Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року заочне рішення від 03 червня 2019 року по цивільній справі за позовом КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради до [PERSON] про відшкодування коштів, витрачених на проходження інтернатури, було скасовано і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2020 року вищевказана позовна заява була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 90 від 06 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року справу прийнято до розгляду і призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 29 вересня 2020 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року у задоволенні клопотання Управління Південного офісу Держаудитслужби у Херсонській області про залучення до участі у справі його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовлено. Позивач у своєму позові посилався на те, що [PERSON] є випускницею ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» за державним замовленням, та між нею і навчальним закладом було укладено угоду № 18 про підготовку фахівців з вищою освітою від 01 вересня 2010 року. Одночасно із отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу для проходження інтернатури та подальшого відпрацювання на посаді лікаря до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», датою прибуття визначено 01 серпня 2016 року. Наказом № 524-к від 19 серпня 2016 року відповідач була зарахована для проходження учбового процесу на посаду лікаря - інтерна зі спеціальності «Медицина невідкладних станів» до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради із визначенням строку інтернатури з 01 серпня 2016 року по 30 січня 2018 року та керівника практики. Після проходження інтернатури 30 січня 2018 року [PERSON] отримала сертифікат лікаря-спеціаліста і написала заяву про переведення на посаду лікаря. Проте, 01 лютого 2018 року вона відмовилася від продовження роботи в КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради і наказом від 05 лютого 2018 року її було звільнено за власним бажанням. Зазначив, що загальний обсяг витрат на проходження в інтернатурі [PERSON] складав 73 121 гривні 20 коп. Оскільки відповідач свої зобов`язання за угодою про підготовку фахівця не виконала і не відпрацювала у замовника три роки, до якого період навчання в інтернатурі не відноситься, а освітні послуги було їй надані в повному обсязі, вважає, що позивачеві цим завдано збитки, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначила, що жодних договірних відносин між нею і позивачем не виникло, оскільки угоду № 18 від 01 вересня 2010 року було укладено між відповідачем і ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», тому позивач не є стороною угоди. Розмір заборгованості складається із заробітної плати, проте позивачем не вказано чому саме така сума утворилася, скільки коштів ним було витрачено на підготовку фахівця, та хто отримав зазначені кошти. Також зауважила, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки пунктом 2 Порядку працевлаштування випускників ВНЗ, підготовка яких здійснюється за державним замовленням передбачено лише укладання договору між навчальним закладом та особою, зарахованою на навчання за державним замовленням. Посилання на обов`язок відпрацювати три роки після закінчення навчання суперечить ЗУ «Про вищу освіту», оскільки жодних вимог для випускників медичних закладів щодо відпрацювання трирічного терміну закон не містить. Також твердження відповідача про відмову від відпрацювання не відповідають дійсності: жодних пояснень він неї позивачем не вимагалося; акт фіксації відмови було складено за її відсутності; Міністерством охорони здоров`я було надано згоду на працевлаштування [PERSON] до КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечнікова». Крім того, зауважила, що замовник - ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» жодних претензій до неї не має. Таким чином, відповідачем не було порушено умови угоди, а місце працевлаштування було змінено з КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради на КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова». Просила відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року між [PERSON] та ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 18, за напрямом підготовки «лікувальна справа» (а.с. 10). 23 червня 2016 року [PERSON] було видано диплом спеціаліста серії [NUMBER] за спеціальністю «Лікувальна справа» та присвоєно кваліфікацію лікар (а.с. 11). На підставі направлення № 24 від 23 березня 2016 року відповідача було направлено на роботу на посаді лікаря станції (відділення) швидкої та невідкладної медичної допомоги КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради з датою прибуття 01 серпня 2016 року (а.с. 12). Наказом Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації № 524-к від 19 серпня 2016 року внесено зміни до наказу адміністрації № 344-к від 18 липня 2016 року, якими зараховано [PERSON] до інтернатури на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «Медицина невідкладних станів» до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 01 серпня 2016 року по 30 січня 2018 року; після закінчення інтернатури перевести [PERSON] на посаду лікаря з медицини невідкладних станів КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 13, 14). На підставі наказу КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради № 289 кл від 27 липня 2016 року відповідача було прийнято на роботу на посаду лікаря-інтерна до станції екстреної (швидкої) медичної допомоги м. Херсона (а.с. 16). 29 січня 2018 року [PERSON] отримала сертифікат лікаря-спеціаліста № 10637 (а.с. 17). 01 лютого 2018 року відповідач відмовилася від проходження роботи у КЗ «ОТЦЕМД та МК» на посаді лікаря медицини невідкладних станів та подальшого відпрацювання не менше трьох років за обраною спеціальністю після закінчення інтернатури, про що було заступником головного лікаря з оперативної роботи [PERSON] , заступником головного лікаря з медичної роботи [PERSON] , начальником відділу кадрів [PERSON] та старшим інспектором відділом кадрів Дзюбенко С.М. складено акт фіксації відмови (а.с. 19). 02 лютого 2018 року [PERSON] подала до адміністрації КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради заяву про звільнення за власним бажанням (а.с. 20). Наказом № 34 кл від 02 лютого 2018 року відповідача було звільнено з 05 лютого 2018 року із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 18). Відповідно до довідки фактичних витрат на підготовку фахівця лікаря-інтерна [PERSON] за період з 01 серпня 2016 року по 05 лютого 2018 року, складеної КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, загальна сума витрат (заробітної плати) становить 73 121 гривню 20 коп. (а.с. 22). Відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України № 11.2-10/31742 від 29 листопада 2018 року Департамент управління персоналом та кадрової політики не заперечує проти працевлаштування [PERSON] на посаді лікаря КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» (а.с. 90). Наказом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 1695-о від 30 листопада 2018 року головному лікарю КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» наказано призначити [PERSON] на посаду лікаря з функціональної діагностики (а.с. 91). Наказом головного лікаря КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» № 390-02/2420-п від 19 грудня 2018 року відповідача [PERSON] було призначено на посаду лікаря функціональної діагностики (а.с. 93-94 оберт). Згідно з відомостями, зазначеними у листі ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства здоров`я України» № 3697/13 від 19 грудня 2019 року, ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства здоров`я України» не має претензій до [PERSON] з приводу оплати заборгованості відповідно до угоди № 18 від 01 вересня 2010 року про підготовку фахівця (а.с. 92). Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Рішенням Конституційного Суду України від 04 березня 2004 року у справі про доступність та безоплатність освіти визначено, що безоплатність вищої освіти у державних і комунальних навчальних закладах необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих закладах без оплати, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги. Безоплатність вищої освіти означає, що громадянин має право здобути її відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб (державне замовлення). Частиною 2 статті 52 ЗУ «Про освіту» (чинною на час вступу відповідача до академії) було передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, вказана частина ст. 52 була виключена із ЗУ «Про освіту», у зв`язку із прийняттям ЗУ «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року. Згідно із нормами статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, норма Закону, на яку посилається позивач у позовній заяві, як на час звільнення [PERSON] 05 лютого 2018 року, так і на час подання позову до суду 18 жовтня 2018 року, не була чинною. Також, є нечинним Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою КМУ № 992 від 22 серпня 1996 року, який було прийнято і затверджено на виконання ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про освіту». Крім того, як вбачається з наданої позивачем довідки фактичних витрат на підготовку фахівця лікаря-інтерна [PERSON] за період з 01 серпня 2016 року по 05 лютого 2018 року в КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради витрачено коштів на загальну суму 73 121 гривню 20 коп., яка складається із: нарахованої за 2016 рік заробітної плати в розмірі 13 670 гривень 30 коп., з них утримано податок в розмірі 2 802 гривень 41 коп., до виплати 10 867 гривень 89 коп.; нарахованої за 2017 рік заробітної плати в розмірі 42 455 гривень 08 коп., з них утримано податок в розмірі 8 703 гривень 29 коп., до виплати - 33 751 гривня 79 коп.; нарахованої за 2018 рік заробітної плати в розмірі 3 810 гривень 03 коп., з них утримано податку в розмірі 781 гривні 06 коп., до виплати 3 028 гривень 97 коп. Нарахований єдиний соціальний внесок 22 % від заробітної плати у загальному розмірі 59 935 гривень 41 коп. у сумі 13 185 гривень 79 грн. Разом витрат: 73 121 гривня 20 коп. (а.с. 22). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з позивачем та була зарахована до штату лікарні з 01 серпня 2016 року, виконувала обов`язки лікаря-інтерна на станції екстреної (швидкої) медичної допомоги м. Херсона до 05 лютого 2018 року, та отримала за вказаний період заробітну плату. Отримана лікарем-інтерном заробітна плата за виконану ним роботу за трудовим договором не відноситься до витрат на його навчання. Окрім того, не підлягає стягненню з відповідача сума нарахування єдиного соціального внеску на заробітну плату в розмірі 13 418 гривень 83 коп., оскільки відповідно до підпункту 1 п. 1 Розділу 2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20 квітня 2015 року КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради є платником єдиного соціального внеску як роботодавець. Доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних саме з навчанням відповідача на заочній та очній формі навчання в інтернатурі, суду не надано. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, то судовий збір у розмірі 1 762 гривень 00 коп. (а.с. 1) підлягає віднесенню за рахунок позивача КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed