Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Хорошевська селищна рада Харківського району Харківської області, в якому просив ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2002 року шляхом позбавлення [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, він є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до Договору купівлі-продажу від 12 листопада 2012 року. Позивач зазначає, що у 2006 року він дав згоду на тимчасову реєстрацію у належному йому житловому будинку [PERSON]. Однак [PERSON] ніколи не проживав у належному йому житловому будинку, речей його у будинку не має. комунальні витрати він не сплачує, всі витрати, пов'язані з утриманням будинку несе він. У зв'язку з викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, заявлений позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в газетах «Слобідський край» та «Урядовий кур'єр», причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Хорошевської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П., реєстровий № 3149, належить житловий будинок [ADDRESS]. Позивач вказує, що у 2016 року він дав згоду на тимчасову реєстрацію у належному йому житловому будинку [PERSON], після чого 16.03.2006 року [PERSON] був зареєстрований у спірному житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги. Зазначена інформація підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 24.07.2017 року. Відповідно до акту депутата Хорошевської селищної ради Харківського району Харківської області Ситнікової Л.В., за адресою: [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований, але не проживає за даною адресою з березня 2009 року. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов'язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON]. відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS], його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника [PERSON] Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved