Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що під час спільного проживання з [PERSON] [INFO] у них народилась дитина [PERSON]. Після народження дитини відповідач відмовився реєструвати її на своє ім'я, у зв'язку із чим позивач звернулась до суду із позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Лише після цього [PERSON] добровільно зареєстрував доньку на своє ім'я. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області віл 15.03.2004 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 14.08.2003 року. З грудня 2003 року [PERSON] зовсім не спілкується з [PERSON] та донькою, її вихованням не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом її здоров'я, не телефонує їй. Крім того, аліменти сплачує не регулярно, у зв'язку із чим виникла заборгованість. Вважала, що така поведінка [PERSON] свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обов'язки, а тому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник позивача за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане повторно 09.08.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 459. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області віл 15.03.2004 року, яке набрало законної сили 15.04.2004 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 14.08.2003 року. 25 лютого 2006 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], про що Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 62. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Як вбачається із довідки № 420 від 16.05.2018 року, виданої головою КСН селища «Азовкольцо», [PERSON], 2003 року народження, мешкає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно педагогічної характеристики від 13.03.2018 року, складеної КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 45 Маріупольської міської ради Донецької області», [PERSON] навчається у вказаному учбовому закладі, мати дитини приділяє належну увагу її вихованню, підтримує постійний зв'язок із класним керівником, бере активну участь у справах класу. Батько дитини [PERSON] дитиною не цікавиться, школу не відвідує. Також у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2018 року № 11/11155189, складеного державним виконавцем Кальміуського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], станом на 01.03.2018 року складає 6844,26 грн. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.09.2018 року було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON]. батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], 2003 року народження. Також зазначено, що відповідач на засіданні комісії пояснив, що дійсно після розлучення з матір'ю дитини з донькою не спілкується, її життям не цікавиться, але хоче відновити стосунки. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачем було надано суду достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] життям та здоров'ям своєї доньки не цікавиться, з нею тривалий час не бачиться, будь-якої участі в її вихованні не приймає, має заборгованість зі сплати аліментів на її утримання, тобто належним чином не виконує свої батьківські обов'язки. У свою чергу відповідач із позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав стосовно доньки погодився. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин та думки відповідача, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітньої доньки [PERSON], а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини. У зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON], судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплату якого під час звернення до суду із цим позовом їй було відстрочено до ухвалення судового рішення, у порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved