Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 2889 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 13.02.2021 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, яка відбулась 12 лютого 2021 року, близько 17 год., у с. Соболівка Гайсинського району Вінницької області, з участю автомобіля «Mercedes-Benz», модель «Vito», держномер [NUMBER] , під керуванням відповідача, та автомобіля «Mitsubishi Pajero», держномер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП, відповідно до полісу страхування АР №008302392, була застрахована у ПрАТ «Оранта». Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 16.03.2021 року матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок пошкоджень при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 17 340 грн. 39 коп. Так, ПрАТ «Оранта» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 840 грн. 39 коп. (з вирахуванням франшизи). Таким чином, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати завдану шкоду у розмірі 17 340 грн. 39 коп. виходячи з розрахунку: 14 840 грн. 39 коп. (страхове відшкодування, сплачене ПрАТ «Оранта») + 2500 грн. Франшиза, а також витрати, пов`язані із поштовою пересилкою деталей, необхідних для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, в сумі 398 грн. Крім того, позивачеві було завдано також моральної шкоди, оскільки він, як власник автомобіля, пережив стрес, зазнав емоційних та моральних страждань, внаслідок ДТП. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що погоджується із вимогами позивача про необхідність сплати йому суми, яку ставить франшиза, у розмірі 2500 грн. Однак не визнає суму в 398 грн., яка пов`язана з витратами на поштову пересилку деталей до автомобіля позивача, оскільки такі в розумінні ст. 22 ЦК не вважаються збитками. Стосовно позовних вимог позивача щодо моральної шкоди, то на думку відповідача позивач не конкретизував, в чому саме полягають його душевні страждання, та не обгрунтував розмір заявленої моральної шкоди, яку просить стягнути. Ухвалою судді від 03 червня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 15.09.2021 року. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак своїм правом бути присутнім під час розгляду справи не скористався, клопотань не заявляв. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , позивачеві належить транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», держномер [NUMBER] (а.с.21). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.02.2021 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП за участю керованого ним автомобіля «Mercedes-Benz», модель «Vito», держномер [NUMBER] , та автомобіля «Mitsubishi Pajero», держномер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка відбулась 12 лютого 2021 року по вул. Братів Скакодубів с. Соболівка Гайсинського району Вінницької області (а.с. 6). Згідно інформації з офіційного сайту МТСБУ, на момент ДТП, а саме 13 лютого 2021 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz», модель «Vito», держномер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» (а.с.11). Позивачеві ПАТ НАСК «Оранта» сплачено страхове відшкодування у розмірі 14 840 грн. 39 коп., що підтверджується інформацією п. 14 страхового акту № ОЦВ-21-02-45698/1 (а.с. 10). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, затвердженого начальником Управління врегулювання збитків ПАТ НАСК «Оранта», від 16 березня 2021 року сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власникові автомобілю «Mitsubishi Pajero», держномер [NUMBER] , складає 17 340 грн. 39 коп. (а.с. 9). Відповідно до квитанцій АТ «Укрпошта» №5755500343795 від 26.02.21.-12, №5755500343817 від 26.02.21.-12 вартість поштового відправлення деталей, необхідних для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, складає сумі 398 грн. (а.с. 12). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Умовами п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку, що відповідачем визнається. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2889 грн. підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункти 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що в свою чергу також кореспондується із роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язані із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язані ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, він зазнав страждань та стресу, які викликані пошкодженням майна та необхідністю вирішення питань щодо його відновлення. Позивач був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом тривалий період часу, в наслідок чого зазнав незручностей у звичному житті. Отже, враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреби позивача і не призводить до його збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial