Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та дружини, посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини та її утримання, як матері дитини не надає, просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 липня 2006 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім цього,\~статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини, як це передбачено ч. 2 і ч. 4 ст. 84 СК України. Ураховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], яка повністю перебуває на утриманні матері, а батько не виконує свого обовязку щодо утримання доньки, допомоги не надає, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, суд вважає, що позивачка також потребує матеріальної допомоги, та враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на її утримання у розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення донькою трьох років, тобто до 17 травня 2018 року. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved