Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Ухвалою суду від 23.08.2017 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування було залишено без розгляду. Так, позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, який в ході розгляду справи уточнювала, в якому просить визнати за нею право власності за законом в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] на нерухоме майно, що належало йому за життя на праві приватної власності, а саме: будинок [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначила, що після смерті батька звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмолено зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Однак всі правовстановлюючі документи знаходилися у відповідачки, співмешканки її батька, [PERSON], з якою він останні 10 місяців до своєї смерті проживав у зазначеному будинку. [PERSON] також зверталася до нотаріуса з приводу спадщини, однак отримала відмову через відсутність факту родинних відносин між нею та померлим. Враховуючи підставу відмови їй нотаріусом та відсутність можливості отримати правовстановлюючі документи, просить задовольнити заявлені вимоги. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 12 - копія свідоцтва про смерть). Ухвалою суду від 24 липня 2017 р. замінено відповідача [PERSON] на виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшов відгук про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, [PERSON] є донькою [PERSON] (том 1 а.с. 50 - копія свідоцтва про народження, а.с. 49 - копія свідоцтва про шлюб). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (том 1 а.с.46). Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно копії спадкової справи №713/2012, [PERSON] 15 грудня 2012 року звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. (т.1 а.с.74). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 12 жовтня 2013 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформленого належним чином на ім'я [PERSON], який помер [INFO] (том 1, а.с. 86 - копія постанови). Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно роз'яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується також роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Так, на виконання ухвали суду від 13.02.2015 р. Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» надано довідку за вих. № 138802 від 17.03.2015р., згідно якої за даними архівної справи станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS], зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 238, сторінка 132, запис № 55462 на ім'я [PERSON], згідно договору довічного утримання, посвідченого 16.03.1999 р. Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-775 (том 1 а.с. 113 ). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що вимога щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялася, судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.41 Конституції України,

Outcome: approved