Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [PERSON] , ВАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього про припинення права власності на частку у спільному майні. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить 34/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2015 р. та технічного паспорту на будинок, житловий будинок [ADDRESS] збудований у 1957 році, має 44% зносу, загальна площа будинку 280,70 кв.м., житлова 171,70 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 250 228,00 грн. Вказувала у позовній заяві, що окрім неї власниками будинку є відповідачі та треті особи по справі. Зокрема, 1/8 частина будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 30.05.2003 р., № 12-542; 6,7/100 частин будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 26.05.2003 р., №6-1796; 1/4 частин будинку належить ВАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. 28.03.2007 р. за № 1069; 1/8 частини будинку також належить ВАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В.22.06.2007 р. за № 1918; 2,6/200 частин будинку належать на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 03.10.2007 р. за № 1-2061; 2,6/200 частин будинку належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 19.09.2007 р. за № 1-1955; 67/1000 частин будинку належать на праві власнсті [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 01.07.2011 р. за № 2- 535. Посилаючись на те, що частки у праві власності на будинок відповідачів [PERSON] та [PERSON] складають всього по 2,6/200 частин будинку, тобто є вкрай незначними, що унеможливлює спільне користування такими частками у будинку та призводить до неможливості виділення їх в натурі, позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд: - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 2,6/200 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м.; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 2,6/200 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м.; - присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належні йому 2,6/200 частин житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 3 252,96 грн., (або в іншому розмірі, визначеному судовою експертизою) з депозитного рахунку Подільського районного суду; - присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належні йому 2,6/200 частин житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 3 252,96 грн., (або в іншому розмірі, визначеному судовою експертизою) з депозитного рахунку Подільського районного суду; - визнати за [PERSON] право власності на 2,6/200 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м., яка належала [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 2,6/200 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 280,70 кв.м., житловою 171,70 кв.м., яка раніш належала [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом позивачкою було внесено на депозитний рахунок суду по 3 252,96 грн. для кожного з відповідачів в рахунок компенсації вартості їхньої частки у будинку (т.1, а.с. 32). Протоколом автоматизованого розподілу судової прави від 12.05.2015 справу було розподілено судді Подільського районного суд м. Києва Сербіній Н.Г. Розгляд справи було розпочато, але не закінчено ухваленням судового рішення у зв`язку з забезпеченням обов`язку суду здійснити повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи в Федеративну Республіку Німеччини в порядку виконання доручення Подільського районного суду м.Києва іноземному суду про вручення судових документів. На підставі Розпорядження №236 від 20.09.2016 протоколом повторного автоматизованого розподілу справи справу №758/5448/15-ц було розподілено в провадження судді Подільського районного суд м. Києва Шаховніної М.О. (т.2, а. с. 105). Ухвалою Подільського районного суду від 08.12.2016 по справі було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання: 1. Яка ринкова вартість 2,6/200 частки у будинку [ADDRESS] ? 2. Чи може така частка бути виділена в натурі. Проведення експертизи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі було зупинене до отримання результатів експертизи (т.2, а.с. 179-180). На підставі Розпорядження №616 від 29.08.2017 протоколом повторного автоматизованого розподілу справи справу №758/5448/15-ц було розподілено в провадження судді Подільського районного суд м. Києва Трегубенко Л.О. (т.3, а. с. 12). Розгляд справи спочатку розпочато не було та на підставі Розпорядження №2068 від 31.10.2017 протоколом повторного автоматизованого розподілу справи справу №758/5448/15-ц було розподілено в провадження судді Подільського районного суд м. Києва Васильченка О.В. (т.3, а. с. 15). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.11.2017 провадження у справі було відновлене, оскільки до суду надійшов Висновок експерта (т.3, а.с.17). До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги позивачка підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Виклала свою позицію про те, що матеріали справи містять два суперечливих висновка експертизи щодо вартості часток у будинку, які припадають на кожного з відповідачів. Посилалась на те, що кожному з відповідачів в середньому припадає по 3 кв.м. площі будинку, вартість яких на її переконання не може становити 128375,00 грн. як визначив експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Позивачка вважає, що такий висновок мав би складатися декількома експертами, а експертиза мала б бути комплексною, оскільки ставилися питання і технічного і товарознавчого характеру. Крім того, вказувала на те, що у висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз врахована вартість земельної ділянки під будинком, тоді як земельна ділянка не оформлена у власність за жодним із співвласників будинку. У цьому зв`язку вважала правильним висновок експерта Бойка М.В. від 2015 року, яким визначена вартість частки кожного з відповідачів у розмірі 7492,00 грн., які вона внесла на депозитний рахунок суду. Ухвалюючи судове рішення про задоволення її позову, позивачка просила стягнути на її користь вартість оплаченої нею експертизи судового експерта Бойка М.В. у розмірі 4500 грн., вартість експертизи в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз 8808 грн. та 5000 грн. за переклад судового доручення для належного повідомлення про розгляд справи відповідача в Німеччину. Відповідачі свого права на участь у судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог представник заперечував в повному обсязі. При цьому, матеріали справи містять подані ще у 2016 році заперечення на позовну заяву, згідно яких висловлюється позиція про те, що на кожного з відповідачів припадає приблизно 3,65 кв.м. загальної площі будинку. У разі об`єднання часток кожного з відповідачів, спільна частка становитиме 7,3 кв.м., що за своєю площею наближено дорівнює площі кухні 7,4 кв.м. на першому поверсі будинку. Відповідно, представник [PERSON] у такий спосіб намагався спростувати твердження про те, що частка відповідачів не може бути виділена в натурі. Треті особи по справі у судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 34/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24.03.1994 р. за реєстровим № 5-1707 (т. 1, а.с.10). Згідно технічного паспорту на будинок, житловий будинок [ADDRESS] збудований у 1957 році, має 44% зносу, загальна площа будинку 280,70 кв.м., житлова 171,70 кв.м. (т.1, а.с.5-9). Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 25.02.2015 р., житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за наступними особами: - 34/100 ч. за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24.03.1994 р., № 5-1707; - 1/8 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 30.05.2003 р., № 12-542; - 6,7/100 ч. за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 26.05.2003 р., № 6- 1796; - 1/4 ч. за ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.03.2007 р., № 1069; - 1/8 ч. за ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього на підставі договору дарування, посвідченого Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.06.2007 р., № 1918; - 2,6/200 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 03.10.2007 р., № 1-2061; - 2,6/200 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 19.09.2007 р.,№1-1955; - 67/1000 ч. за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 01.07.2011 р., № 2-1535 та внесена до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1, а.с.11). Таким чином, відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 2,6/200 частки у спільному майні - будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що дані частки є незначними, вони не можуть бути виділені в натурі, оскільки замалі за площею, а також на те, що припинення права власності відповідачів на такі частки не завдасть шкоди інтересам відповідачів, адже вони не користуються своєю власністю, та певний період не заперечували проти користування цими частками позивачкою (тіткою відповідачів), мали намір отримати компенсацію за свої частки, позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про припинення права власності на частки відповідачів та визнання права власності на такі частки за позивачкою з виплатою нею компенсації їхньої вартості. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Так, згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка незначна і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (постанова ВС від 18.07.2019 у справі № 210/2236/15-ц). Перевіряючи наявність умов та обставин, які могли б свідчити про законність припинення права власності на частки у будинку відповідачів, суд виходить з такого. Загальна площа будинку згідно технічного паспорту на будинок становить 280,70 кв.м. Відповідно, частка кожного з відповідачів складає 2,6/200 частин будинку, тобто 3,6 кв.м. (280,7 кв.м. х 2,6 : 200) на кожного, що становить 1,28% від загальної площі будинку, тобто частка кожного з відповідачів є незначною. Відповідачами не спростовані твердження позивачки про те, що припинення права власності на частку у будинку не завдало б їм істотної шкоди за умови дотримання інших умов, дотримання яких вимагається статтею 365 ЦК України. Таким чином, вирішуючи питання про можливість припинення права власності відповідачів на їхнє майно, суд має вирішити питання про те, чи можливе виділення частки кожного з відповідачів в натурі, яку саме ринкову вартість мають спірні частки, та чи гарантувала позивачка, яка претендує на такі частки відповідачів, свою фінансову можливість компенсувати вартість часток відповідачам шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду. У цьому контексті суд виходить з того, що за кошт та з ініціативи позивачки судовим експертом Бойком М.В. було складено Висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 7/15д від 05.10.2015, відповідно до якого дійсна вартість 2,6/200 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] становить 7492,00 грн. та виділення такої частки в натурі є неможливим (т. 2 а.с. 129-146).

Outcome: dismissed