overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 22 квітня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають двох доньок, повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачкою не склалося оскільки часто виникали сварки. Позивач зазначає, що спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Між тим, в судовому засіданні 10 липня 2017 року, відповідач заявила клопотання про надання їм з позивачем строку на примирення. Так, з метою збереження сім'ї сторін, ухвалою суду від 10 липня 2017 року, сторонам було надано строк на примирення терміном два місяці. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 квітня 1999 року у Малоснітинській сільській раді Фастівського району Київської області, актовий запис № I, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER]. (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 25 вересня 2007 року. (а.с.4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої доньки, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та спільних дітей не мають, шлюбні відносини між ними припинено з причин небажання збереження сімї внаслідок частих сварок. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності. Проти надання строку судом на примирення, а також ухвалення судом заочного рішення з відповідачем заперечив. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю відповідача, неодноразово повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, а також і за місцем проживання відповідача, повідомленим позивачем, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2013 року (свідоцтво про шлюб І-БП№099002, видане 12.11.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області) Неповнолітніх дітей сторони не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач не бажає проживати разом з відподачкою, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 16 травня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 15 591,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4 621,42 грн.; заборгованість по процентам 8051,67 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1 700, 00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 718,65 грн. Загальна сума заборгованості становить 15 591,74 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15\~591, 74 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 16 травня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 15 591,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4 621,42 грн.; заборгованість по процентам 8051,67 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1 700, 00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 718,65 грн. Загальна сума заборгованості становить 15 591,74 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 27.10.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 23.04.2017 р. становить 23611,59 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23611,59 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 27.10.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 23.04.2017 р. становить 23611,59 грн.. яка складається з: -5606,54 грн. тіло кредиту; -8768,95 грн. нараховано відсотки за користування кредитом; -7635,55 грн. заборгованість за пенею та комісіїєю; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1100,55 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 30 січня 2016 року між сторонами було укладено договір № 30.01.2016-000000473, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. з кінцевим терміном повернення 12.02. 2016 року та платою за користування кредитом у розмірі 560 грн. 00 коп. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 20 червня 2017 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 7680 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7680 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 30 січня 2016 року між сторонами було укладено договір № 30.01.2016-000000473, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. з кінцевим терміном повернення 12.02. 2016 року та платою за користування кредитом у розмірі 560 грн. 00 коп. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 20 червня 2017 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 7680 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що 06.06.2015 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить судовий збір з відповідача на свою користь не стягувати. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія [NUMBER] від 02.02.2016 року . Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства е ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 29.08.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, в зв'язку з чим між ними виникали сварки, це призвело до того, що шлюб фактично розпався і вони не підтримують сімейних стосунків, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати та стягнути судовий збір в сумі 640 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 29.08.2012 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 982. Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, строк на примирення наданий ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду від 25.08.2017 року не дав позитивних результатів, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 1950 доларів США. В судове засідання позивач не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 30.01.2015 року [PERSON] передала [PERSON] у борг гроші в розмірі 4 600 доларів США. Згідно боргової розписки відповідач зобов'язалась повернути позивачу зазначену суму позики до серпня 2015 року, але у вказаний строк свої зобов'язання виконала частково, повернувши лише частину боргу в сумі 2650 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розпискою від 30.01.2015 року в розмірі 1950 доларів США підлягають задоволенню в повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем - [PERSON] 25 жовтня 1996 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом №1471 зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились та існують тільки формально. Шлюб розривають вперше. Суперечок про місце проживання спільної дитини і розподіл спільного майна немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 1996 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом №1471, свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved