Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 1999 року по даний час за вищевказаною адресою не проживає. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення на офіційному сайті суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно реєстраційного посвідчення, записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим №371 від 26.09.2000 року, виданого Казанківським БТІ, житловий будинок розташований в [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Казанківського районного народного Суду від 28.08.72 р., справа 2-183/1972 р. Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 19.09.2013 року за №104, - внести зміни до правовстановлюючих документів житловий будинок, який належить на праві приватної власності [PERSON] згідно рішення Казанківського районного суду від 28.08.1972 року, справа 2-183/1972, по вул.. Миру в смт Казанка, в частині зміни нумерації будинку, змінивши її з «сто тридцять чотири» на «сто двадцять два». При огляді паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [INFO] прописана в [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої виконкомом Казанківської селищної ради від 04.10.2019 року [PERSON] , яка зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] ,в склад її сім`ї входять: онук - [PERSON] , 1990 р.н., дочка - [PERSON] , 1968 р.н. Відповідно до акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 24.09.2019 року, посвідченого депутатом Казанківської селищної ради [PERSON] , за адресою: в [ADDRESS] , прописані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Останні, [PERSON] та [PERSON] , зі слів сусідів проживають в Росії з 1999 року. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1\~ст.156 ЖК України,\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405\~ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з власної ініціативи, оскільки відповідач була зареєстрована у житловому будинку\~за згодою власника, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користується зазначеним житловим будинком більше одного року. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод у користуванні майном з боку позивача, відповідачем надано не було. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved