Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У травні 2015 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі - ІКПТМ) звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання, зазначив, що позивачем надаються послуги відповідачам з теплопостачання [ADDRESS], особистий рахунок [NUMBER], та відповідачі не виконують свої обов'язки по договору і систематично не здійснюють оплату послуг. Внаслідок дій відповідачів має місце заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання станом на 01 лютого 2015 року в сумі 8 172 грн 97 коп. (а.с. 4). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів членів сім'ї наймача, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які значаться зареєстрованими і проживають у квартирі [ADDRESS] (а.с. 28). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив суду обставини справи і просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість станом на 01 лютого 2015 року в сумі 8 172 грн 97 коп., та оплату судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила ІКПТМ провести розрахунок згідно ст. 257 ЦК України, надала заяви про застосування судом позовної давності, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають частково, просили застосувати судом позовної давності, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], пояснення відповідачки [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІV із змінами, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV із змінами, п.п.11,17,18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг - теплової енергії. Зокрема, обов'язком споживача є укладання договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР від 30 червня 1983р., плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і в установленні строки. На підставі рішення Ізюмської міської ради ХІІ сесії ХХІV скликання № 361 від 24.04.2003 року і рішення Х сесії ХХІV скликання Харківської обласної ради від 03.07.2003 року було створено Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж шляхом виділення із Обласного комунального підприємства теплових мереж. Відповідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж зареєстровано виконавчим комітетом Ізюмської міськради 07.08.2003 року із змінами від 05.01.2015 року, функціонує на підставі Статуту підприємства, затвердженого рішенням 6 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання № 0320 від 20.10.2006 року та рішенням 78 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання від 28.11.2014 року № 2761, засновано на комунальній власності Ізюмської територіальної громади і діє з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні теплової енергією, гарячої водою та іншої продукцією. Відповідно до довідки ІКПТМ вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], під'єднано до системи централізованого теплопостачання. Судом установлено, що квартира за адресою: [ADDRESS], знаходиться у державній (комунальній) власності та належить територіальній громаді в особі Ізюмської міської ради Харківської області, обслуговується комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 1, у квартирі значаться зареєстрованими і проживають [PERSON], її чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], 13 лютого 2013 року між позивачем ІКПТМ і відповідачкою [PERSON] було укладено договір на теплопостачання, за яким позивачем надаються послуги відповідачам з теплопостачання, особистий рахунок [NUMBER]. (а.с. 8-16, 19) Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх вимог позивачем надано відомість нарахування і оплати за теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS], абонент [PERSON], особовий рахунок [NUMBER], та надано розшифровку суми заборгованості оплати за послуги теплопостачання станом за період з 01.10.2008 року по 01.02.2015 року в розмірі 8 172,97 грн. (а.с. 5-6, 7). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» із змінами і доповненнями, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, найманці квартири за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], - зобов'язані нести витрати, пов'язані з теплопостачанням, оплачувати комунальні послуги щомісячно в строки, встановлені відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР. Судом установлено, що найманці житла за адресою: [ADDRESS] - відповідачі [PERSON] частково несли надані ІКПТМ витрати, пов'язані з теплопостачанням, відповідачі надані послуги оплачували не регулярно, зобов'язані були щомісячно проводити оплату послуг, що надавались їм до лютого 2015 року (а.с. 5-6, 7). Відповідачі надали суду клопотання про застосування судом позовної давності, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, і вказані ними факти найшли своє підтвердження згідно ч.2 ст. 57 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку вимоги позивача повинні стягуватися за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду. Судом установлено, що у лютому 2015 році ІКПТМ зверталося з заявою до відповідача [PERSON] про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг теплопостачання в сумі 8 172,97 грн, та ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2015 року відмовлено ІКПТМ у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 14). Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом через поштове відділення 29.04.2015 року (а.с. 17), тоді як вимоги позову стосуються стягненню сум щомісячних платежів, починаючи з 01.10.2008 року по 01.02.2015 року, яка складає суму 8 172,97 грн, тому вимоги позову, що склали суму заборгованості 3 680,23 гривень за період з 1 жовтня 2008 року по 31 січня 2012 року, не підлягають задоволенню, як подані в не межах встановлених законом строків позовної давності, оскільки перебіг позовної давності у позивача починався від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права - з лютого 2012 року, що підтверджується копією ухвали судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2015 року (а.с. 4, 5-6, 7, 14). За таких установлених обставин суд застосовує правила ч.4 ст. 267 ЦК України для відмови у частині позовних вимог за період з 1 жовтня 2008 року по 31 січня 2012 року з підстав спливу позовної давності. Тому, суд задовольняє вимоги позивача до відповідачів щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2012 року по 31.01.2015 року в сумі 4 492,74 гривень, як подані в межах встановлених законом строків позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в сумі по 60,90 грн з кожного відповідача (а.с. 2-3).

Outcome: partial