overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.04.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.03.2017 р. має заборгованість 18 887 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 484 грн. 87 коп. - заборгованість за кредитом; 13 676 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3350 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання Банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 875 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 18 887 грн. 17 коп. та судові витрати. У судове засідання, позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.03.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.03.2017р. має заборгованість 17 540 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 200 грн. - заборгованість за кредитом; 12 429 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання Банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 811 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 17 540 грн. 78 коп. та судові витрати. У судове засідання, позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В сім'ї виникають сварки та скандали. Спільне господарство подружжям не ведеться, припинили проживати однією сім'єю з 2016 р. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Збереження сімейних стосунків вважає неможливим. Вважаючи, що сім'я розпалася, позивач просив розірвати шлюб між сторонами. В судове засідання сторони не з'явилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач та його представник на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідачка - позов визнала. Строк для примирення просили не надавати. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2013 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину (а.с.6). Неприязні стосунки призвели до розпаду сім'ї - подальше подружнє життя неможливе. Подружжя має дійсне прагнення до розірвання шлюбу, внаслідок цього не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на відсутність взаєморозуміння та планів на спільне життя. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні надала заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 20). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 25.07.2013 р. укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 973 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя не склалося у зв'язку із відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надавши заяву у якій стосовно розірвання шлюбу не заперечуває та просила розглядати справу у її відсутності (а.с. 14). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 15.09.2000р. укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №900 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя не склалося у зв'язку із відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні надав заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 16). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 12.02.2010р. укладено шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №142 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, кожен з них має протилежні погляди на майбутнє, у зв'язку з чим звернувся до суду з даний позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 21, 27). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 06.11.2017 подала заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без її участі (а.с. 22). Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 21.02.2013 укладено шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №288 (а.с. 10). У вказаному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що [INFO] р. помер [PERSON] Позивачі є спадкоємцями звернулись до 3 особи - приватного нотаріуса КМНО Забігайла С.Ю. із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, так як на усе його майно було накладено арешт постановою районного ВДВС Мінського РУЮ в м. Києві від № 629/7 від 18.01.2001 р. Позивач № 1 - [PERSON] звернулась до районного ВДВС м. Київ, ГТУЮ у м. Києві щодо зняття арешту з вказаного майна, але отримала відповідь № 20450 від 03.05.2017 р., у відповідності до якої матеріали виконавчого провадження були знищено. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивачі просять суд скасувати арешт з усього майна, що належало померлому [PERSON] та зняти заборону на відчуження майна, що належало [PERSON], який було накладено постановою районного ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві від 18.02.2001 р., № 629/7. Позивачі в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. 3 особа - приватний нотаріус КМНО Забігайло С.Ю. надіслав на адресу суду заяву щодо слухання справи у його відсутність. Суд визнав можливим розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін. [INFO] р. помер [PERSON] Позивачі є спадкоємцями звернулись до 3 особи - приватного нотаріуса КМНО Забігайла С.Ю. із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, так як на усе його майно було накладено арешт постановою районного ВДВС Мінського РУЮ в м. Києві від № 629/7 від 18.01.2001 р. На звернення позивача № 1 до відповідача із заявою про зняття арешту з майна, була отримана відповідь № 20450 від 03.05.2017 р., у відповідності до якої матеріали виконавчого провадження були знищено. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту із майна померлого [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем матірю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 5, 6, 15). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з 2014 р. шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 06.12.2017 подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без його участі (а.с. 19). Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 30.04.2009 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №590 (а.с. 4). У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved