Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути відповідача на його користь кошти у розмірі 30528 грн. 88 коп., посилаючись на ті підстави, що у Святошинському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості 01.04.2016 зареєструвався, як такий, що шукає роботу [PERSON] В той же день він подав до РЦЗ заяву про надання статусу безробітного в якій зокрема повідомив, що не навчається на денній формі навчання. Відповідач на підставі ст. 43 Закону 5067-VIз 01.04.2016 по 31.10.2016 перебував на обліку як безробітній, а на підставі ч. 1, 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону №1533-ІІІ з 08.04.2016 по 16.09.2016 отримував в РЦЗ виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону 5067-VI, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу допомоги по безробіттю. Так, за результатами розслідування складено акт №264 від 13.12.2016, яким встановлено, що відповідач навчався на п'ятому курсі денної форми навчання в Національному Авіаційному Університеті з 01.09.2015 по 30.06.2016 та отримував стипендію. Таким чином, відповідач на момент отримання допомоги по безробіттю в РЦЗ навчався НАУ на денній формі навчання та отримував стипендію. Таким чином, відповідач як зайнята особа взагалі не мав права на отримання статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю, оскільки при реєстрації він не повідомив інформацію про факт свого навчання, виплачена йому допомога по безробіттю підлягає поверненню, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав (а.с. 29-30). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.04.2016 відповідач, як безробітній, звернувся до Київського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю (а.с. 4, 5). Так, на підставі ч. 1, 2, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону №1533-ІІІ з 08.04.2016 по 16.09.2016 отримував в РЦЗ виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується витягом з наказів по особі відповідача від 14.11.2016 (а.с. 6). Відповідно до ст. 23 Закону № 803-XII контроль за додержанням законодавства України про зайнятість населення здійснюється місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад, відповідними державними органами, інспекціями служби зайнятості та профспілковими об'єднаннями. Згідно Положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого Директором Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України 05 травня 1997 року, Київський міський центр зайнятості є місцевим органом державної виконавчої влади та місцевим органом державної служби зайнятості, на який, зокрема, покладено обов'язок обліку та звітності про витрати коштів з державного фонду сприяння зайнятості населення. Відповідно до ст. 22 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі -Закон № 1533-ІІІ) застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Згідно ст. 23 Закону № 1533-ІІІ застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Відповідно до Акту №264 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 13.12.2016 було встановлено, що відповідач навчався на п'ятому курсі денної форми навчання в Національному Авіаційному Університеті з 01.09.2015 по 30.06.2016 та отримував стипендію, що підтверджується витягом з наказу від 27.08.2015 №1854/ст (а.с. 8, 13). Відповідно довідки-розрахунку Святошинського районного центру зайнятості від 22.12.2016 №05-28/3787, сума коштів, що [PERSON] підлягає відшкодуванню становить 30528 грн 88 коп. за період з 08.04.2016 по 15.09.2016 (а.с.16). Судом також встановлено, що відповідачу було направлено лист-повідомлення від 22.12.2016 №01-28/3795 щодо необхідності повернення коштів (а.с. 17). Відповідно до ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст. 30 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість населення» (із змінами та доповненнями, далі -Закон № 803-XII) виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі одержання допомоги по безробіттю або матеріальної допомоги по безробіттю обманним шляхом. Так, суду надані докази отримання [PERSON] стипендії на момент отримання допомоги по безробіттю в РЦЗ. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved