Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь передану 22 січня 2008 року за попередніми договорами купівлі-продажу грошову суму в розмірі 9000 доларів США з кожного, а всього 27000 доларів США, що еквівалентно на момент укладання попередніх договорів сумі 136 350,00 гривень. Вказуючи на те, що 22 січня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та нею були укладені попередні договори купівлі-продажу земельних ділянок, площею 0,4000 га кожна, розташованих за адресою: [ADDRESS] за умовами яких відповідачі зобов'язувались одержати правовстановлюючі документи необхідні для укладення договорів купівлі-продажу та не пізніше 22 липня 2008 року продати позивачу зазначені земельні ділянки. В свою чергу, в забезпечення своїх реальних намірів виконання обов'язку щодо придбання нерухомого майна позивач передала відповідачам суму грошей (аванс) в розмірі 9000 доларів США кожному, що еквівалентно 45 450 грн. 28 липня 2008 року, як зазначає позивач, основний договір купівлі-продажу укладено не було, в зв'язку з відсутністю у відповідачів правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно; на усні звернення останні повідомляли, що державні акти вони ще не отримували та просили почекати, оскільки вони не мають можливості укласти з нею основний договір. 06 лютого 2016 року на ім'я відповідачів через приватного нотаріуса Соломатіну О.П. позивачем було надіслано заяви про призначення дати посвідчення договору купівлі-продажу, за якими відповідачі мали з'явитись 10 березня 2016 року о 10 год. за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 10 для посвідчення основного договору купівлі-продажу. Позивач посилаючись на те, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими, для посвідчення основного договору не з'явились, що на думку позивача, свідчить про ухилення останніх від його укладення, просила суд повернути їй передану відповідачам грошову суму в розмірі 9000 доларів США з кожному як аванс за рішенням суду. 28 липня 2016 року позивачем було уточнено позовні вимоги про що подано через канцелярію суду відповідну письмову заяву, зі змісту якої встановлено, що позивач, з урахуванням курсу гривні щодо іноземних валют станом на 27.07.2016 року, просить стягнути з відповідачів на свою користь передану суму коштів за попередніми договорами купівлі-продажу в розмірі 9000 доларів США з кожного по 223 067,331 гривень з кожного (а.с.38-39, 40). В подальшому, а саме: 11.08.2016 року позивачем, з урахуванням поточної зміни курсу гривні щодо іноземних валют станом на 11.08.2016 року, було уточнено вимоги позову та подано відповідну письмову заяву, в якій остання просила, суд стягнути з відповідачів передану за попереднім договором купівлі-продажу грошову суму в розмірі 9 000 доларів США з кожного, що становить по 223 349,31 гривень з кожного( а.с.55-56, 57). 19.09.2016 року позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, про що через канцелярію суду подано відповідну письмову заяву, в якій позивач, посилаючись на вищевказані обставини, просила суд стягнути з відповідачів на свою користь переданий за попередніми договорами купівлі-продажу аванс в розмірі 9000 доларів США з кожного, що з урахуванням курсу гривні щодо іноземних валют станом на 27.07.2016 року становить по 223 067,331 гривень з кожного (а.с.82-84). Представник позивача в судовому засіданні змінені вимоги позову підтримала та просила суд їх задовольнити та стягнути з відповідачів переданий аванс за попередніми договорами, вказуючи, що відповідачі ухиляються укласти основні договори купівлі-продажу земельних ділянок і також відмовляються повернути переданий ним аванс. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити, в зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності, про що подав письмові заперечення (а.с.59-63). Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіна О.П. в судове засідання не з'явилась, подавши листа, в якому просить проводити розгляд справи без її участі (а.с.28). Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 22 січня 2008 року між [PERSON] (далі - відчужувач) та [PERSON] (далі- набувач) було укладено попередній договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончуком І.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 115 ( а.с.8, 89). Також, 22 січня 2008 року між [PERSON] (набувачем) та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончуком І.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 116 (а.с.6, 92). 22 січня 2008 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), було укладено попередній договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончуком І.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 117 ( а.с.7, 95). За умовами вищевказаних трьох попередніх договорів (пункт 1) відповідачі ([PERSON], [PERSON] та [PERSON].) зобов'язувались продати не пізніше 22 липня 2008 року позивачу ( [PERSON]), а остання зобов'язується купити та укласти на умовах, встановлених цими попередніми договорами, договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,40 га, що знаходяться на території с. Митниця, Митницької сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.89, 92, 95). Згідно пункту 3 попередніх договорів, в якості підтвердження свого наміру купити земельну ділянку набувач передав відчужувачам, а відчужувачі прийняли на момент підписання цього договору суму грошей (аванс), в розмірі 45 450 гривень, що на день укладення цього договору становить 9000 доларів США, а суму грошей 5050 гривень, що складає 1000 доларів США, набувач зобов'язується сплатити, а відчужувачі зобов'язуються прийняти під час підписання основних договорів. Пунктами 10 попередніх договорів визначено, що у разі ухилення відчужувачів від укладання основного договору купівлі-продажу на умовах викладених у даному договорі, набувач має право вимагати повернення йому суми сплаченого ним авансу, а також оплати штрафу у сумі авансу 45 450 гривень, що на день цього договору становить 9000 доларів США, вимагати укладення основного договору в судовому порядку або звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки з проведенням основного розрахунку з відчужувачами. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2008 року підписання основних договорів не відбулось, в зв'язку з відсутністю у відчужувачів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки. Дана обставина також підтверджується наявними в справі державними актами на право власності на спірні земельні ділянки (серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER]), які були видані на ім'я відповідачів лише 10 березня 2009 року. 06.02.2016 року, позивачем через приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіну О.П. було передано відповідачам заяви про призначення дати посвідчення договорів купівлі-продажу, за якими відчужувачам було запропоновано з'явитись 10.03.2016 року о 10 год. за адресою: м. Васильків, Київської області, вул. Володимирська, 10 «а» для підписання договорів купівлі-продажу земельних ділянок (а.с.9-11). Факт отримання відповідачами через нотаріуса заяв про призначення дати посвідчення договорів купівлі-продажу стверджується копіями рекомендованих повідомлень про їх вручення (а.с.85-86). Як вбачається з витягу з кримінального провадження №12016110140001207 від 13.05.2016 року [PERSON] звернулась до Васильківського відділу поліції про те, що остання передала кошти власникам земельних ділянок для подальшого укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок в [ADDRESS], а останні ухиляються від взятих на себе договірних зобов'язань щодо передачі земельних ділянок (а.с.48). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обумовлений строк основний договір купівлі-продажу земельних ділянок укладено не було, оскільки відповідачі (відчужувачі), будучи належним чином повідомленими про день, час та місце посвідчення договорів купівлі-продажу та маючи правовстановлюючі документи на нерухоме майно, не пояснюючи причин своєї неявки, ухилились від підписання договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини ( п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 635 ЦК України). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, про те, що вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору , чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором. Дана правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-119цс12 від 24 жовтня 2012 року. В свою чергу, положеннями ч. 3 ст. 635 ЦК Україно визначено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Укладаючи попередній договір сторони погодили (п. 8 попереднього договору), що цей договір діє з моменту підписання і нотаріального посвідчення цього договору і до підписання та нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Інші умови, а саме: підстави припинення попереднього договору визначено і погоджено сторонами в п. 15 за яким цей договір припиняється у разі: укладення основного договору; на підставі рішення та за взаємною згодою сторін. Таким чином, враховуючи, що основний договір купівлі-продажу земельних ділянок між сторонами укладено не було, і підстави припинення попереднього договору не встановлено, суд вважає попередні договори, укладені 22.01.2008 року діючими, а отже не вбачає підстав для застосування наслідків порушення строків позовної давності, на яку посилається представник відповідача як на підставу відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто ч. 2 ст. 570 ЦК України визначає, презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у випадках невиконання або неналежного виконання договору, або його не укладення. Зазначене поняття повністю узгоджується з положенням ч. 1 ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, передані позивачем відповідачам кошти є авансом, оскільки сторони не уклали та не оформили договір купівлі-продажу нерухомого майна за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України. В силу вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що станом на 27.07.2016 року 100 доларів США за офіційним курсом Національним банком України коштує 2478.5259 грн. (а.с.40), що еквівалентно переданого авансу 9 000 доларів США складає 223 067 грн. 33 коп. (2478.5259 грн. х 9 000 доларів США/100). Враховуючи викладене та встановивши, що договір купівлі-продажу земельних ділянок, на підтвердження зобов'язання якого був переданий [PERSON] аванс, укладено не було, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача переданий аванс в розмірі 9000 доларів США з кожного, що станом на 27 липня 2016 року еквівалентно 223 067 грн. 33 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved