Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У червні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 31.10.2003р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №962. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, психологічної несумісності, різних поглядів на життя, постійних сварок, що призвело до того, що на протязі двох років сторони спільно не проживають, шлюбні відносини між ними фактичного припинені, спільного господарства не ведуть. Таким чином, позивач посилаючись на те, що подальше спільне життя неможливе, збереження шлюбу та примирення є недоцільним, від подружнього життя дітей не мають, спір щодо поділу майна відсутній, просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 31.10.2003р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №962, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що вони з відповідачем на протязі майже двох років проживають окремо один від одного, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та сім'ю, постійних сварок, фактичних шлюбних відносин у сторін не має, спільного господарства сторони не ведуть, спільних дітей від шлюбу не мають, майновий спір відсутній, примирення не можливо. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved