Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 30.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем був укладений кредитний договір № 006-04504-300911, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26250905159549 в національній валюті, надав [PERSON] платіжну картку. Таким чином банк надав відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 100000 грн., встановивши ліміт на рахунку у сумі 5000 грн. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином зобовязання за цим договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 14.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 7804,56 грн., яка складається з тіла кредиту 3521,39 грн., простроченого тіла кредиту 1475,95 грн. та заборгованості за відсотками 2807,22 грн. На підставі цього позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7804,56 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 30.09.2011 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» (нині правонаступником є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір № 006-04504-300911, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26250905159549 в національній валюті, надав [PERSON] платіжну картку. Таким чином банк надав відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 100000 грн., встановивши ліміт на рахунку у сумі 5000 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 14.06.2015 року за відповідачем дійсно рахується заборгованість за кредитним договором № 006-04504-300911від 30.09.2011 року у розмірі 7804,56 грн., яка складається з тіла кредиту 3521,39 грн., простроченого тіла кредиту 1475,95 грн. та заборгованості за відсотками 2807,22 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачі не надали суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ними грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що відповідач неналежно виконав свої зобовязання за кредитним договором № 006-04504-300911 від 30.09.2011 року, що підтверджується наданими суду доказами, у звязку із чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а його було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved