Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Здорово», [PERSON] , третя особа: ТОВ «УБЕР Україна» про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до заявлених вимог просив стягнути з ПрАТ «СК «Здорово» страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн., з [PERSON] - різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 71 387,66 грн., а також суму сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 1 713,89 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 29.01.2018 року приблизно о 17 год. 10 хв. на площі Дарницькій, 1 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Corolla» держаний номерний знак [NUMBER] під його керуванням та автомобілем «Skoda Fabia» держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1653834 від 21.10.2017 року. Зазначив, що він звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, однак представник СК «Здорово» у визначений строк не з`явився для огляду транспортного засобу, в зв`язку з чим він був вимушений звернутись до СОД ТОВ «Пасат Консалтинг Груп». Відповідно до звіту № 27/02-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, складеного 05.03.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla» держаний номерний знак [NUMBER] , складає 148 118,90 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 171 387,66 грн. Оскільки страховою компанією не була сплачена сума страхового відшкодування, просив стягнути з СК «Здорово» матеріальну шкоду, визначену відповідно до звіту № 27/02-ТЗ, з урахуванням ліміту відповідальності в розмірі 100 000,00 грн. Крім того, на підставі положень ст. 1194 ЦК України просила стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 71 387,66 грн. Ухвалою від 07.12.2018 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 64-65). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Подав заяву про сплату на користь позивача франшизи у розмірі 1 000,00 грн. Третя особа пояснення щодо позову не надала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Toyota Corolla» держаний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 46). З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2018 року приблизно о 17 год. 10 хв. на площі Дарницькій, 1 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Corolla» держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Skoda Fabia» держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 10-13). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях відповідача [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1653834 від 21.10.2017 року (а.с. 14). Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону). Судом встановлено, страховою компанією не було вчинено дій щодо огляду пошкодженого транспортного засобу з метою визначення вартості матеріального збитку, в зв`язку з чим позивач звернувся до СОД ТОВ «Пасат Консалтинг Груп». Відповідно до звіту № 27/02-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, складеного 05.03.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla» держаний номерний знак [NUMBER] , складає 148 118,90 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 171 387,66 грн. (а.с. 20-43). Судом встановлено, що СК «Здорово» не вчинила дій щодо виплати страхового відшкодування, оскільки будь-яких доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування зазначених обставин суду не надано. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зі СК «Здорово» суми страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 71 387,66 грн. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. В силу положень ст. 1194 ЦК України саме, на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, та яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, покладається обов`язок по відшкодуванню різниці між розміром матеріальних збитків, які визначається, як витрати, яких особа повинна зробити для відновлення пошкодженої речі, та сплаченою сумою страхового відшкодування. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 71 387,66 грн. В силу положень ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved