Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 07.10.2014 р. між ТзОВ «Сушия» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №0330524/4002/0000096, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Ford» д.р.н. [NUMBER]. 29.03.2015 року на перехресті вул. Дніпровська Набережна - А. Ахматової в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford» д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (відповідача). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2015 р. відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач виконуючи умови Договору страхування 10.06.2015 р. сплатив ТзОВ «Сушия» суму страхового відшкодування в розмірі 41251,57 грн. В ході виконання ремонту застрахованого транспортного засобу були виявлені скриті пошкодження, тому 11.08.2015 р. позивач здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 5270,00 грн. Отже, загальна сума відшкодування складає 46521,57 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами. В судове засідання представник позивача не з'явився, в надісланому до суду клопотанні представник позивача Біла А.П. просила справу розглядати у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2014 р. між ТзОВ «Сушия» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №0330524/4002/0000096, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Ford» д.р.н. [NUMBER] (а.с. 9-24). Як вбачається з довідки № 60502958 про дорожньо-транспортну пригоду, 29.03.2015 р. о 17 год. 40 хв., [PERSON] на перехресті вул. Дніпровська Набережна - А. Ахматової в м. Києві, керуючи автомобілем Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER], порушив п. 10.1 ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем «Ford» д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ТОВ «Сушия», що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (а.с. 7, 8) Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 52). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Відповідно до страхового акту №00165583 від 09.06.2015 р. визначено суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження застрахованого автомобіля в розмірі 41251,57 грн. (а.с. 4). Наказом № 001655583 від 09.06.2015 р. ПАТ «СК «УНІКА» виплатило ТзОВ «Сушия» страхове відшкодування в розмірі 41251,57 грн. наступним чином: 39734,95 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок [PERSON] ФОП, 1516,62 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «П.Г.» (а.с.3), що підтверджується платіжним дорученням № 020106 від 10.06.2015 р. (а.с. 59) та платіжним дорученням №020107 від 10.06.2015 р. (а.с. 51). Крім того, відповідно до страхового акту № 00165583 від 10.08.2015 р. визначено додаткову суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження застрахованого автомобіля в розмірі 5270,00 грн. (а.с. 54). Наказом № 00165583 доплата від 10.08.2015 р. ПАТ «СК «УНІКА» виплатило ТзОВ «Сушия» додаткову суму страхового відшкодування в розмірі 5270,00 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «П.Г.» (а.с.53), що підтверджується платіжним дорученням № 027626 від 11.08.2015 р. (а.с. 58). 30.06.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача досудове попередження, в якому просив здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 41251,57 грн., однак відповідач не вжив заходів щодо відшкодування збитків. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування даних коштів, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача всуми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 46521 грн. 57 коп., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved