Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

у суд із позовною заявою про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав звернулася [PERSON] до [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, аліменти на мою користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року і до повноліття дитини та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач мотивує тим, що 14 липня 2012 року з відповідачем [PERSON] уклала шлюб, який зареєстрований виконкомом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за актовим записом № 03. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З початку грудня 2013 року шлюбні відносини були фактично припинені, відповідач виїхав на проживання за місцем своєї реєстрації у Миколаївську область. За рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року (справа № 734/529/15-ц) шлюб, укладений з [PERSON] , був розірваний, та їй змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 28 квітня 2015 року. Дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Вона піклується про здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Дані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 137 від 27 березня 2019 року; довідкою-характеристикою виконкому Чемерської сільської ради на [PERSON] , довідкою № 76 від 29 березня 2019 року Чемерської сільської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. З грудня 2013 року по даний час, тобто понад 5 років, відповідач не з`являвся за місцем мого та доньки проживання, жодного разу не бачився з дитиною, не цікавився її життям, розвитком, вихованням, станом здоров`я, не надавав жодних коштів на її утримання та забезпечення всім необхідним. Фактично дитина свого батька не знає, бо останнього разу бачила його в 1-річному віці. Таким чином, поведінка [PERSON] свідчить про його свідоме нехтування батьківськими обов`язками відносно доньки [PERSON] та про ухилення від їх виконання. Останнє полягає в тому, що Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Про вказане свідчить довідка виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 136 від 27 березня 2019 року, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 10 від 12 березня 2019 року. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: 14 липня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконкомом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 03. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року (справа № 734/529/15-ц) шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний, та позивачці змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 28 квітня 2015 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, що підтверджуються довідкою виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 137 від 27 березня 2019 року; довідкою-характеристикою виконкому Чемерської сільської ради на [PERSON] , довідкою № 76 від 29 березня 2019 року Чемерської сільської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Позивач стверджує, що з грудня 2013 року по даний час, тобто понад 5 років, відповідач не з`являвся за місцем мого та доньки проживання, жодного разу не бачився з дитиною, не цікавився її життям, розвитком, вихованням, станом здоров`я, не надавав жодних коштів на її утримання та забезпечення всім необхідним. Фактично дитина свого батька не знає, бо останнього разу бачила його в 1-річному віці. Таким чином, поведінка [PERSON] свідчить про його свідоме нехтування батьківськими обов`язками відносно доньки [PERSON] та про ухилення від їх виконання. Останнє полягає в тому, що Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Як доказ вказаних обставин, позивачем надано довідку виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 136 від 27 березня 2019 року, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 10 від 12 березня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чемерська сільська рада Козелецького району Чернігівської області як орган опіки і піклування, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню із наступних підстав: відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається, станом здоров`я не цікавиться, участі у житті доньки не приймає, матеріально не утримує. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд знаходить всі підстави для задоволення позову про позбавлення [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим [PERSON] не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд знаходить підстави для задоволення вимог у цій частині та стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сплачений судовий збір суд з відповідача на користь позивача не стягує, враховуючи відповідну заяву останнього.

Outcome: approved