overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 листопада 1993 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 1993 року між [PERSON] та Арендач (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Плавянською сільською радою Сколівського району Львівської області зроблено відповідний актовий запис за № 10. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Стеців». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22 грудня 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 266. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. З вересня 2013 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, оскільки почуття любові та поваги між сторонами втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбі, який зареєстрований 25.09.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Від спільного життя з відповідачем вони мають дитину сина [PERSON] 19.02.2005р.н. Фактично шлюбні відносини між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] припинились з січня 2014 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, втрати почуття кохання та поваги один до одного. Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим. На даний момент позивачка та відповідач проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не мають На підставі вищевикладеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] У судове засідання зявилась позивачка [PERSON], повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що питання про розподіл майна та стягнення аліментів в судовому порядку не розглядається, тому на позові наполягала та просила його задовольнити. У судове засідання зявився відповідач [PERSON], який повністю визнав позовні вимоги позивачки [PERSON] та просив їх задовольнити. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №362, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 119100, виданим 25.09.2004 року. Від шлюбного життя сторони мають спільних дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ЖС №000531 від 10.03.2005р., яка міститься в матеріалах справи. Спір щодо стягнення аліментів та щодо поділу майна, яке є спільною власністю подружжя у сторін на час розгляду позову відсутній. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з січня 2014 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, втрати почуття кохання та поваги один до одного. Подальше сумісне життя з відповідачем та примирення позивачка вважає неможливим. На даний момент позивачка та відповідач проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не мають \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Питаннястосовно місця проживання дитини остаточно не вирішено. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2007 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2007 року (свідоцтво про шлюб: а/з № 59). Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 831 від 20.03.2007р.). Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 111 СК України, судом не вбачається підстав для надання часу для примирення сторін по справі. Приписами статті 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су перечувало б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача не надходило клопотання щодо зміни свого прізвища на дошлюбне. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ч. 3 ст. 115 вказаного Кодексу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу, а тому вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що вимоги позову підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ували суду ведеться заочний розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року (свідоцтво про шлюб: а/з № 363). Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 1178 від 10.04.2008р.). Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 111 СК України, судом не вбачається підстав для надання часу для примирення сторін по справі. Приписами статті 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечувало б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача не надходило клопотання щодо зміни свого прізвища на дошлюбне. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ч. 3 ст. 115 вказаного Кодексу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу, а тому вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 23 лютого 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 23 лютого 2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 23 лютого 2013 року актовий запис № 180 (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] проживає з матір'ю та батьком. Згідно довідки КП «Гадяч-житло» [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 2391,98 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Бобрицької сільської ради [PERSON] проживає з матір'ю. 26 жовтня 2011 року рішенням Гадяцького районного суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Вказала, що 11 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м.Києва, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №148. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради від 16 червня 2014 року. Відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, працює робітником ПП «Соло Мія» в м.Києві і отримує доходи, розмір яких їй не відомий. Позивач [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2011 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого записано відповідача. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 СК України передбачає обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, та мінімальний розмір аліментів, та ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою та матеріально не забезпеченою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який працює, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити у частковому відношенні від заробітку (доходу) відповідача, стягнувши аліменти на користь позивачки, на утриманні якої в даний час знаходяться дитина, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття. Вказала, що 19 грудня 2010 року у виконкомі Сокирянської сільської ради Теплицького району, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №2. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Сокирянської сільської ради №70 від 18 червня 2014 року. Відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, працює нелегально на будівництві і отримує доходи, розмір яких їй не відомий. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 320 грн., оскільки він не працює, щомісячно до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не працює, згоден сплачувати аліменти в розмірі 320 щомісячно до повноліття дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2010 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої записано відповідача. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і, враховуючи те, що у відповідача дохід мінливий, нерегулярний, визначає розмір аліментів в сумі 320 грн. щомісячно до повноліття дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Вказала, що 15 травня 2004 року у виконкомі Бджілянської сільської ради Теплицького району, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №4. З відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Бджілянської сільської ради №382 від 12 червня 2014 року. Відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, працює нелегально у приватного підприємця і отримує доходи, розмір яких їй не відомий. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 600 грн., але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не працює, аліменти в сумі 600 грн. щомісячно він сплачувати не зможе, згоден сплачувати по 385 грн. 80 коп. щомісячно, але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2004 року. Сторони мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої записано відповідача. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, і, враховуючи те, що у відповідача дохід мінливий, нерегулярний, визначає розмір аліментів в сумі 385 грн. 80 коп. щомісячно, але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial