Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У червні 2014 року державний виконавець відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Шевченко О.Д. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - [PERSON], 1974 року народження. Свої вимоги державний виконавець обґрунтовує тим, що ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з боржника на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 8000 гривень щомісячно на кожну дитину. Рішення суду боржником самостійно не виконується, будь-які спроби зв'язатися з боржником є безуспішними, а тому у разі виїзду боржника за кордон виконання рішення суду стане неможливим. За таких обставин, державний виконавець просить обмежити [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], у праві виїзду за межі України до виконання ним добровільно або в примусовому порядку рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2013 року у справі № 2-2925. Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Стягувач - [PERSON] у судовому засіданні підтримала подання державного виконавця, просила суд його задовольнити. Представник боржника у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, просив суд відмовити у задоволенні подання. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі території України. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року ухвала місцевого суду скасована, питання передано до того ж суду першої інстанції. У своїй ухвалі апеляційний суд зазначив про необхідність належним чином перевірити наявність заборгованості у [PERSON] та в якій конкретно сумі та доводи стягувача щодо регулярного виїзду боржника за кордон з метою ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Згідно з положеннями листа Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Як убачається з матеріалів справи, виконавчий лист, виданий Оболонським районним судом м. Києва 09 серпня 2012 року № 2-2925/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 8000 гривень щомісячно на кожну дитину, перебував на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Під час здійснення державним виконавцем виконавчих дій було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника, оголошено у розшук транспортні засоби, які належать боржнику на праві власності. (а.с. 185, 253 т.І) Згідно з постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 09 липня 2014 року виконавче провадження з вказаного виконавчого листа закінчено, у зв'язку з передачею виконавчого листа за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. (а.с. 101 т. ІІ) Відповідно до довідки-розрахунку від 31 жовтня 2014 року, складеної державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, станом на 30 вересня 2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становила 126100 грн. (а.с. 113 т. ІІ) За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва 07 жовтня 2014 року, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказаним судовим рішення, зокрема, встановлено, що матеріальний стан платника аліментів суттєво змінився, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі, визначеному рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 серпня 2012 року, тобто у сумі 16000 грн. щомісячно. На виконання вказаного рішення суду боржником добровільно перераховано на користь стягувача аліменти у розмірі 771,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18 листопада 2014 року № 492 та становить 70% від заробітної плати, яку на даний час отримує [PERSON] За інформацією, отриманою від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник [PERSON] у період з 01 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року періодично виїжджає за межі України. Враховуючи вищенаведене, судом при розгляді подання державного виконавця не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, зокрема, нез'явлення боржника за викликом державного виконавця за умови отримання такого виклику, ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, тощо. Починаючи з квітня 2014 року, матеріальний стан платника аліментів суттєво погіршився, що спричинило накопичення заборгованості по сплаті аліментів та подальше звернення останнього з позовом до суду про зменшення розміру аліментів. Наведені обставини мають об'єктивний характер та не свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Отже, лише періодичні поїздки [PERSON] за межі України не можуть слугувати підставою для обмеження його у такому праві до виконання ним рішення суду. З огляду на наведене, суд ухвалює відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Шевченко О.Д. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed