Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на її виховання, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 12.06.2012 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року сторони проживають окремо. Через надмірне вживання відповідачем алкоголю між ними постійно виникають конфлікти, свідком яких є їх малолітній син. Тому позивач переїхала до батьків і вважає, що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.06.2012 року (а.с. 8). Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved