Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на 15/200 частин житлового будинку [ADDRESS] . Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. Так як вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає, тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] на 15/200 частин комплексу житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у надісланому до суду відзиві просить проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив про неможливість задоволення позову, посилаючись на наявність у технічному паспорті на будинок самовільно збудованих об`єктів та відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташоване спадкове майно. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.10.2018 року, виданого 17.10.2018 року Житомирським МРВ ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2006 року, виданого 28.11.2006 року ВРАЦС Житомирського МУЮ. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 93/2018 до майна померлого [PERSON] особистого розпорядження на випадок своєї смерті ним не здійснено. Позивач 17.12.2018 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 15/200 частин житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Павлюк Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5227. Як убачається з довідки КП «Житомирське ОМБТІ» Житомирської обласної ради від 29.01.2019 року № 7958, згідно наявних даних, які знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 4305, станом на 31.12.2012 року право власності на 15/200 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.10.1985 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Павлюк Г.А. за р. № 2-5227, дублікат якого видано Другою житомирською державною нотаріальною конторою 26.03.1996 року за р. № 2-2276. Інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Отже, єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є позивач, яка є його дружиною і у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. від 25.04.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 15/200 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] через те, спадкоємицею не було подано документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене майно. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, встановивши, що 15/200 частин житлового будинку [ADDRESS] належало померлому [PERSON] на праві приватної власності та, з`ясувавши відсутність його особистого розпорядження на випадок смерті, враховуючи прийняття спадщини позивачем, а також відсутність інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved