Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд звернути стягнення на належну [PERSON] квартирув рахунок погашення заборгованості в розмірі 140\~000,00 грн., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, кв. 7, загальною площею 39,3 кв.м.; стягнути судові витрати з відповідача. Позивач у судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2010 року позивач позичив відповідачеві грошові кошти в розмірі 140\~000 грн. (сто сорок тисяч гривень). Одержання зазначеної суми підтверджується письмовою розпискою, яку відповідач написала власноруч та після написання передала її позивачу. Згідно вищевказаної боргової розписки відповідач взяла на себе обовязок повернути отримані у позивача 140\~000 грн. (сто сорок тисяч гривень) в строк до 12.08.2014 року та зазначила, що в разі неповернення грошових коштів в сумі 140\~000 грн. у зазначений в розписці строк вона не заперечує проти звернення стягнення на належне їй на праві приватної власності майно, а саме на квартиру № 7, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, б. 30, загальною площею 39,3 кв.м. На підтвердження розписки відповідач передала позивачу на зберігання оригінали правовстановлюючих документів на її квартиру, а саме: свідоцтво від 21 жовтня 1999 року про право власності на квартиру № 7, яка розташована в будинку № 30 по вул. Березинська у м. Дніпропетровську, виданого на імя відповідача; технічний паспорт на квартиру № 7, яка розташована в будинку № 30 по вул. Березинська у м. Дніпропетровську, виданого на імя Відповідача. Згідно ч. 1, ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов?язання та ухиляється від їх виконання, а тому звернення стягнення на належне відповідачу нерухоме майно відповідає нормам чинного законодавства. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved