Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2004 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29.01.2010 року між ними було розірвано. Під час спільного проживання у них народилось двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З початку 2016 року відносини між ними остаточно розладилися, причиною чого стала неправомірна поведінка відповідача, а саме зловживання спиртними напоями, нехтування материнськими обов'язками щодо догляду та виховання дітей. Відповідач переїхала проживати до своєї матері в Хмельницьку область і вона не цікавиться здоров'ям дітей, їхнім життям. Діти весь час проживають з ним на повному його утриманні, і хоча офіційного місця роботи у нього немає, проте має достатньо грошових коштів для матеріального забезпечення дітей, так як відповідач зловживає спиртними напоями, і своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дітей, тому просить визначити місце проживання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за його місцем проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, обгрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами. Позивач пояснив, що у липні 2015 року відповідач покинула дітей і виїхала в м. Старокостянтинів. З того часу діти проживають з ним. Відповідач з того часу лише одного разу приїжджала до дітей в нетрезвому вигляді, але діти не хотіли її бачити. Представник позивача пояснила, що умови проживання дітей дуже добрі та дітей позивач утримує самостійно, позивач не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала щоб старший син [PERSON] залишився проживати з позивачем, але меншого [PERSON] просить залишити з нею. Окрім того, пояснила, що під час спільного проживання з позивачем її колишній чоловік зловживав спиртними напоями, застосовував до неї фізичну силу, тому вона змушена була переїхати на проживання до своїх батьків. Позивач налаштував дітей проти неї, виганяв її з двору, коли вона приїжджала до дітей, перешкоджає спілкуватися з ними. У наступні судові засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи у судовому засіданні вказав, що позов підлягає задоволенню, враховуючи висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8, 9). Як встановлено з пояснень сторін, позивач та відповідач фактично проживають окремо, їхні неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП № 1» № 993 від 03.06.2016 року (а.с. 5). Із характеристики на [PERSON] Навчально-виховного комплексу № 11 м. Житомира від 10.01.2017 року (а.с. 38) убачається, що, зокрема, неповнолітній [PERSON] в поведінці проявляє високу дисциплінованість, слухняність, скромний, щирий, в міру активний, в садок приходить чистий і охайний. Батько постійно цікавится життям дитини в дошкільному закладі, приймає активну участь у життя групи. Із характеристики на [PERSON] Житомирської міської гімназії № 3 (а.с. 39) убачається, що, зокрема, неповнолітній [PERSON] провляє себе як стараний, дисциплінований, уважний учень, має навчальні досягнення високого і достатнього рівня, завжди охайно вдягнений, не спізнюється та не пропускає уроки без поважних причин. Вихованням дитини займається батько, який цікавиться успіхами дитини у навчанні, постійно відвідує батьківські збори. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали показання про те, що протягом останніх півтора - двох років діти проживають з позивачем, він піклується про них, забезпечує їх продуктами харчування та всім необхідним, доглядає за ними, а відповідача жодного разу не бачили. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 316 від 05.04.2017 року (а.с. 46, 47), на початку 2016 року відносини між позивачем і відповідачем розладилися і [PERSON] проживав з батьком у м. Житомирі, Михайло з матір'ю у м. Старокостянтинів Хмельницької обл. З травня 2016 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні та вихованні батька, проживають за адресою: [INFO]. Будинок, в якому проживає сім'я, на праві особистої власності належить матері позивача [PERSON] Батьком створені всі необхідні умови для всебічного, гармонійного розвитку дітей. Діти проживають в окремій кімнаті, мають місце для відпочинку, навчання, мобільні телефони, комп'ютер, планшет, забезпечені одягом та взуттям, шкільним приладдям тощо. Батько цікавиться станом виховання, навчання дітей, відвідує батьківські збори. [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не бере, хоча [PERSON] перешкод щодо побачень дітей з матір'ю не чинить. [PERSON] не зверталася до органу опіки і піклування з питанням щодо призначення їй днів та годин зустрічей з дітьми. Останнє побачення відповідача з дітьми відбулось 01.09.2016 року. Враховуючи вказані вище факти, виходячи з інтересів дітей, Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] Частинами 2 та 3 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів п. 24 Постанови є чинним), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зважаючи на те, що попри те, що під час розгляду справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст. 161 СК України, за яких суд не може залишити малолітніх дітей для проживання з батьком, однак і не встановлено наявності будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення малолітніх дітей з їхньою матір'ю, а тому суд не приймає до уваги вказаний висновок органу опіки та піклування, а також не приймає часткове визнання позову відповідачем, так як таке визнання суперечить закону та порушує права та інтереси малолітнього [PERSON], [INFO]. За наведених обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed