Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з останніх в солідарному порядку заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 33 218,37 грн, три проценти річних - 2 546,33 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 783,86 грн, пеню - 636,11 грн, а всього 44 105,17 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі є споживачами природного газу, постачання якого з 01.07.2015р. здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015р. Пропозицію класти договір (оферту), що містить всі істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26.06.2015 в газеті «Сегодня» за №116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ №938, в ред. постанови КМУ №74 від 02.03.2015. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015р. отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015р. отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015р., він є таким, що з 01.07.2015р. уклав договір про надання послуг з газопостачання. Постановою НКРЕКП N 2500 від 30.09.2015р. затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. Відповідачі приєдналися до умов договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою рахунків за спожитий природний газ 10.08.2016 року на суму 100,00 грн, 14.09.2016 року на суму 100,00 грн, 18.04.2017 року на суму 221,80 грн, 21.06.2017 року на суму 80,00 грн,14.08.2017 року на суму 16,31 грн, 04.10.20 Г7 року на суму 10,00 грн, 01.11.2017 року на суму 195,50 грн, 12.03.2018 року на суму 200,00 грн, 10.04.2018 року на суму 200,00 грн, 23.05.2018 року на суму 500,00 грн, 09.07.2018 року на суму 350 грн, 31.07.2018 року на суму 500,00 грн, 29.08.2018 року на суму 500,00 грн, 24.09.2018 року на суму 985,00 грн, 06.12.2018 року на суму 507,93 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що Споживач розраховується з Постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися Постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4. Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до пункту 4.6. Договору при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. 07 червня 2019 року в «Газеті по-українськи» за №43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема, пункт 4.6 Договору доповнено (конкретизовано), а саме: «Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови Договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим Постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачі не виконують належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг, не сплачуючи їх та порушуючи цим права та інтереси позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість за надані послуги. За таких підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 23.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам запропоновано у строк п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття та копій позовних матеріалів надати відзив на позов. Відповідачі своїм правом надати відзив не скористались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , постачання якого з 01.07.2015р. здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015р. Ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу переоформлена Постановою НКРЕКП від 18.05.2017 року № 674. Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015р. в газеті «Сегодня» за № 116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02.03.2015р. № 74. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015р. отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015р. отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015р., він є таким, що з 01.07.2015р. уклав договір про надання послуг з газопостачання. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015р. затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання пригороднього газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. Відповідач приєднався до умов договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою відповідачем рахунків позивача за спожитий природний газ. Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість пригородного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Пунктами 4.1, 4.2 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (розрахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4 Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається у спосіб: за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що міститься в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до пункту 4.6 Договору при розрахунку та квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. 07 червня 2019 року в «Газеті по-українськи» за № 43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема пункт 4.6 Договору доповнено (конкретизовано), а саме: «Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця наступного за розрахунковим». У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеннями, у зв`язку з чим постачальник здійснює перерахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Встановлено, що відповідачі приєдналися до умов договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою рахунків за спожитий природний газ: 10.08.2016 року на суму 100,00 грн, 14.09.2016 року на суму 100,00 грн, 18.04.2017 року на суму 221,80 грн, 21.06.2017 року на суму 80,00 грн,14.08.2017 року на суму 16,31 грн, 04.10.2017 року на суму 10,00 грн, 01.11.2017 року на суму 195,50 грн, 12.03.2018 року на суму 200,00 грн, 10.04.2018 року на суму 200,00 грн, 23.05.2018 року на суму 500,00 грн, 09.07.2018 року на суму 350 грн, 31.07.2018 року на суму 500,00 грн, 29.08.2018 року на суму 500,00 грн, 24.09.2018 року на суму 985,00 грн, 06.12.2018 року на суму 507,93 грн. Згідно з ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у останніх виникла перед ДП «КиївГазЕнерджи» заборгованість у сумі 33 218,87 грн (основної заборгованості). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 4.9 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі 0,01 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до розрахунку загальна сума позовних вимог становить 44 185,17 грн, що складається: - 33 218,87 грн основного боргу; - 636,11 грн пені; - 2 546,33 грн 3 % річних; - 7 783,86 грн інфляційних втрат. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому слід стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості з урахуванням штрафних санкцій. Розподіл судових витрат передбачений ст. 141 ЦПК України, за таких обставин з відповідачів в солідарному порядку підлягаю стягненню також судовий збір 2 102 грн сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved