Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

у суд з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], звернувся [PERSON] до Крехаївської сільської ради Козелецького району. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS]. Позивач не може оформити спадкове майно оскільки свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку на ім'я [PERSON] було видане 14 жовтня 1997 року, тобто після її смерті. Інша ? частина спірного житлового будинку зареєстрована за [PERSON], але він не мав права на отримання її у власність, оскільки житловий будинок входив до категорії колгоспних дворів, і станом на 15.04.1991 року до його складу входила лише [PERSON], а тому тільки вона мала право на отримання у власність даної нерухомості. У судове засідання позивач не з'явився, однак при цьому подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду цивільної справи. При цьому, відповідачем до суду подана заява про визнання позовних вимог, а також клопотання про розгляд цивільної справи у відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як установлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS]. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, про що 3 жовтня 1997 року склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Крехаївської сільської ради у якому все свої майно заповіла [PERSON]. Позивач не може оформити спадкове майно оскільки свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку на ім'я [PERSON] було видане 14 жовтня 1997 року, тобто після її смерті. Інша ? частина спірного житлового будинку зареєстрована за [PERSON], але він не мав права на отримання її у власність, оскільки житловий будинок входив до категорії колгоспних дворів, і станом на 15.04.1991 року до його складу входила лише [PERSON], а тому тільки вона мала право на отримання у власність даної нерухомості. Позивач прийняв дану спадщину і вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки на день його смерті проживав разом з останньою. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. А право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов»язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, що передбачено ч.1 ст.1277 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 22.05.1995 р.№20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» орієнтує суди на таке. До правовідносин, що виникли до 15.04.1991 р., застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, вступивши в управління спадковим майном, має право на набуття у власність житлового будинку з надвірним будівлями, який знаходиться в [ADDRESS]. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян.

Outcome: approved