Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 07.05.2010 р. у розмірі 32608,25 грн. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідно до цих Умов та Правил п. 1.1.7.12 строк дії договору 12 місяців з моменту підписання , який автоматично лонгується на такий же термін , якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує про припинення дії договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з цим, станом на 28 лютого 2017 року загальна сума заборгованості становить 32608,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1556,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25675,34 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3347,52 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1528,96 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі не явки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення в газеті «Урядовий Кур'єр» №104 від 08 червня 2017 року оголошення про виклик в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений кредитний договір між сторонами складається з заяви позичальника про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно заяви позичальника від 07.05.2010 він підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком. Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил, строк дії договору 12 місяців з моменту підписання , який автоматично лонгується на такий же термін , якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує про припинення дії договору. Відповідач, згідно з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» повинен був вносити щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів становив до 25 числа місяця наступного за звітним. Згідно умов договору, відповідач зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згодом кредитний ліміт було змінено, що підтверджується довідкою. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим станом на 28 лютого 2017 року загальна сума заборгованості становить становить 32608,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1556,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25675,34 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3347,52 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1528,96 грн. Заборгованість відповідача у зазначеному позивачем розмірі за тілом кредиту, відсоткам підтверджена і підлягає стягненню на користь позивача у відповідності до вимог статті 1054 ЦК України, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, станом на момент розгляду справи відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та доказів виконання зобов'язань з повернення кредиту, сплати процентів та пені. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем зроблений розрахунок штрафів: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1528,96 грн. штрафу (процентна складова). Однак суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафу у вказаному розмірі та частково пені. Суд враховує, що згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669 -У11 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р смт.Новодонецьке, Донецької області віднесено до вказаного переліку. Також Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Таким чином, враховуючи, що останнім відомим містом реєстрації та мешкання відповідача є Донецька область, смт.Новодонецьке, вул.Соборна (Комсомольська), 8/4, тому на підставі вказаного Закону відповідач має бути звільнений від сплати штрафів в розмірі 500,00 грн. та 1528,96 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року. Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3347,52 грн. - заборгованості за пенею та комісією, розрахованої станом на 28.02.2017 року, однак детального (щомісячного) розрахунку суми пені та суми комісії, позивачем до суду надано не було. Тому, суд частково задовольняє вимоги про стягнення пені. Так станом на 05.04.2014 року розмір нарахованої пені складав - 400,00 грн., тому розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача з дотриманням вимог вищезазначеного закону складає 400,00 грн. В іншій частині в розмірі 2947,52 грн. суд відмовляє, оскільки пеня була нарахована після 14 квітня 2014 року. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 27631,77 грн., що складається з: 1556,43 грн. заборгованості за кредитом; 25675,34 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. В іншій частині позовних вимог відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Таким чином з відповідача слід стягнути, на користь позивача судовий збір в розмірі 1355,81 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення в розмірі 280,00 грн. На підставі ст.ст.526,530,549,611,615,629,1048,1049,1054 ЦК України,

Outcome: partial