Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У червні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20 червня 2011 року відповідач [PERSON] незаконно заволоділа належним йому автомобілем марки КІА «КЛАРУС», державний номер [NUMBER], та в результаті його незаконної експлуатації стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобілю завдано механічних ушкоджень, а позивачу матеріальних збитків у розмірі 51595 грн. 10 коп. 19 вересня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області, [PERSON] визнано винною в скоєнні вищевказаного злочину, задоволено заявлений позивачем цивільний позов та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 51595 грн. 10 коп. Однак, як вказує позивач у своїй позовній заяві, крім механічних ушкоджень завданих транспортному засобу (матеріальної шкоди), відповідач своїми діями завдала [PERSON] також і моральної шкоди, що виражається в наступному. Даним злочином [PERSON] спричинено моральні страждання, що виразились у сильних душевних переживаннях, страхах, сильному емоційному стресі, наслідками яких виявилась втрата сну, головний біль, страх замкнутого простору, підвищена дратливість. Як зазначає позивач, йому доводилося витрачати свій час на поїздки до міліції та суду, що також негативно відображалося на його здоров'ї. Крім того, відповідачем до цього часу не сплачено позивачу матеріальної шкоди, завданої злочином. Всі ці фактори призвели до загострювання хронічних захворювань, а згодом і до хвороби - інфаркту міокарда. Виходячи з вищевикладеного, зазначені моральні збитки позивач оцінюю у 30000 гривень, які просить стягнути із відповідача на свою користь, та розмір судових витрат, понесених при подачі даного позову. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, що полягають у знищенні або пошкодженні майна. Крім того, докази, надані позивачем, в яких зазначено про звернення позивача до медичних закладів з приводу загального захворювання не містить даних про причинний зв'язок між неправомірними діями відповідача та захворювання позивача, а отже, не може підтверджувати спричинення позивачу моральної шкоди. У зв'язку із викладеними обставинами, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2011 року вбачається, що 20 червня 2011 року у [PERSON] винник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння належним [PERSON] автомобілем марки «Кіа Кларус», д.н.з. [NUMBER] для його тимчасового використання. Реалізовуючи протиправний намір, підсудна [PERSON] з барсетки потерпілого вилучила ключ від транспортного засобу, використовуючи який, 20.06.2011 року проникла до салону автомобіля та привела в дію його двигун. На автомобілі марки «Кіа Кларус», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] залишила місце скоєння злочину, в результаті його незаконної експлуатації стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень і його власнику [PERSON] завдано матеріальних збитків на суму 51 595,10 грн. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2011 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, призначено покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки, в період якого зобов'язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Крім того, вищевказаним вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто із [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 51 595,10 грн. Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, або у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, позивач вказує, що у результаті пошкодження [PERSON] його автомобіля, він зазнав значних душевних страждань, що виразилися у душевних переживаннях, страхах, сильному емоційному стресі, наслідками яких виявилась втрата сну, головний біль, страх замкнутого простору, підвищена дратливість, а згодом і до хвороби - інфаркту міокарда, на підтвердження чого надав виписки з історії хвороби. Однак, вищевказане позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 2 500 грн. Зокрема, із наданих листків непрацездатності та виписок з історій хвороби вбачається, що хронічні хвороби та інфаркт міокарда у позивача виникали на протязі 2012 року, тобто, майже через рік після скоєння злочину щодо незаконним заволодінням автомобіля останнього відповідачем, що говорить про відсутність причинного зв'язок між неправомірними діями відповідача та захворювання позивача, а отже, не може підтверджувати спричинення [PERSON] моральної шкоди у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, та

Outcome: partial