Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У травні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось та на даний час вони проживають окремо. Рішенням суду шлюб був розірваний. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Крім того, в даний час вона не працює та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько дитини має також і надавати їй до досягнення дитиною трьох років. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що дитини перебуває на її утримання, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Вона отримує допомогу на дитину, іншого доходу не має. Тому потребує допомоги від батька дитини. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач визнав позовні вимог частині сплати аліментів на дитину в розмірі ? частини. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача заперечував, оскільки він не має матеріальної можливості також сплачувати аліменти ще і на її утримання. Просив в частині стягнення аліментів на дружину відмовити. Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 14 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 15 травня 2018 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, наявність на утриманні відповідача іншої неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За ст. 91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка має на утриманні малолітню дитину, а саме [PERSON], [INFO], тому відповідач зобовязаний утримувати також і позивачку до досягнення дитиною трьох років. Відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження своїм запереченням щодо відсутності матеріальної можливості сплачувати аліменти на дружину не надав, тому його пояснення суд до уваги не бере. Також судом враховується, що відповідач повнолітній, працездатного віку, має задовільний стан здоровя та можливість працевлаштуватись. Інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Тому суд визначає розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/5 частини заробітку відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial