Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просив встановити факт її постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що з березня 2000 року до 01.08.2009 року , перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , від шлюбних відносин вони не мали спільних дітей, [PERSON] також не мав дітей та інших утриманців. Заявник зазначає, що не дивлячись на відсутність зареєстрованого шлюбу, сімейно-шлюбні відносини між ними були стійкими і ніколи не припинялися, майже десять років вони мешкали разом в одній оселі, спочатку за адресою: [ADDRESS] , а потім з 2002 року по [ADDRESS] , де зараз заявник продовжує проживати. Так [PERSON] наполягає на тому, що з [PERSON] вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, проводили спільні витрати в інтересах сім`ї, мали взаємні права та обв`язки, мали невелике підсобне господарство (корова, свині, гуси, кури), вели домашнє господарство, однак не мали наміру реєструвати шлюб, оскільки довіряли один одному і в цьому не було потреби. [INFO] [PERSON] помер у віці 59 років, після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,850 га, кадастровий номер 1223284000:01:023:0021, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської ради № 6 від 14 вересня 2000 року, яку я зараз продовжую використовувати вже на власний розсуд. Заповіту [PERSON] не залишив, оскільки останнім часом він дуже сильно хворів. Вважаючи себе дружиною померлого, заявник звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлим. Так, [PERSON] зазначає, що проживала однією сім`єю більше 5 - ти років зі спадкодавцем, як чоловік та дружина, вона постійно опікувалася про нього, безперервно здійснювала догляд, купувала медикаменти та продукти харчування, налагоджувала побут (готувала їжу, прибиралася в хаті, обробляла город, доглядала підсобне господарство), сплачувала всі належні платежі та підтримувала нормальну психологічну атмосферу в родині. Таким чином, заявник просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що надасть їй можливість оформити належним чином свої спадкові права. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрите провадження у справі, цією ж ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися, заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала, представник Миколаївської сільської ради Новомосковського району також надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти заяви не подали. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] с.Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. заведено спадкову справу №03/2020, матеріали якої свідчать про те, що 16 січня 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.48). Даних про наявність інших спадкоємців за законом або за заповітом, чи виданих свідоцтв про право на спадщину, матеріали спадкової справи не містять. Виконком Миколаївської міської ради Новомосковського району надав суду довідку про те, що [PERSON] проживала в [ADDRESS] разом з [PERSON] по день його смерті [INFO] (а.с. 6). Про спільне проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] також свідчить акт, складений в присутності депутата Миколаївської сільської ради (а.с. 7). Поряд з цим, за результатами розгляду документів поданих [PERSON] до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини за законом після померлого [PERSON] , приватним нотаріусом винесено роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2020 року, у зв`язку з тим, що заявником не подано документів, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем або документів на підтвердження факту спільного проживання з померлим (а.с.9). Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, перелічені вище письмові докази щодо спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , у сукупності з доказами наявності спадкового майна, дають суду достатньо даних, які свідчать на користь заявника та доводять факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку,що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що заявник проживала однією сім`єю з [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , а інших спадкоємців за законом судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved