Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У травні 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначило, що 30.04.2018 між позивачем та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ/126868, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . 28.12.2018 на вул. Межигірська, 82 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Подільського районного суду міста Києва винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] була застрахована за полісом ОСЦПВВНТ3 № АК/8783803 виданого ПАТ «СК «УСГ», та який діяв на момент ДТП. 25.10.2019 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому власнику транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 63767,37 грн. Згодом позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, та на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з урахуванням зносу та франшизи було сплачено 57487,08 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 6280,29 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2018 між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ126868, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] . 28.12.2018 по вул. Межигірська, 82 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Подільського районного суду міста Києва від 23.01.2019 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та наклеєно на неї штраф. Відповідно до рахунку-фактури №0000000211 від 08.01.2019 року вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Camry ASV50», д.н.з. [NUMBER] , № кузова (шасі) [NUMBER] становить 70665,66 грн. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). На підставі Страхового акту №UA2018122800053/L02/03 від 22.10.2019, а також розрахунку страхового відшкодування до вказаного страхового акту позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 63767,37 грн. на користь ТОВ «ОТП Лізінг», що підтверджується платіжними дорученнями №36652 від 25.10.2019 року. Позивач звертався до ПАТ «СК «УСГ» із вимогою в порядку сбурогації № 558/2019 про перерахування коштів в розмірі 63 767,37 грн. Із відповіді № 03/3008 від 15.04.2021 вбачається, що ПАТ «СК «УСГ» погодилося перерахувати кошти у сумі 57487,08 грн. Як вбачається з регресної вимоги № 25/21 СК від 24.02.2021 року, позивач звернувся до відповідача щодо сплати непогашеної суми завданого збитку в розмірі 6280,29 грн., оскільки страховик відповідача здійснив часткове відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». За приписами ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування визначено», що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За приписами ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Положеннями ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно із п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 за № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди у п. 9 роз`яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 за №6-691цс15. Відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження Нацкомфінпослуг № 3470 від 29.12.2015 року встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відтак, враховуючи, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду, судом вбачаються підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача майнової шкоди в сумі 6280,29 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved