Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 червня 2004 року у Невірківській сільській раді Корецького району зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилось шестеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 104, 105, 110, 157, 160 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки спільне життя з останнім не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, втрату почуття поваги та любові один до одного. Як зазначила позивач, фізичні та духовні зв`язки між подружжям відсутні, тому вважає, що зберегти сім`ю неможливо, подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, у зв`язку із чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач та її представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 червня 2004 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 червня 2004 року зареєстрували шлюб у Невірківській сільській раді Корецького району, про що було зроблено актовий запис №4 (арк. спр. 4). У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними відповідних свідоцтв про народження (арк. спр. 5-10). Згідно даних посвідчення серії [NUMBER] від 15 вересня 2009 [PERSON] є інвалідом з дитинства з 01 липня 2009 року довічно (арк. спр. 11). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом її порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо відсутності взаєморозуміння між подружжям через втрату почуття поваги та любові один до одного, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 24 травня 2021 року. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, про що зазначила у поданій 09 серпня 2021 року заяві. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача 908 гривень судового збору в доход держави, зважаючи на задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. При цьому, судом враховується те, що позивач при звернені до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved