Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

У червні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки за [NUMBER]. Відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний». Позивач відповідачу встановив кредит у сумі 9000 гривень на строк дії платіжної картки. Надалі 16 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління та [PERSON] укладено договір у формі заяви про приєднання за [NUMBER] до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якого позивач та відповідач домовились про укладення між ними договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки за [NUMBER] від 01 липня 2014 року рахунку № [NUMBER] гривня в новій редакції, викладеній в зазначеній заяві. На виконання договору Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління відкрило [PERSON] рахунок № [NUMBER] в гривнях, встановлено відновлювальну кредитну лінію в сумі 9000 гривень на строк кредитування 36 місяців. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 19 червня 2019 року за ним утворилась загальна сума заборгованості по кредиту, що становить 8999 гривень 96 копійок, суму втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків -5987 гривень 39 копійок, пеню за неналежне виконання умов договору 2500 гривень 67 копійок. Окрім того позивач нарахував відповідачу розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків - 239 гривень 36 копійок, інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом 664 гривні 19 копійок. Всього позивач нарахував кредитну заборгованість [PERSON] в сумі 18391 гривня 57 копійок, яку просив стягнути з відповідача на його користь. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 липня 2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю, пояснив, що дійсно має кредитну заборгованість перед позивачем. Пояснив, що така виникла у зв`язку з його важким матеріальним становищем, так як втратив у 2016 році роботу. Вказав, що на даний час має можливість частинами сплачувати заборгованість на виконання рішення суду, так як працевлаштувався. Суд, заслухавши відповідача, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що 01 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки за [NUMBER], відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний». Позивач відповідачу встановив кредит у сумі 9000 гривень на строк дії платіжної картки (арк. спр. 5-7). Надалі 16 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління та [PERSON] укладено договір у формі заяви про приєднання за [NUMBER] до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якого позивач та відповідач домовились про укладення між ними договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки за [NUMBER] від 01 липня 2014 року рахунку № [NUMBER] гривня в новій редакції, викладеній в зазначеній заяві. На виконання договору Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління відкрило [PERSON] рахунок № [NUMBER] в гривнях, встановлено відновлювальну кредитну лінію в сумі 9000 гривень на картковий рахунок із строком кредитування 36 місяців (арк. спр. 11-13). Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором від 16 лютого 2016 року зі сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 19 червня 2019 року склала 8999 гривень 96 копійок - сума основної заборгованості, 5987 гривень 39 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2500 гривень 67 копійок - пеня (арк. спр. 18-20). Окрім того, за період з 26 вересня 2016 року по 19 червня 2019 року на заборгованість [PERSON] нараховано 664 гривні 19 копійок - інфляційні витрати від простроченої заборгованості по процентам, 239 гривень 36 копійок - 3% річних від прострочених сум по кредиту. Всього кредитна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 18391 гривня 57 копійок. Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, оскільки відповідачем в судовому засіданні такий розрахунок не оспорювався, хоча останній мав таку можливість. Відтак, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, суд прийшов переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як підстави для стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором від 16 лютого 2016 року № б/н, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми ст.ст. 526, 530, 625, 1054 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та на які вірно посилався позивач у поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1921 гривню судового збору.

Outcome: approved