Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У травні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявник вказав, що 13.10.2010 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 008-10512-131010. Всупереч згаданому договору [PERSON] станом на 20.04.2015 р. порушила умови угоди і має прострочену заборгованість. Оскільки у добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена, посилаючись на ст. ст. 3, 11, 15-16, 22, 526, 530, 1046-1056 ЦК України, просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом на загальну суму 14.369,81 грн. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник позивача жодного разу у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з резолютивної частини позовної заяви, представник позивача просить суд розглянути справу в його відсутність, підтримує позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позов повністю і пояснила, що вона дійсно несвоєчасно сплачувала заборгованість за кредитом через невеликий розмір заробітної плати. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй розяснені. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 13.10.2010 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 008-10512-131010. У відповідності до кредитного договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 30.000,00 грн. Відповідно вказаній угоді позивач зобовязався надати відповідачу платіжну картку, кошти якої використовуються на товари чи послуги. Відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та Овердрафтом і процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. У звязку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів ПАТ «Дельта Банк» неодноразово здійснювало повідомлення [PERSON] про факт виникнення заборгованості та її розмір. Таким чином, станом на 20.04.2015 р. за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Кредитному договору № 008-10512-131010 від 13.10.2010 р. рахується заборгованість на загальну суму 14.369,81 грн., яка складається з таких сум: тіло кредиту 6.483,20 грн., прострочене тіло кредиту 2.655,53 грн., заборгованість за відсотками 5.231,08 грн. В добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена. Відповідно до вимог згаданої угоди, а також ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредит (в тому числі прострочені відсотки), пеню. Окрім пояснень відповідача, вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами у справі: кредитним договором між сторонами, розрахунком заборгованості, іншими матеріалами справи. Згідно до ст. ст. 40, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України вказане порушення тягне цивільну відповідальність. До того ж боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Таким чином, позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] підлягає задоволенню в обумовленому судом обсязі. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за законом, слід стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі кредитного договору від 13.10.2010 р. за № 001-10139-131010, ст. ст. 40, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 3, 11, 15-16, 22, 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: approved