Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У травні 2018 року орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В той же час подружжя [PERSON] не створило для малолітніх належних житлово-побутових умов, а саме для проживання, ігор, відпочинку, житло взагалі не придатне для мешкання дітей, діти не забезпечені продуктами харчування, необхідним одягом, доглядом. Відповідачі, систематично зловживаючи спиртними напоями, вчиняють скандали та бійки. Заходи впливу та соціальний супровід сім'ї не мав тривалого позитивного ефекту. В зв'язку з наявністю загрози для життя та здоров'я дітей рішенням виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району від 18 квітня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були тимчасово, до вжиття заходів судом, відібрані у батьків. Враховуючи вказані обставини, а також те, що на час звернення позивача до суду, вищевказані недоліки відповідачами належним чином не усунуто, а тому орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району просив ухвалити рішення про відібрання [PERSON] та [PERSON] у подружжя [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, а також стягнути з останніх на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини їх заробітку (доходу). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що на час розгляду справи зазначені позивачем недоліки частково усунуті (в житловому будинку за місцем проживання дітей розпочато ремонтні роботи, придбано додаткові меблі, закуплено продукти харчування), а решта недоліків будуть усунуті в найближчий час, а тому підстави для відібрання дітей та стягнення аліментів відсутні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що зазначені позивачем в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, а тому підстави для відібрання дітей та стягнення аліментів відсутні. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вказуючи на наявність обставин (які на час розгляду справи відповідачами належним чином не усунуто) для відібрання дітей у відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В той же час показаннями свідка [PERSON] та матеріалами справи (а.с. 7-9, 12, 15-17) повністю підтверджено, що подружжя [PERSON] не створило для малолітніх належних житлово-побутових умов, а саме для проживання, ігор, відпочинку, житло взагалі не придатне для мешкання дітей, діти не забезпечені продуктами харчування, необхідним одягом, доглядом. Відповідачі, систематично зловживаючи спиртними напоями, вчиняють скандали та бійки. Заходи впливу та соціальний супровід сім'ї не мав тривалого позитивного ефекту. В зв'язку з наявністю загрози для життя та здоров'я дітей рішенням виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району від 18 квітня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були тимчасово, до вжиття заходів судом, відібрані у батьків (а.с. 10). З показань свідка [PERSON] та матеріалів справи (а.с. 43-44) вбачається, що на час розгляду справи обставини, які були підставами для терміново вилучення дітей з сім'ї, усунуто лише частково (в житловому будинку за місцем проживання дітей розпочато ремонтні роботи, закуплено продукти харчування). Решта доводів відповідачів не знайшли свого належного підтвердження жодними доказами. Відповідно до вимог ч.ч. 2-3 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Водночас згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). В рішенні Європейського Суду з прав людини «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: під час розгляду судом справ, що стосуються дитини та визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 76). Тому ретельно зваживши доводи, надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги письмовий висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що існують підстави для відібрання дітей у відповідачів та передачі їх для влаштування до опікунського органу, оскільки це буде відповідати найкращим інтересам малолітніх. Разом з тим згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч. 4 ст. 170 СК України). Ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також відповідачів які мають задовільний стан здоров'я, не працюють, отримують неофіційні доходи, інших осіб не утримують, в тому числі й не сплачують аліменти, суд прийшов до висновку, що [PERSON], [PERSON] зобов'язані та мають можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів їхзаробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову та припиняється з досягненням дітьми повноліття. При цьому згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави в рівних частках також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 409,60 грн. (704,80 грн. - за вимогу про позбавлення батьківських прав + 704,80 грн. - за вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved