Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Вишнева, 28 в с. Уховецьк Ковельського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 17 червня 2007 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що спірний будинок належав на праві власності бабі позивача [PERSON], остання заповіла цей будинок позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, шляхом подання нотаріусу у визначений строк заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно з посиланням на відсутність у спадкодавця необхідних правовстановлюючих документів. Враховуюче викладене позивач просить в судовому порядку визнати його право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ковельського району Волинської області також в судове засідання не зявився, відповідач подав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечили. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Згідно витягу з погосподарської книги № 4 за 2007 рік Уховецької сільської ради Ковельського району будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Вишнева, 28 в с. Уховецьк Ковельського району Волинської області, побудований у 1947 році, належав [PERSON]. Рік побудови житлового будинку та господарських споруд у 1947 році підтверджено технічною документацією на житловий будинок по вул. Вишнева, 28 в с. Уховецьк Ковельського району. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 045022, виданого 18.06.2007 року виконкомом Уховецької сільської ради Ковельського району, [PERSON] померла 17 червня 2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, оскільки остання все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується заповітом посвідченим 15.10.2003 року секретарем Уховецької сільської ради Ковельського району, зареєстровано у журналі за № 214. Згідно повідомлення [PERSON] сільської ради Ковельського району Волинської області та матеріалів спадкової справи № 2-2018 заповіт не скасовано і не змінено. Позивач [PERSON] прийняв спадщину в порядку визначеному ст. 1269 ЦК України, оскільки подав нотаріусу у визначений строк заяву про прийняття спадщини після смерті баби, спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає, що підтверджується матеріалів спадкової справи № 2-2018. В той же час, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на належне йому майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця за заповітом, права на це спадкове майно. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, за вказаних обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved