Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У травні 2016 року позивача [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд поділити житловий будинок № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області між співвласниками та виділити йому в натурі у власність квартиру №2, яка має загальну площу 38,3 кв.м., що становить 38,3/82,4 ідеальних часток та складається з коридору площею 7,7 кв.м. приміщення (2-1), кухні-житлової кімнати площею 18,1 кв.м. приміщення (2-2), кладової площею 5,8 кв.м. приміщення (2-3) та веранди площею 6,7 кв.м. приміщення II, господарського приміщення сараю «Д», вбиральню «е» за даними, за даними технічного паспорту БТІ; припинити право спільної часткової власності на будинок № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка, Фастівського району Київської області; стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за зменшення його фактичної частки на 5,8 кв.м. Свій позов мотивував тим, що він разом з відповідачкою є співвласниками будинку № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області. Даний будинок, згідно даних техпаспорта № 778 має загальну площу 82,4 кв.м. та складається з двох квартир, він займає квартиру № 2, яка належить йому на підставі Договору дарування. Позивач зазначає, що будинок знаходиться в аварійному стані, більше 10 років він намагається узгодити з відповідачкою питання ремонту та реконструкції будинку, проте її це зовсім не турбує так як, остання побудувала новий будинок поруч з їхнім старим, чим фактично вирішила свої житлові проблеми. Окрім того, позивач зазначає, що він вирішити та поліпшити житлові умови своєї сім»ї не може, оскільки відповідачка перешкоджає робити ремонт в будинку. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати дозвіл на ремонт та реконструкцію будинку, проте остання такого дозволу не надає. Позивач стверджує, що поділ будинку в натурі є можливим, оскільки він фактично поділений на дві відокремлені квартири, що мають самостійні виходи та необхідні побутові приміщення для кожної з квартир. В Договорі дарування зазначено, що на земельній ділянці розташований сарай, зазначений в плані літерою «Г» та сарай «Д», вбиральні «е» та «ж». Проте, [PERSON] перешкоджає йому ними користуватися. Відтак, посилаючись на вимоги ст..ст.183, 364, 367 ЦК України позивач поділити вказаний будинок у запропонований ним спосіб. Між тим, судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, що 23 червня 2016 року надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області, а саме [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки з майна, що є спільною частковою власністю та уточнення ідеальних часток житлового будинку між співвласниками, в якому просила суд поділити житловий будинок № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, який є спільною частковою власністю двох співвласників, а саме виділити їй в натурі у власність приміщення будинку кв. 1, що складається з кірхні 1-1 площею 14,1 кв.м., жилу кімнату 1-2 площею 20,0 кв.м., веранду 1 площею 10,0кв.м., загальною площею по формулі 44,1 кв.м. житловою 20,0 кв.м., а також два сараї під літерами «Г» і «Д», вбиральню «Е», загальною вартістю 3363 грн., які перебувають у її фактичному користуванні з 1989 року; провести перерахунок ідеальних частин даного домоволодіння між двома співвласниками, яким встановити, яку ідеальну частку від всього домоволодіння складають приміщення в будинку кв. 1 з надвірними будівлями та спорудами сараями «Г» і «Д», вбиральню «Е» по вул. Лермонтова, 43 в с. Велика Снітинка, виходячи з фактичного користування домоволодіння її та відповідача станом на 2000 рік, який доручити КП «Фастівське БТІ», та припинити право спільної часткової власності на дане домоволодіння. Протокольною ухвалою суду від 19.04.2017 року позовні вимоги за п.п.2,3 зустрічного позову було залишено без розгляду. Зустрічний позов вмотивовано тим, що позивачу на праві власності належить ? частина житлового будинку № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка, Фастівського району Київської області на підставі Договору купівлі-продажу від 28.05.1984 року. Раніше їй належала ще ? частина даного будинку, яка пустувала, а згодом вона її продала. Третім власником став [PERSON], який прибав частину будинку в 2000 році. Позивач зазначає, що у 2011 року [PERSON], який самостійно підрив свою частину будинку, залив фундамент, чим ще більше деформував стіни, дах, а також самовільно розпочав будівництво нового будинку, що старий будинок ледь не завалився. Окрім того, зазначає, що відповідач порушує правила добросусідства, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2016 року було обєднано в одне провадження цивільну справу №381/2545/16-ц (провадження 2/381/1004/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю та уточнення ідеальних часток житлового будинку між співвласниками та цивільну справу № 381/2043/16-ц (провадження 2/381/832/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку в натурі між співвласниками, та призначено номер справи 381/2043/16-ц. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, та його представник свій позов підтримали просили суд його задовольнити. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечували просили відмовити в його задоволенні. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним, та її представник в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, свій позов підтримали просили суд його задовольнити. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. У ст. 3 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що 28 травня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договору купівлі-продажу будинку, за яким остання стала власником - ? частини жилого будинку № 43 по вулиці Лермонтова в с. Велика Снітика Фастівського району Київської області, розташованого на присадибній земельній ділянці 0,15 га. У зв»язку з цим, 15 листопада 1989 року Фастівським бюро технічної інвентаризації, вказаний правочин було записано в реєстрову книгу № 2 реєстр № 707, а саме про належність [PERSON] на праві власності 1/2 частина вказаного будинку. Окрім того, як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 1989 року, [PERSON] успадкувала 1/2 частина житлового будинку № 43 в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області, яка залишилася після смерті [PERSON]. В даному свідоцтві вказано, що будинок розташований на земельній ділянці радгоспного фонду. На вказаній земельній ділянці розташований жилий будинок жилою площею 38.1 кв.м., дві веранди, чотири сараї, два туалети, огорожа. Між тим, 25 грудня 1989 року, [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу, відповідно до даного договору [PERSON] продала [PERSON] належну їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 22 вересня 1989 року, 1/2 частину будинку № 43, що розташований по вул. Лермонтова в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області. В свою чергу, [PERSON] продав належну йому ? частину будинку № 43, що розташований по вул. Лермонтова в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області [PERSON], що підтверджено Договором купівлі-продажу від 25 квітня 1995 року. 14 червня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування частини житлового будинку. Згідно даного договору [PERSON] прийняв вдар 1/2 частину житлового будинку № 43 в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області. Разом з тим, в даному Договорі вказано, що на земельній ділянці розташований один житловий будинок, житловою площею 38,1 кв.м., сарай зазначений в плані літерою «Г», сарай «Д», вбиральня «е», вбиральня «Ж». Окрім того, на підставі Державного акту Серія ЯМ № 085743, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1537 га, призначена на для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Лермонтова, 43 в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 43 по вул. Лермонтова в селі Велика Снітинка, Фастівського району Київської області в рівних частках. Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається зі змісту позовних вимог обох позовів, то спір виник між сторонами з приводу поділу будинку в натурі шляхом передачі одній із сторін частки в будинку іншого співвласника, її припинення та стягнення коштів компенсації за зменшення відповідної частки. Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні 06 грудня 2016 року за клопотанням позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз, м. Київ, вул. Смоленська, 6. На вирішення експертів було поставлено наступні запитання :1.Визначити можливі варіанти розподілу спірного будинку в с. Велика Снітинка по вул. Лермонтова 43, а також господарських будівель між співвласниками [PERSON] та [PERSON], з урахуванням займаних [PERSON] та [PERSON] приміщень станом на день проведення експертизи. 2. Визначити ідеальні долі займаної площі будинку № 43 по вул. Лермонтова в с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] Витрати по проведенню експертизи покладено на [PERSON] та розяснено йому та присутньому представнику вимоги ч.2 ст.86, ч.1 ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Між тим, 09 березня 2017 року до Фастівського міськрайонного суду з Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали цивільної справи 381/2043/16-ц, а ухвалу суду від 06 грудня 2016 року про призначення експертизи залишено без виконання у зв»язку відмовою особи, що заявила клопотання про її призначення позивача [PERSON], оплатити її вартість. Відтак, в силу вимог ст..146 ЦПК України суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки без проведення призначеної судом експертизи та отримання її висновків щодо визначення варіантів поділу будинку в натурі вирішити справу у відповідності до вимог закону із відповідним дотриманням прав сторін не можливо. В судовому засіданні також стороні відповідача за первісним позовом та позивачу за зустрічним було запропоновано та роз»яснино вимоги ст..ст.146 ЦПК України, але останній відмовився від заявлення клопотання про призначення експертизи по справі. Згідно з розясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6). Зазначене правило стосується також поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно зі ст. 367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідні роз'яснення щодо порядку проведення поділу містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7. Зокрема, в п. 7 цієї постанови зауважено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Оскільки мова йде про виділ відокремлених частин майна, слід керуватися тими ж вимогами, що й у виділі в натурі частки із спільної часткової власності одним із співвласників. Що стосується будинку (квартири), то це можливо, коли кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) з ізольованими жилими та підсобними приміщеннями з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або якщо наявна технічна можливість переобладнати будинок (квартиру) в ізольовані квартири. Переважно суди враховують положення закону і рекомендації Верховного Суду України, однак іноді поділ проводиться таким чином, що унеможливлює або обмежує користування виділеним у натурі майном. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на обєкт самостійної власності кожного з них. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Таким чином, поділ майна між співвласниками може проводитись виключно у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи, клопотання про призначення якої сторонами в судовому засіданні заявлено та оплачено не було. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст.ст.59-61 ЦПК України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, в судовому засіданні стороною позивача не було доведено належними та допустимими доказами, а саме шляхом надання суду висновків судово-будівельної та товарознавчої експертизи, з аналізу яких можливо зробити висновок про можливість задоволення позовних вимог у запропонований у позовах спосіб. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed