Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. 00 коп. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки, посилаючись на ті підстави, що позивач ухиляється від покладеного на нього обов'язку стосовно утримання та виховання своєї дитити та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги. Ухвалою Святошинського районного суду роз'єдано позовна вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач у судовому засіданні надав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що на даний час він може сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн 00 коп. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.1999 зареєстрованого у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №688 (а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно довідки Форми №3 від 07.10.2016 неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Як вбачається із довідки про доходи [PERSON] вона працює в Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова та загальна сума нарахованого доходу за період з 01.02.2016 по 31.05.2017 складає 56316 грн 69 коп. (а.с. 18). Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до довідок виданих фізичні особі-суб'єкту господарської діяльності [PERSON], він є працездатною особою та від здійснення підприємницької діяльності отримує певний регулярний дохід. На утриманні відповідача не має інших дітей та непрацездатних батьків, які потребують матеріального утримання з його боку. Також, взято до уваги, що їх дочка потребує відповідного догляду та утримання, оскільки зі слів матері навчається у школі на відмінно та потребує додаткових поглиблених знань на які матір'ю наймаються поза шкільного часу вчителі-репетитори у приватному порядку. Також враховано, що окрім сплати комунальних платежів сторонами кожним окремо за своє помешкання, позивачу необхідно годувати, вдягати, вчити та розважати спільну дитину, а на всі ці потреби визначені відповідачем по справі 2000 грн 00 коп. не вистачає. Тому враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн 00 коп. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial