Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року справу передано на розгляд Рожнятівському районному суду Івано-Франківської області за підсудністю. У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відвідача на утримання дитини до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 19 березня 2018 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз'яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. 19 березня 2018 року розгляд справи відкладено до 10 години 25 квітня 2018 року у зв'язку з відрядженням судді, а зазначеного числа на 14 травня 2018 року у зв»язку з відсутністю ідентифікаційного коду відповідача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дочки є мізерним, а самостійно вона не може утримувати її на достатньому для належного розвитку рівні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримування дитини у розмірі позовних вимог, оскільки є працездатним, має постійне місце роботи та високу заробітну плату. Відповідач відзив на позов до суду не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а. с. 3, 4). З відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно, що підтверджується копією рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2016 року (а. с. 5). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 37 виданою Привільненською сільською радою, Дубенського району, Рівненської області 24 січня 2018 року (а. с. 6) та довідкою про склад сім'ї № 36 від 24 січня 2018 року (а. с. 7). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач на даний час сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі по 600 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01 січня дo 30 червня для дітей віком до 6 років становить 1492 гривень на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину не може бути меншим 746 гривень на місяць, а для дітей, яким виповнилося шість років мінімальний розмір аліментів становить 930 гривень. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід збільшити до встановленого законом мінімуму, про що фактично і просить у своїй позовній заяві позивачка. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved