Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У травні 2020 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19763,21 грн. В позовній заяві посилався на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 29 грудня 2008 року було укладено кредитний договір про надання банківських послуг б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач своїх зобов`язань не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19763,21 грн, з яких 20,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита, 13269,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4271,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 882,79 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 139,75 грн.- нарахована пеня, 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 929,20 грн.- штраф (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 50). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позов не надала. Ухвалою суду від 26.10.2020 встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 29 грудня 2008 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі вказаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну зі сплатою процентів за користування кредитом щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 7-27) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Анкети-заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений та згоден з Тарифами банку (а.с. 21). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, загальна сума якої станом на 31.03.2020 становить 19763,21 грн, з яких 20,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита, 13269,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4271,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 882,79 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 139,75 грн.- нарахована пеня, 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 929,20 грн.- штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18584,01 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн. 01 копійка), з яких 20,00 грн. (двадцять грн.) - заборгованість за поточним тілом кредита, 13269,99 грн. (тринадцять тисяч двісті шістдесят девять грн. 99 копійок) - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4271,48 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят одна грн. 48 копійок)- заборгованість за простроченими відсотками, 882,79 грн. (вісімсот вісімдесят дві грн. 79 копійок) - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 139,75 грн. (сто тридцять девять грн. 75 копійок) - нарахована пеня. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів - 250,00 грн. та 929,20 грн. за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення, а саме за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за кредитним договором банком одночасно нараховані пеня та штраф. За змістом ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки. Таким чином, вимога позивача про застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання (прострочення виконання грошового зобов`язання), суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, одночасне стягнення з боржника пені та штрафів не допускається. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: partial