Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

У суд звернулося акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 32598, 40 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08.11.2016р. та отримала кредит в розмірі 52500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсотках та інших витратах відповідно до умов договору. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 13.08.2018р. утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 32598, 40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 21776, 42 грн., заборгованість по процентах 8793, 48 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 1528, 49 грн. Тому заявлено АТ КБ «Приватбанк» позов до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився. У справі є клопотання від представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON], яка у встановленому порядку викликана до суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 01.02.2019р., в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії анкети-заяви відповідача від 08.11.2016р. встановлено, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] слідує, що відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт і максимально був збільшений до 52500 грн. 16.11.2017р. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно з наданими до суду даними про тарифи вбачається, що за користування кредитним лімітом встановлено плату: пільговий період (30 днів) 0, 01% річних, після закінчення пільгового періоду 3, 1% на місяць від суми заборгованості (37, 2% річних). Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 13.08.2018р. має місце заборгованість [PERSON] по договору від 08.11.2016р. в сумі 32598,\~40\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~(кредитом)\~21776,\~42\~грн.,\~заборгованість по\~процентах 8793,\~48\~грн.,\~штраф \~2028,\~50\~грн. Отже, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості по тілу кредиту, несплачених відсотках у розмірах, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту, які не оспорені відповідачем. Відповідно до норми ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення штрафів за порушення строків платежів суд керується тим, що позивач, як на обгрунтування цієї вимоги, у позовній заяві посилається на п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у якому встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Однак, тарифами, наданими з позовною заявою до суду, не доводиться визначення будь-якого платежу саме як штрафу за порушення строків платежів по договору про надання банківських послуг. Отже, стороною позивача не доведено в суді доказами достатніх підстав для вимоги про стягнення штрафів, а тому в цій частині позову слід відмовити. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1652, 23 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 93,77 %.

Outcome: partial