Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року до Харківського районного суду Харківської області направлено за підсудністю цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів і ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2015 року справу прийнято в провадження Харківського районного суду. В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 21000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей, а також аліменти за минулий час у розмірі 756000 гривень тобто за останні три роки із розрахунку 21000 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали вимоги позивача, пояснивши, що відповідач залишив позивача та двох неповнолітніх дітей, не надає матеріальної допомоги, хоча має великі достатки і можливість надавати позивача допомогу у зазначеному в позові розмірі, тому просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач частково визнає позовні вимоги в розмірі, що встановлений законом для дитини відповідного віку, в іншій частині позовні вимоги не визнав, а також просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав недоведеності факту проживання дітей з позивачем. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано такі докази. В перекладі на українське надані документи про народження неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з яких вбачається, що сторони записані батьками зазначених дітей. Громадянство України неповнолітнього [PERSON], [INFO] підтверджено довідкою Посольства України в королівстві Нідерланди № 61219/19-532/2-397 від 07.07.2005 року. Реєстрація шлюбу між сторонами 13.11.2004 року підтверджена довідкою Міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції № 2232. Матеріали справи містять також довідку з місця проживання відповідача в смт. Коротич на вул. Сонячній 33/2 Харківського району Харківської області, з якої встановлено, що позивач та діти позивача з відповідачем не проживають, хоча зареєстровані за цією адресою. Оскільки сторони не досягли домовленості про участь кожного із них у витратах на утримання дітей, а діти проживають з позивачем, то на підставі ст. 181 СК України суд повинен стягнути з відповідача на користь позивача аліменти своїм рішенням. Відповідно до вимог ст. 182 СК України суд, при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, суд 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За загальними правилами, визначеними ст. 183 СК України аліменти визначаються в частці від заробітку і лише у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підтвердження розміру щомісячних витрат позивач надала суду копії чеків, з яких по-перше, встановити достовірно факт належності цих витрат саме позивачу - неможливо, а по-друге, аналізуючи у сукупності витрати, що підтверджуються наданими позивачем чеками суд приходить до висновку, що найбільша частина витрат понесена на продукти не можна віднести до дитячого харчування, серед яких є алкоголь та тютюнові вироби, а розмір таких витрат, якщо вони дійсно понесені позивачем, свідчить про достатню забезпеченість позивача в порівнянні із середнім заробітком громадян України. Ніяких інших доказів, що дають можливість оцінити майновий стан сторін, стан їх здоров'я, наявність інших утриманців, наявність інших обставин, що мають важливе значення для справи, крім того, що відповідач не є громадянином України, суду не надано. Отже, суд вважає недоведеним наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому, з урахуванням того, що з позивачем проживає двоє неповнолітніх дітей, на підставі ст. 183 СК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дітей. Отже, в цій частині суд позовні вимоги задовольняє, відмовляючи в задоволенні позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Суд також відмовляє позивачу в задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час з таких підстав. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано суду жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час за недоведеністю позовних вимоги. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в ромірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: partial