будівлі , які складають 10/25 частки від всього домоволодіння. Долі іншого співвласника [PERSON], який помер 17.02.2006 року складала 15/25 частки, які були успадковані його дочкою [PERSON], яке складається з жилого будинку (літ. Е-1), літньої кухні (літ.Ж-1), вбиральні, огорожі та замощення. На теперішній час у сторін по справі виникли конфлікти з приводу користування земельними ділянками, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. У ході судового розгляду позивачка уточнила позовні вимоги, в яких просила розділити та виділити в натурі нерухоме майно, а саме житлові будинки з відповідними господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Станційній, 3, які належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної дольової власності. Просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме жилий будинок (літ. А-1, який складається з жилих кімнат (літ. 1-2, 1-3) жилою площею 26,9 кв.м., кухні (літ.1-1) сеней (літ. І),загальною площею 44,9 кв.м., літню кухню (літ. Б-1), сарай (літ. В-1), навіс (літ. Д-1, К-1), вбиральню (літ. И-1), огорожу (№1), які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул.Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна, також просила визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок (літ. Е-1) жилою площею 28,1 кв.м., літню кухню (літ.Ж-1), вбиральню (літ. З-1), замощення (літ. ІІ), яке складається з плит, завдовжки 22,15 м., шириною 1,15 м. та примикає до замощення (літ. ІІ ) до глибини ділянки, які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна. Крім того, просила право спільної часткової власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, яке розташоване в м.Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, - припинити. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов [PERSON] не визнала, заперечувала проти його задоволення, вважала доводи представника позивачки та посилання необґрунтованими. Надала суду заперечення, в яких вказано, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2007 року № 2-284 та витягну від 29.03.2007 року № 14073894 їй належить 15/25 долі в домоволодінні по вул.Станційній, 9. Згідно її технічного паспорту виданого КП «БТІ» від 02.11.2006 року, крім будівель та споруд (житловий будинок літ. Е-1, е, е1, Ж, З, замощення 2, огорожі, до складу її нерухомого майна також входить дві огорожі № 1 та № 2 та замощення(І). за часи користування спадковим майном, кожен з них користувався своєю частиною домоволодіння, однак вхід до земельної ділянки, на якій розташоване успадковане нерухоме майно можливо здійснювати лише з вул. Станційної, а саме через хвіртку №1 та проходити по замощенню 1. Так, з технічного паспорту вбачається, що спадкове майно розташоване на земельній ділянці, вихід (вхід) з якої відбувається лише з вул..Станційної,з інших трьох сторін розташовані інші житлові будинки. Вказане в позовній заяві, що 10/25 частини вказаного домоволодіння включає в себе : житловий будинок літ.А-1 (1,2,1-3) житловою площею 26,9 кв.м., кухня (літ.1-1), сіни (літ.1), загальною площею кв.м., літня кухня (літ. Б-1), сарай літ.В-1, навіс (літ. Д-1, К-1), вбиральня (літ. І-1), огорожа (№1,2), замощення (1). Таким чином, якщо огорожу № 1 та замощення 1 буде передано у власність позивачу, то це спричинить порушення її прав, як власника нерухомого майна, оскільки вона не матиме вільного входу/виходу через хвіртку в спірній огорожі та проходу по замощенню до свого будинку. Усі позовні вимоги були обєднані у одне провадження. У судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги за власним позовом, пояснивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2007 №2-684 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.03.2007 №14073894 вона є власником 15/25 частини домоволодіння №3 по вул. Станційної в м. Маріуполі, а саме: житловий будинок літ. Е-1, житловою площею 28,1 кв. м. з господарськими будівлями літ. е та літ. Е1; замощення І-ІІ; огорожа частково 1, 3, 4, 5, 6; літня кухня літ. Ж-1; убиральня літ. 3. Співвласником зазначеного домоволодіння є відповідачка - [PERSON], якій належить 10/25 частини в домоволодінні №3 по вул. Станційній з господарськими будівлями та спорудами. За часи користування спадковим майном, кожен з них користувався своєю частиною домоволодіння, так склався порядок користування. У своїй позовній заяві [PERSON] посилалась на те, що між ними є спір з приводу земельної ділянки, тому виникла необхідність виділу її частки з спільного майна. На її замовлення, експертом [PERSON] було розроблено експертизу щодо розділу земельної ділянки №3 по вул. Станційній в Іллічівському (Кальміуському.) районі м. Маріуполя відповідно до ідеальних часток та з урахуванням історично складеного порядку користування, державним вимогам будівельним норм (ДБН). Схематично зазначено у Додатку №1 до Висновку №26 від 20.05.2011 (додається). На Схемі розподілу земельної ділянки додатку №1 до висновку №26 від 20.05.2011р. відображено схематично відокремлення одного домоволодіння від іншого та розділ земельних ділянок відповідно до ідеальних часток. Із схеми вбачається, що довжина огорожі №1 (відповідно до технічного паспорту БТІ від 02.11.2006 громадянки [PERSON]В.) всього складає 14,15 м, з них: 3,5 м це заїзд до домоволодіння [PERSON] та огорода №1, що складає 10,65 м. Виходячи з технічного паспорту БТІ від 26.05.2011 [PERSON] ширина земельної ділянки зі сторони вул. Станційній складає 14,15 м, а довжина огорожі №1 складає 14,0 м. Скільки ж залишається хвіртки (заїзду) до свого домоволодіння [PERSON], лише 15 см. Відповідно до експертизи [PERSON], ширина хвіртки (заїзду) з урахуванням протипожежних норм повинна складати не менше 3,5 м.. Тобто, відповідно до технічного паспорту ширина хвіртки (заїзду) не відповідає протипожежним нормам. Тому задовольнити позов [PERSON] не вбачається можливим за цих підстав. Всі ці дані важливі для з'ясування, скільки залишиться метрів проходу до її домоволодіння. До того ж, огорожа №1 некапітальна, її можливо пересувати, що може спричинити зменшення проходу до домоволодіння [PERSON] та порушення її прав власності на використання її домоволодіння, чи взагалі не уможливити прохід. Про це [PERSON] вже її повідомила тому і вона звернулась з таким позовом до суду. Просила розділити та виділити в натурі нерухоме майно належне їй на праві власності, а саме: виділити 15/25 частки житлового будинку в ціле з господарськими будівлями та спорудами, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. Станційна, 3, а саме: житловий будинок літ. Е-1, житловою площею 28,1 кв. м. з господарськими будівлями літ. е та літ. е1; повністю огорожі 3, 4, 5, 6; літню кухня літ. Ж-1; убиральня літ. 3; до зазначеного домоволодіння з урахуванням протипожежних норм шириною 3,5 м з вулиці Станційній по всій довжіні замощення І до замощення ІІ, відповідно до доповнення до експертизи від 25.04.2017 року. Визнати за нею право власності на виділене зазначене майно в натурі, як окреме єдине ціле, що розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Станційна, 3, та припинити її право сумісної часткової власності на домоволодіння №3 по вул. Станційна, 3 в м. Маріуполі, як співвласника. Представник позивача [PERSON] вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі та наполягав на відмові в їх задоволенні. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні заяви є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності за заповітом [PERSON] належить 10/25 частини домоволодіння з відповідними до нього господарськими та дворовими будівлями та спорудами, які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, посвідченого нотаріусом Третьої жданівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 648 (а.с.9-10). Нерухоме майно, яке розташоване в м.Маріуполі по вул. Стаційна, 3, складається з двох одноповерхових жилих домів (літ.А-1, Е-1) загальною жилою площею 55,0 кв.м., двох літніх кухонь (лі. Б-1, Ж-1) сараїв (літ. З-1, И-1), огорожі (літ. № 1-6), замощення (літ. І, ІІ). Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради від 11.02.1987 року № 99, було затверджено акт приймання до експлуатації жилого будинку (літ. А-1) в м.Маріуполі по вул. Стаційна, 3(а.с.11-18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить 15/25 частини житлового домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у м.Маріуполі , вул..Станційна № на земельній ділянці. На вказаній земельній ділянці знаходяться: два житлових будинка літ. Е-1, житловою площею 28,1 кв.м., літ. А-1, житловою площею 26,9 кв.м.; мостіння 1-11; огорожа 1-6; літня кухня літ. Ж-1; убиральня літ.З, літня кухня літ.Б; сарай літ.В; навіс літ.Д; сарай літ.Г(а.с.47). У відповідності до висновку судово-будівельної експертизи № 26 від 20.05.2011 року на замовлення [PERSON] було розроблено експертизу щодо розділу земельної ділянки №3 по вул. Станційній в Іллічівському (Кальміуському.) районі м. Маріуполя відповідно до ідеальних часток та з урахуванням історично складеного порядку користування, державним вимогам будівельним норм (ДБН). Схематично зазначено у Додатку №1 до Висновку №26 від 20.05.2011 (додається). На Схемі розподілу земельної ділянки додатку №1 до висновку №26 від 20.05.2011р. відображено схематично відокремлення одного домоволодіння від іншого та розділ земельних ділянок відповідно до ідеальних часток. Із схеми вбачається, що довжина огорожі №1 (відповідно до технічного паспорту БТІ від 02.11.2006 громадянки [PERSON]В.) всього складає 14,15 м, з них: 3,5 м. це заїзд до домоволодіння [PERSON] та огорода №1, що складає 10,65 м.( а.с.58-60). Відповідно до ст.358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи позиції сторін з приводу фактичного користування спірним домоволодінням та спільне бажання сторін поділити домоволодіння у натурі, а також враховуючи той факт, що в даному випадку права та законні інтереси інших осіб не зачіпаються, суд приходить до висновку про можливість поділу у натурі домоволодіння за адресою: м.Маріуполь Донецької області, вул.Станційна,3, між співвласниками [PERSON] та [PERSON] із урахуванням розміру їх часток у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки між сторонами склався протягом тривалого часу порядок користування будинками, і такий порядок сторонами не оспорюється, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також є технична можливість поділу будинку у відповідності с заявленими вимогами, то суд вважає можливим частково задовольнити позов, розподіливши вказане домоволодіння та визнавши за [PERSON] (ІПН № [NUMBER]) право власності на нерухоме майно, а саме жилий будинок (літ. А-1, який складається з жилих кімнат (літ. 1-2, 1-3) жилою площею 26,9 кв.м., кухні (літ.1-1) сеней (літ. І),загальною площею 44,9 кв.м., літню кухню (літ. Б-1), сарай (літ. В-1), навіс (літ. Д-1, К-1), вбиральню (літ. И-1), огорожу (№1), які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна, також визнавши за [PERSON] (ІПН № [NUMBER])право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок (літ. Е-1) жилою площею 28,1 кв.м., літню кухню (літ.Ж-1), вбиральню (літ. З-1), замощення (літ. ІІ), яке складається з плит, завдовжки 22,15 м., шириною 1,15 м. та примикає до замощення (літ. ІІ ) до глибини ділянки, які розташовані в м. Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, як на окремий, виділений в натурі обєкт нерухомого майна. Право спільної часткової власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, яке розташоване в м.Маріуполі Донецької області по вул. Стаційна, 3, - припинити. На підставі викладеного, ст. 331, 358, 367, 376 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial