Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

У суд з позовом в інтересах держави в особі ДП «Любомльське лісове господарство», Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області звернувся перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Філімомюк І.А., який просив стягнути із [PERSON] 108434,64 грн. шкоди за вчинене ним лісопорушення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач здійснив незаконну порубку тридцяти трьох дерев вільхи чорної та одної берези повислої в 10 виділі 75 кварталу Мосирського лісництва ДП «Любомльське лісове господарство», що доводиться протоколом та постановою про адміністративне правопорушення, актом огляду місця рубки, довідкою про розрахунок розміру заподіяної шкоди. Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 09.12.2019 року до участі у справі залучено Вишнівську сільську раду Любомльського району Волинської області як правонаступника Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області. Під час судового засідання прокурор та представник ДП «Любомльське лісове господарство» позовіні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що дерев він не різав, а взяв вже зрізані колоди дерев, частину з яких відвіз на пилораму, а решту додому на дрова. Крім того зазначив, що ділянка, на якій були зрізані дерева, не відноситься до компетенції лісгоспу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно акту огляду місця вчинення правопорушення інженером охорони захисту лісу ДП «Любомльське ЛГ» [PERSON] , з участю лісничого Мосирського лісництва [PERSON], помічника лісничого [PERSON] 06.02.2016 року було виявлено незаконну рубку 33 дерев вільхи чорної та 1 берези повислої в 10 виділі 75 кварталу Мосирського лісництва ДП «Любомльське лісове господарство». 18.03.2016 року інженером охорони захисту лісу [PERSON] щодо відповідача складено протокол про незаконну рубку лісу за ознаками ст. 65 КУпАП. За результатами розгляду протоколу постановою від 21.03.2016 року на [PERSON] накладено штраф за ст. 65 КУпАП в сумі 85 грн. Дані документи були підписані відповідачем. Постанова про накладення адміністративного стягнення не була оскаржена відповідачем, а штраф був ним сплачений, що підтвердив сам [PERSON] в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, в тому числі, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Згідно зі ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази про те, що в 2016 році, точної дати не пам`ятає, при здійсненні обходу лісу ним був виявлений [PERSON] , який сидів на зрізаній колоді і курив, біля нього стояла бензинова пилка і кінь. [PERSON] визнавав свою вину у порубці дерев, такого щоб хтось просив відповідача «взяти вину на себе» не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав покази про те, що він в 2016 році складав на [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення. [PERSON] вину визнавав, сам показував пеньки з яких він зрізав дерева та розказував як їх різав. Також [PERSON] був присутній при складанні всіх процесуальних документів. В поясненнях від 09.02.2016 року, які містяться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] повідомляв, що він проводив заготівлю дров протягом трьох днів з 02.02.2016 року по 05.02.2016 року на узліссі 75 кварталу, оскільки будучи помічником лісничого Мосирського лісництва знав, що даної ділянки на картах лісництва не було. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу обов`язок доказування відсутності вини у деліктних правовідносинах покладається на відповідача. Крім того, судом встановлено, що відповідач тривалий час працював помічником лісничого, а тому мав розуміти наслідки винесення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови. Згідно висновку інспектора поліції Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Дячука Р.В. від 20.02.2016 року вбачається, що [PERSON] для власних потреб здійснив порубку дерев вільхи та берези, частину з яких відвіз до пилорами [PERSON] , а іншу частину відвіз до себе додому та порізав на дрова. Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про віднесення земельної ділянки, де відбулась незаконна порубка, до категорії пасовищ за проведеним у 1992 році лісовпорядкуванням. Представником ДП «Любомльське лісове господарство» надано на дослідження в судовому засіданні матеріали лісовпорядкування за 2012 рік, з якого безсумнівно встановлено, що 10 виділ 75 кварталу віднесений до лісонасаджень цього підприємства. Такі матеріали є чинними і в установленому порядку незаконними не визнавались, що дає всі законні підстави для їх врахування як належного і допустимого доказу. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що повністю доведено вчинення [PERSON] незаконного вирубування 33 дерев вільхи чорної та 1 берези повислої на ділянці, що відноситься до компетенції ДП «Любомльське лісове господарство», а отже державі в особі останнього відповідачем заподіяна майнова шкода. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі ст.ст. 105, 107 Лісового Кодексу України, ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved