Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив суд: - визнати недійсним Акт приймання - передачі нерухомого майна, серія та номер: без номеру від 12.04.2019 року, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС» передало у приватну власність [PERSON] спірну квартиру, номер запису про право власності: 31164226; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав на майно та їх обтяжень державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича 12.04.2019 року під час реєстрації акту прийому - передачі майна за адресою: [ADDRESS] , яким було передано у приватну власність зазначене майно громадянину [PERSON] ; - витребувати з незаконного володіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , фактично проживає та зареєстрований з народження у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа: 37,9 кв. м, житлова площа: 17,5 кв. м. Вказана квартира перебувала на балансі «Регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Батьками позивача - [PERSON] та [PERSON] , була подана заява про проведення процедури приватизації. Однак, процедура набуття права власності належним чином не була завершена, у зв`язку зі складними життєвими обставинами та довготривалим періодом розлучення подружжя. Через деякий час, позивач не володіючи інформацією стосовно того, чи завершена процедура приватизації, вирішив самостійно оформити свідоцтво про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З цією метою, [PERSON] познайомився з громадянином [PERSON] . Останній повідомив позивачу, що в нього вища юридична освіта та запропонував свою професійну допомогу в оформленні права власності, для чого [PERSON] отримав від позивача копії документів на квартиру: технічний паспорт, ордер. Однак, жодних відомостей протягом тривалого часу не надходило, на телефоні дзвінки [PERSON] не відповідав. Потім невідомі люди почали приходити за адресою проживання [PERSON] та його матері, за адресою: [ADDRESS] , з вимогою аби вони негайно з`їхали з квартири, оскільки квартира належить їм на праві власності. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виявилось, що [PERSON] є власником спірної квартири на яку він не має жодних правових підстав. З державного реєстру нерухомого майна стало відомо, що 12.04.2019 року згідно Рішення № 46454855 Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , номер запису про право власності: 31164226. Підставою для реєстрації права власності є Акт прийому-передачі майна, серія та номер: б/н, від 12.04.2019 року, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС» передало у приватну власність [PERSON] спірну квартиру. Згідно витягу з державного реєстру Юридичних та фізичних осіб-підприємців та відомостей з архіву КП «Центра реєстрації та надання послуг» позивач дізнався, що 12.04.2019 року було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС» із статутним капіталом у розмірі 200 000 гривень. Засновниками вказаного ТОВ «ЛІБЕРЕКС» стали наступні особи: - [PERSON] , який нібито вніс до статутного капіталу 100 000 грн.; - [PERSON] , який нібито вніс до статутного фонду товариства квартиру [ADDRESS] , оцінену у 100 000 грн. З метою реєстрації вказаної юридичної особи [PERSON] подав до державного реєстратора наступні документи:Протокол № 1 установчих зборів ТОВ «ЛІБЕРЕКС» від 10.04.2019 року, який було підписано [PERSON] , та [PERSON] ; Статут, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О. 10 квітня 2019 року та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дії за № 5895 та № 5896. Керівником ТОВ «ЛІБЕРЕКС» з 10.04.2019 року є [PERSON] . Протоколи та Статут Товариства не містять відомостей про підстави права власності [PERSON] на спірне майно. Державним реєстратором КП «Центра реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим Сергієм Вадимовичем 12 квітня 2019 року було внесено зміни до статутних документів ТОВ «ЛІБЕРЕКС», а саме: прийнято нову редакцію статуту ТОВ «ЛІБЕРЕКС», зареєстрована заява [PERSON] про вихід з ТОВ «ЛІБЕРЕКС», згода ТОВ «ЛІБЕРЕКС» про вихід [PERSON] , акт прийому-передачі від ТОВ «ЛІБЕРЕКС» нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого право власності визнано за [PERSON] . З метою внесення вказаних змін держаному реєстратору було надано наступні документи:Протокол № 12/04 загальних зборів ТОВ «ЛІБЕРЕКС» від 12.04.2019 року, згідно якого було надано згоду на вихід [PERSON] з Товариства, зменшено розмір Статутного капіталу на 100 000 грн. та вихід [PERSON] зі складу засновників товариства з передачею йому у власність у вигляді відшкодування грошових коштів квартири за адресою: [ADDRESS] .Вказаний протокол було посвідчено 12.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 6014/6015 Статут ТОВ «ЛІБЕРЕКС» від 12.04.2019 року без останніх сторінок.Заяву [PERSON] про вихід з ТОВ «ЛІБЕРЕКС», яка посвідчена 12.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О. та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 6012. Запис Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи датується 12.04.2019 року, тобто реєстрація юридичної особи та реєстрація права власності на квартиру відбулось в один і той самий день. Згідно довідки № 8337 від 07.06.2019 року наданої Позивачу КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічна інвентаризація та реєстрація права власності, як окремого об`єкту майна за адресою: [ADDRESS] , КП «ДМБТІ» ДОР не проводилась. Тобто, відомостей про отримання права власності та реєстрацію права власності на спірну квартиру, відсутні. Отже, вбачається, що [PERSON] знайшов невідому особу з повністю однаковими прізвищем, ім`ям, по-батькові як у батька позивача - [PERSON] . При цьому, батько позивача не міг провести реєстрацію Товариства з обмеженою «ЛІБЕРЕКС» 12 квітня 2019 року, не міг скласти акт прийому-передачі нерухомого майна, оскільки протягом тривалого часу перебуває на території Російської Федерації та не перетинав державний кордон. На переконання позивача [PERSON] підробив документи на ім`я [PERSON] - який відповідно до Наказу №1 від 10 квітня 2019 року призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС» (Код ЄДРПОУ 42949741) [PERSON] , [INFO] , здійснив державну реєстрацію зазначеної юридичної особи. Тобто, громадянин [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 25 лютого 2009 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , передав нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] , який оцінений власником у розмірі 100 000 гривень 00 копійок, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС», як майновий вклад у статутний капітал без належних правових підстав, оскільки зазначений громадянин не існує, а документи були підроблені. Позивач вважає, що відбулось грубе порушення вимог чинного законодавства внаслідок чого було заподіяно шкоду його майновим правам, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі, так як право власності на квартиру зареєстровано за ним на законних підставах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - державний реєстратор КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов Сергій Вадимович в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд прави за її відсутністю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, вислухавши пояснення свідків в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що відповідно до контрольного ордеру до талону№ 197 від 26 грудня 1972 року, виданого Придніпровською залізницею, [PERSON] видано ордер на квартиру [ADDRESS] (т.1, арк.с.28). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (т.1, арк.с.23). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 17.11.2009 року КЖЕП «Південне» ЖЕК № 1, за адресою: [ADDRESS] , мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1, арк.с.26). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 19 травня 1990 року, шлюб зареєстровано Відділом ЗАГС Виконкому Ленінської Райради Народних Депутатів. Прізвища подружжя після укладення шлюбу: [PERSON] , [PERSON] (т.1, арк.с.30). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] записані: [PERSON] , [PERSON] (т.1, арк.с.17). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 21 липня 2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 226. Після розірвання шлюбу прізвища: [PERSON] , [PERSON] (т.1, арк.с.31). [PERSON] , як власником квартири за адресою: [ADDRESS] було укладено договір з Начальником НГЧ - 1 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (арк.с.27). У продовж 2007 - 2010 років [PERSON] укладалися договори: про користування електричною енергією, на експлуатацію лічильника холодної води, про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, про надання телекомунікаційних послуг (т.1, арк.с.32-34,35, 36,37-39, 40-44). Відповідно до Протоколу № 1 установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕС» від 10 квітня 2019 року, присутні засновники - [PERSON] , [PERSON] , постановили створити Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС». статутний капітал товариства у розмірі 200000 грн., у майновій та грошовій формі. Засновник [PERSON] вносить до статутного капіталу товариства гроші в сумі 100000 грн. Засновник [PERSON] вносить до статутного капіталу товариства майно на суму 100000 грн., а саме майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 37, 9 кв.м., який оцінений засновником у розмірі 100000 грн. Директором товариства обрано [PERSON] . Проведення заходів щодо реєстрації товариства доручено директору (т.1, арк.с.64). Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЕРЕКС» затвердженого 10 квітня 2019 року, учасниками товариства є [PERSON] , [PERSON] статутний капітал товариства складається з номінальної вартості часток його учасників. Учасник [PERSON] вніс до статутного капіталу товариства гроші в сумі 100000 грн. Учасник [PERSON] вніс до статутного капіталу товариства майно на суму 100000 грн., а саме майновий вклад у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 37, 9 кв.м., який оцінений засновником у розмірі 100000 грн.(т.1, арк.с.53-60). 10 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора з заявою по державну реєстрацію створення юридичної особи - ТОВ «ЛІБЕРЕКС», засновниками товариства зазначені: [PERSON] , [PERSON] (т.1, арк.с.49-52). Відповідно до витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБЕРЕКС» взято на облік 12.04.2019 року, засновник товариства - [PERSON] , адреса засновника: [ADDRESS] . Розмір внеску до статутного фонду 100000 грн. (т.1, арк.с.20-22). Відповідно до Наказу № 01 від 10 квітня 2019 року, [PERSON] (паспорт, адреса реєстрації, ідентифікаційний номер не зазначені) приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ЛІБЕРЕКС» з 10.04.2019 року (арк.с.61). 12 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковою С.О. посвідчено заяву [PERSON] про вихід зі складу учасників ТОВ «ЛІБЕРЕКС». [PERSON] просив передати йому частку в статутному капіталі товариства, розмір якої складає 50% статутного капіталу, номінальною вартістю 100000 грн., у вигляді майна (т.1, арк.с.66). Відповідно до Протоколу 12/04 Загальних зборів учасників ТОВ «Ліберекс» від 12 квітня 2019 року, присутні учасники [PERSON] , [PERSON] , постановили надати згоду на вихід [PERSON] з складу учасників товариства та повернення йому вкладу у розмірі 100000 грн., у майновій формі, а саме: у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 37,9 кв.м., яка оцінена товариством у розмірі 100000 грн. У зв`язку з виходом [PERSON] та поверненням йому частки в статутному капіталі товариства у майновій формі, зменшити статутний капітал товариства та затвердити його у розмірі 100000 грн. Затвердити статут товариства в новій редакції (т.1, арк.с.62). Відповідно до Статуту ТОВ «ЛІБЕРЕКС» від 12 квітня 2019 року (нова редакція), учасником товариства є [PERSON] , який сформував статутний капітал у розмірі 100000 грн. (т.1, арк.с.67-71). 12 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «ЛІБЕРЕКС» (т.1, арк.с.72-74). Відповідно до інформації державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР від 07.06.2019 року № 8337, станом на 31.12.2012 року технічна інвентаризація та реєстрація права власності, як окремого об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , не проводилась (т.1, арк.с.82). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каширнікової Світлани Олександрівни від 12.07.2019 року № 37/01-16, 10,12 квітня 2019 року нею не було вчинено жодної нотаріальної дії для громадян [PERSON] , [PERSON] . Зазначені у позовній заяві реєстрові номери: 5895,5896,6012,6014,6015, в реєстрі для вчинення нотаріальних дій станом на 12.07.2019 року, не існують (т.1, арк.с.185). Відповідно до відповіді Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 05.07.2019 № НГ-НЗ-1-9/695, об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , не вказано у Зведених переліках майна Державного підприємства «Придніпровська залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця», і яке закріплюється за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання, також згідно даними автоматизованої системи АСМК, станом на 03.07.2019 за вказаною адресою відсутні об`єкти балансової приналежності регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Інформація щодо надходження до регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» звернень від будь - яких осіб щодо приватизації квартири [ADDRESS] , відсутня. Приватизація квартири [ADDRESS] ), Придніпровською залізницею не здійснювалась (т.1, арк.с.190). Відповідно до розписки [PERSON] , складеної 17 квітня 2019 року, останній отримав від [PERSON] за продану ним квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , гроші в сумі 12000 доларів США. Розрахунок здійснено повністю (т.2, арк.с.31). Відповідно до розписки [PERSON] 17 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого, [PERSON] надав, а [PERSON] отримав в борг 12000 доларів США, зокрема, для погашення кредиту. Сторони домовилися, датою повернення суми боргу є 17.05.2019 року, позичальник [PERSON] , також зобов`язався у випадку порушення строку повернення коштів, виплатити пеню у розмірі 1 відсотка від суми боргу за кожен місяць прострочки (т.2, арк.с.32). Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2019 р. по 19.02.2019 року громадянином України [PERSON] , [INFO] , в базі даних не виявлено (т.2, арк.с.76). Відповідно до Акту прийому -передачі від 12 квітня 2019 року, у зв`язку з виходом [PERSON] зі складу учасників ТОВ «ЛІБЕРЕКС», ТОВ «ЛІБЕРЕКС» передало [PERSON] майно: квартиру [ADDRESS] (т. 2, арк.с.191). 17 липня 2011 року ФОП [PERSON] виготовлено на замовлення [PERSON] технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (т.2, арк.с.186-189). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 12.04.2019 року, державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим Сергієм Вадимовичем 12.04.2019 року проведено державну реєстрацію майна за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі Акту прийому - передачі, серія та номер б/н, виданий 12.04.2019, видавник: сторони: ТОВ «ЛІБЕРЕКС», [PERSON] (т.2, арк.с.190). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] є її братом. У 2010 році брат поїхав до м. Магадан. Останній раз він приїжджав до м. Дніпро у 2013 році. Ордер на спірну квартиру отримала її з відповідачем мати. Після одруження брата, було вирішено, що квартира буде його, однак право власності зареєстровано не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що до нього звернувся [PERSON] , у зв`язку з тим, що у нього виникла проблема з квартирою. Він сказав, що отримав кошти за квартиру від [PERSON] , проте поспілкувався з батьками та адвокатом, вирішив, що йому мало заплатили і хоче ще 20000 доларів США, на сьогодні відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайських дій з боку [PERSON] . Зі слів [PERSON] свідку відомо, що він отримав від [PERSON] 5000 і 6000 доларів США. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що їй подзвонив син і сказав, що він знайшов якусь людину, яка допоможе йому приватизувати квартиру. Потім син сказав, що прийшли люди купувати квартиру. У зв`язку з таким повідомленням сина, свідок звернулася до адвоката, який перевіривши інформацію з реєстру прав власності, повідомив, що 12.04. квартира була зареєстрована за [PERSON] . Після цього вони написали заяву до поліції. Розписки у сина [PERSON] взяв для того щоб потім [PERSON] заплатив йому за його послуги з приватизації квартири, після продажу даної квартири. [PERSON] від [PERSON] грошей не отримував. У квартирі були зареєстровані чоловік та син, квартира була не приватизована. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що у 2019 році [PERSON] позичив у нього 6000 доларів США, для того щоб купити квартиру. У 20 числах березня у ТЦ «Дафі» [PERSON] передав кошти [PERSON] . Коли свідок приїхав з [PERSON] додому останній сказав, що хоче, щоб [PERSON] доплатив йому 5000 доларів США. У присутності свідка [PERSON] передав [PERSON] 1000 та 5000 доларів США. Аналізуючи покази свідків в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони є логічними, послідовними, взаємоузгодженими між собою, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, та вони узгоджуються з матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, відсутність волевиявлення особи на вчинення правочину є підставою для визнання такого правочину недійсним. Судом відповідно до матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] знаходився за межами України, у тому числі у квітні 2019 року, а відповідно до інформації приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каширнікової Світлани Олександрівни від 12.07.2019 року № 37/01-16, 10, 12 квітня 2019 року нею не було вчинено жодної нотаріальної дії для громадян [PERSON] , [PERSON] . Реєстрові номери: 5895,5896,6012,6014,6015, в реєстрі для вчинення нотаріальних дій станом на 12.07.2019 року, не існують. Таким чином, судом встановлена відсутність волевиявлення [PERSON] на створення товариства, та вчинення інших дій, які відбувалися 12.04.2019 року, у тому числі передача квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Акту прийому - передачі, серія та номер б/н, виданий 12.04.2019, у зв`язку з чим зазначений Акт належить визнати недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно з абз.2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п.2 ч. 6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до позиції Конституційного Суду України, висловленої в Рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). Таким чином, враховуючи доведення позивачем належними, допустимими та достовірними доказами факту недійсності Акту прийому - передачі, серія та номер б/н, суд приходить до висновку про те, що слід скасувати рішення про державну реєстрацію прав на майно та їх обтяжень державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича 12.04.2019 року під час реєстрації акту прийому - передачі квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Розглядаючи вимогу позивача про витребування з незаконного володіння [PERSON] , майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Зазначена норма передбачає вичерпне коло підстав, за яких власник зберігає право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Такою підставою є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Однак, враховуючи, що позивач не набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , натомість набув право користування зазначеною квартирою, що не є тотожним праву власності, крім того, судом встановлено, що позивач не переставав користуватися квартирою, вимога про витребування з незаконного володіння [PERSON] майна, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial