Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 23 липня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON]. В шлюбі в них народилась дочка [PERSON]»я Сергіївна, [INFO]. Дитина має вроджений порок серця і її стан здоровя постійно потребує нагляду. З чоловіком у шлюбі вони прожили 6 років, однак за останні роки разом вони не можуть проживати. В сімї часто виникають сварки та непорозуміння, свідком яких стає дитина. Позивач зазначила, що витрати на дитину на даний час вона несе самостійно. ЇЇ щомісячний дохід становить 4000 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 2000 грн. з моменту звернення з позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи проводити за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справ повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій він не заперечував щодо задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно в решті позов не визнав та заперечував проти його задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено,\~що з\~23\~липня 2011\~року [PERSON]\~та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 114914, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON]»ю Сергіївну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 233620. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, спільного господарства вони не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому в частині вимог про розірвання шлюбу позов підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] зазначала, що добровільної матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дочки відповідач [PERSON] не надає, а самостійно вона не здатна належним чином утримувати дитину. З матеріалів справи вбачається, позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає її дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім»ї, видана відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 1444 від 12 липня 2018 року. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: partial