overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У травні 2014 року до суду звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № 18 від 22 січня 2009 року отримав кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою за користування кредитом 32 % річних строком на 36 місяців. Відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту. У зв'язку з зазначеними порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 06.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 9 448 грн. 56 к. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій прохала задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 січня 2009 року укладено кредитний договір № 18 про надання кредиту в розмірі 10 000 грн. зі сплатою 32 % річних, який відповідач зобов'язався повернути у строк до 21 січня 2011 року (а.с.6-8). Відповідно до п.1.6 та 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно у строк до 25 числа сплату суми кредиту у розмірі 416 грн. 67 к., а також сплату процентів і плату за обслуговування кредиту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній оплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів по договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 20% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином. У зв'язку з чим станом на 06.05.2014 року утворилася заборгованість розміром 9 448 грн. 56 к., з яких: заборгованість за кредитом становить 5 833 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 788 грн. 79 к., пеню у розмірі 2 761 грн. 77 к., комісія - 65 грн. Оскільки невиконанням взятого на себе зобов'язання відповідач спричинив виникнення заборгованості перед позивачем, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків за користування кредитом підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У травні 2014 року до суду звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № 529 від 23 червня 2008 року отримала кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою за користування кредитом 31 % річних строком на 36 місяців. Відповідач порушила зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту. У звязку з зазначеними порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 7 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 18014 грн. 14 к. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що кредитний договір вона не підписувала та коштів по ньому не отримувала. Представник відповідача підтримав доводи відповідача щодо невизнання позову, пояснив, що згідно висновку експерта кредитний договір відповідач не підписувала, а тому і відсутні підстави для стягнення коштів по ньому. Крім того, прохав застосувати строки позовної давності так як позивач пропустив строки звернення до суду. Вислухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із наявної у матеріалах справи копії кредитного договору № 529 від 23 червня 2008 року вбачається, що ця угода була укладена між банком та [PERSON], за умовами якої остання отримала кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою за користування кредитом 31 % річних строком на 36 місяців. Згідно експертного висновку № 1519 від 18 лютого 2015 року підписи від імені [PERSON] у кредитному договорі № 529 від 23 червня 2008 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Наведені обставини свідчать про те, що оскільки спірний кредитний договір відповідач не підписувала, то ця угода є неукладеною, а тому у відповідачки не виникли зобовязання перед банком по поверненню кредиту, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У травні 2014 року до суду звернулося Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради з позовом до [PERSON] про стягнення виплачених коштів, посилаючись на те, що відповідачу призначена компенсація за постійне надання соціальних послуг своїй матері [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, у звязку з чим з 19 червня 2013 року припинено виплату компенсації. З 19 червня 2013 року по 31 липня 2014 року виникла переплата у розмірі 240 грн. 87 коп.. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача з 31 січня 2012 року йому призначено компенсацію за надання соціальних послуг його матері [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. У зв'язку з цим, позивач на підставі п. 15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року N558, відповідачу припинено виплату компенсації. Згідно довідки від 23 липня 2013 року переплата компенсації становить 240 грн. 87 коп. Добровільно відповідач вказані кошти позивачу не повертає. Згідно п. 15 вказаного Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив компенсацію. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 240 грн. 87 коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У травні 2014 року до суду із вказаною заявою звернувся [PERSON] Зазначає, що 11.02.2014 року звернувся до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області із заявою про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.11.1997 року. В державній реєстрації йому відмовлено тому, що подані для проведення державної реєстрації прав документи містять суперечності та не узгоджуються між собою, а саме: в паспорті заявника зазначено по-батькові «[PERSON]», а у правовстановлюючому документі - договорі дарування № 5481 від 28.11.1997 року - «[PERSON]» Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу договору дарування від 28 листопада 1997 року. У судовому засіданні заявник підтримав заяву і просив її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 28 листопада 1997 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок п. А 2, цегляний, розмір жилої площі 102,0 кв.м., гараж з ямою п.Б., що знаходиться в [ADDRESS] розташовані на земельній ділянці державного фонду. Факт належності правовстановлюючого документу - договору дарування від 28 листопада 1997 року підтверджується - витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.04.2003 року, свідоцтвом про народження заявника, квитанціями про сплату [PERSON] комунальних послуг, Заінтересована особа не подала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки не була спростована. Необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: договору дарування № 5481 від 28 листопада 1997 року серії ААК №191913 житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 05 березня 2005 року Богданівською сільською радою Броварського району, актовий запис № 8. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя із відповідачем виявилося невдалим, так як у них різні погляди на сімейне життя. Втратили почуття поваги та любові один до одного, припинили подружні стосунки. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Від шлюбу спільних дітей не мають. У судове засідання позивач не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив розглядати справу при заочному розгляді. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 05 березня 2005 року Богданівською сільською радою Броварського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін дітей немає. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 07 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 804. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем є невдалим, так як виявилися різні психологічно несумісні характери та погляди на життя, в результаті чого між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки. Подружжя з 2012 року не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримує подружніх відносин. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина. У судове засідання позивач не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 07 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син - [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2014 року, з метою збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення два місяці. Проте, в наданий судом строк сторони не примирилися. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що сторони після наданого строку на примирення не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 19 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 566. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя із відповідачем виявилося невдалим, так як у них різні погляди на подружнє життя, в результаті чого постійно виникають непорозуміння та сварки. З лютого 2013 року між сторонами припинені шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають малолітню дочку. У судове засідання позивач не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив розглядати справу при заочному розгляді. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 19 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] року народилася дочка - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 19 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON] зареєстрованого 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 415. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим через відсутність взаєморозуміння між ними. Основною причиною розладу сімейних стосунків стало те, що подружжя має різні характери та погляди на життя. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] року народилася дочка - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 06 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 27 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 177. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим. Основною причиною розладу сімейних стосунків стало те, що відповідач без будь-яких на те причин влаштовує сварки, застосовує фізичну силу по відношенню до позивача. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 14 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 14 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved