Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 27.05.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.03.2015 року у сумі 51146 грн. 42 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 27404 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20167 грн. 59 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 662 грн. 53 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 2411 грн. 73 коп. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України представнику позивача зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином, а саме шляхом публікування 13.06.2015 року в газеті «Слобідський край» оголошення про його виклик в судове засідання, що призначене на 23.06.2014 року на 09:00 годину, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у звязку з чим ухвалою суду від 23 червня 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 27.05.2010 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач згідно Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.05.2010 року станом на 31.03.2015 року має заборгованість у сумі 51146 грн. 42 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 27404 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20167 грн. 59 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 662 грн. 53 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 2411 грн. 73 коп. штраф (процентна складова). У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 511 грн. 46 коп., також підлягають задоволенню, та витрат за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 272 грн. 70 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved