Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договорами позики, мотивуючи тим, що сторонами 24 січня 2017 року укладено письмовий договір позики № 1, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 2 322 400 грн. зі строком повернення: 1 000 000 грн. не пізніше 29.03.2017 року, 1 322 400 грн. не пізніше 7.04.2017 року та договір позики № 2, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 572 400 грн. зі строком повернення не пізніше 30.04.2017 року. Враховуючи, що відповідач не виконав умови договорів, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача за договором позики № 1 - 2 322 400 грн., за договором позики № 2 - 572 400 грн., проценти за користування грішми у розмірі 141 689 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 11 316 грн. 16 коп., пеню у розмірі 720 852 грн. 38 коп. Під час судового розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги (а.с. 22-23), відповідно до котрих позивач просив стягнути з відповідача на його користь за договором позики № 1 - 2 322 400 грн., за договором позики № 2 - 572 400 грн., проценти за користування грішми у розмірі 141 689 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 21 071 грн. 23 коп., пеню у розмірі 1 343 332 грн. 66 коп. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач повторно до судового засідання не з'явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що сторонами [PERSON] та [PERSON] 24 січня 2017 року укладено письмовий договір позики № 1, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 2 322 400 грн. зі строком повернення: 1 000 000 грн. не пізніше 29.03.2017 року, 1 322 400 грн. не пізніше 7.04.2017 року (а.с. 8). Крім того, сторонами 24 січня 2017 року укладено договір позики № 2, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 572 400 грн. зі строком повернення не пізніше 30.04.2017 року (а.с. 9). Разом з тим, відповідач взяті за вказаними договорами позики свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з цим вказані кошти у розмірі 2 322 400 грн. за договором позики № 1 та 572 400 грн. за договором позики № 3 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, п. 4 вказаних договорів позики передбачено, що за користування коштами відповідач сплачує 24% річних за весь строк користування коштами. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грішми у розмірі 141 689 грн. 16 коп., відповідно до наведеного розрахунку позивача (а.с. 22-23), підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 21 071 грн. 23 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до п. 7 договорів позики № 1 та № 2 сторони погодили, що у разі невиконання та/або неналежного виконання свого зобов'язання щодо повернення позики відповідно до п. 2 договору або зобов'язання щодо сплати процентів відповідно до п. 4 договору позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. Тому, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 1 343 332 грн. 66 коп., котра розрахована позивачем, також підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за договором позики № 1 - 2 322 400 грн., за договором позики № 2 - 572 400 грн., проценти за користування грішми у розмірі 141 689 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 21 071 грн. 23 коп., пеню у розмірі 1 343 332 грн. 66 коп., що разом складає 4 400 893 грн. 05 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 8 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved