Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з названим позовом, у якому зазначило, що 02.06.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1501/0608/88-106, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 180000 доларів США строком до 01.06.2018 р. зі сплатою 11,9% річних за користування грошовими коштами. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON] і товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] та Ко». 25.05.2012 р. на підставі договору купівлі продажу прав вимоги ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до відповідачів за зазначеним вище кредитним договором. Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 15.04.2014 р. його заборгованість за цим договором становить 2 047 356 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1 890 060 грн. 39 коп.; заборгованість за процентами 157 296 грн. 25 коп. З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитним договором 2 047 356 грн. 64 коп. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності. (том 1, а.с. 78) Відповідачі [PERSON] та представник ТОВ «[PERSON] та Ко» належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглянута судом за їх відсутності, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. (том 2, а.с. 15) Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. У зустрічному позові [PERSON], з урахуванням доповнень та уточнень, посилаючись, що банк при укладенні кредитного договору ввів його в оману, а саме: визначив занижений розмір процентної ставки, тоді, як ефективна процентна ставка становить 12,6%; невірно визначив у графіку погашення кредиту розмір щомісячних платежів 1500 доларів США, тоді як в дійсності цей розмір мав складати 3285 доларів США з урахуванням процентної ставки; що у банку на час укладання договору була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на використання іноземної валюти; що банк не повідомив його про загальну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки та про можливі валютні ризики під час виконання зобов'язання в іноземній валюті; що кредитний договір є несправедливий, суперечить принципу добросовісності, містить істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, просив визнати недійсними кредитний договір від 02.06.2008 р., договори від 26.01.2010 р. про внесення змін до кредитного договору від 02.06.2008 р. та додатків до нього, договори поруки, іпотечний договір, зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» прийняти від позивача в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту грошові кошти у розмірі 35 884,17 доларів США; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором безпідставно отримані кошти у розмірі 144 115,83 доларів США; заборонити ПАТ «Дельта Банк» нараховувати пеню, відсотки, штрафні санкції за кредитним договором від 02.06.2008 р.; припинити обтяження предметів іпотеки - садового будинку та земельної ділянки і вилучити відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (том 1, а.с. 148-155; том 2 а.с. 7-8) Суд вважає, що позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 02.06.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1501/0608/88-106, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 180000 доларів США строком до 01.06.2018 р. зі сплатою 11,9% річних за користування грошовими коштами. (а.с. 6-10) Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] та Ко». При цьому поручителі прийняли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність з позичальником за невиконання ним обов'язків за кредитним договором перед банком. (том 1, а.с. 27,29) Крім того, в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. (том 1, а.с. 263-264) Договором №1 і №2 від 26.01.2010 р. ПАТ «Сведбанк» і [PERSON] внесли зміни та доповнення до кредитного договору №1501/0608/88-106 від 02.06.2008 р., виклали його у новій редакції; визначили, що розмір заборгованості за кредитним договором за позичальником станом на 26.01.2010 р. становить 169 500, 21 доларів США, з яких строкова заборгованість за кредитом - 151 500 доларів США, прострочена заборгованість - 17 317 доларів США, прострочена заборгованість за процентами - 683,21 доларів США, строкова заборгованість за процентами - 1395,07 доларів США; встановили, що з 10.03.2010 р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів у сумі 2 395,27 доларів США до 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору, встановили строк користування кредитом по 01.06.2023 р. ( том 1,а.с. 11-23) Також 26.01.2010 р. були внесені відповідні зміни до договорів поруки, укладених між позивачем, ТОВ «[PERSON] та Ко», [PERSON] (а.с. 28,30) Пунктом 9.1. кредитного договору в редакції від 26.01.2010 р. сторони передбачили, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання, в порядку, передбаченому п. 92.2,9.3 цього договору. (том 1, а.а. 18) Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав повністю. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 р. ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до відповідачів за зазначеним вище кредитним договором. (том 1, а.с. 51-57) Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував, як до 10.03.2010 р., тобто до встановлення порядку погашення кредиту ануїтетними платежами, так і після цього, внаслідок чого станом на 15.04.2014 р. його заборгованість за цим договором становила 165301,89 доларів США, що за курсом НБУ (100 доларів США = 1238,5561 грн.) складало 2047356 грн. 64 коп., з яких: тіло кредиту - 152601,92 доларів США, що за курсом НБУ становило 1890060 грн. 39 коп.; відсотки за користування кредитом 12699,97 доларів США, що за курсом НБУ становило 157296 грн. 25 коп. Ці обставини підтверджено довідкою позивача, наданими відповідачем [PERSON] копіями квитанцій та складеною ним таблицею платежів на погашення боргу банку. ( том 1, а.с. 31, 159-216, 251-252) Розмір заборгованості позивачем визначено вірно у відповідності до кредитного довогору від 02.06.2008 р. та внесених до нього змін договорами №1, №2 від 26.01.2010 р. і судом переверено. Після 15.04.2014 р. [PERSON] квитанціями №35384785 від 13.05.2014 р., №38082831 від 31.07.2014 р., №35384769 від 13.05.2014 р. сплатив позивачу грошові кошти на загальну суму 2585 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.04.2014 р. становило 32016 грн. 67 коп. (том 1, а.с. 216) Відповідно до п. 3.1.7. кредитного договору в редакції від 26.01.2010 р. сплачені позичальником зазначені вище грошові кошти підлягають зарахуванню в рахунок сплати прострочених процентів, а тому сума боргу за відсотками підлягає зменшенню на 32016 грн. 67 коп. і має становити 125 279 грн. 58 коп. ( 157 296,25 - 32 016,67 = 125 279, 58; том 1, а.с. 13). Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. [PERSON] і Тов «[PERSON] та Ко» уклали окремі договори поруки з позивачем, тобто не давали спільної поруки. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договором поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного і того ж зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. В даному випадку поручителі зобов'язані нести солідарну відповідальність за невиконання зобов'язання тільки з позичальником, а не між собою. Таким чином, позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а саме: - з [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1501/0608/88-106 від 02.06.2008 р. станом на 15 квітня 2014 року, в сумі 2 015 339 грн. 97 коп. (два мільйони п'ятнадцять тисяч триста тридцять дев'ять гривень 97 коп.), яка складається з: - заборгованості за кредитом 1 890 060 грн. 39 коп.; - заборгованості за процентами 125279 грн. 58 коп. - з [PERSON] і товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] та КО» солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1501/0608/88-106 від 02.06.2008 р. станом на 15 квітня 2014 року, в сумі 2 015 339 грн. 97 коп. (два мільйони п'ятнадцять тисяч триста тридцять дев'ять гривень 97 коп.), яка складається з: - заборгованості за кредитом 1 890 060 грн. 39 коп.; - заборгованості за процентами 125279 грн. 58 коп. В іншій частині позовні вимоги банку задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1218 грн. з кожного. (том 1, а.с. 1) Зустрічний позов суд вважає таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. Отже підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. Відповідно до положень ст. 527 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а відповідно до ст. 6 цього ж Кодексу сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачено актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Уклавши кредитний договір, договори поруки та іпотечний договір сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов цих договорів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1)особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а)мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б)форми його забезпечення; в)наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, зокрема між зобов'язаннями споживача; г)тип відсоткової ставки; г)суму, на яку кредит може бути виданий; д)орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є)варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж)можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и)податковий режим сплати відсотків та про одержані субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і)переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Аналогічні положення містяться в Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 р. У п. 10.12 кредитного договору від 02.06.2008 р., укладеного між банком і [PERSON], зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому у письмовій формі всю інформацію про умови кредитування і всю необхідну інформацію, передбачену «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, у повному обсязі.( том 1, а.с. 10) У п. 11.1. договору №1 від 26.01.2010 р. про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 02.06.2008 р., укладеного між банком і [PERSON], сторони зазначили, що укладаючи цей договір, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що від до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких АТ «Сведбанк» (публічне) здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов'язані з підприємницькою діяльністю, ( у тому числі з умовами типових кредитних договорів Банку),та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов'язаних з отриманням кредиту в АТ «Сведбанк» (публічне), та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. (том 1, а.с. 19) Посилання відповідача [PERSON], що він не є фахівцем в галузі фінансів, не мав можливості на момент укладання кредитного договору самостійно прорахувати його вартість, що працівники банку не ознайомили його з «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, не повідомили його до укладення кредитного договору письмовій формі про вартість кредиту, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, можливість та умови дострокового повернення кредиту, про можливі кредитні ризики під час виконання зобов'язання, спростовуються наведеними вище доказами, а тому судом до уваги не приймаються. Верховний Суд України у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що помилка внаслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Суд вважає, що волевиявлення сторін в момент укладання кредитного договору 02.06.2008 р. та змін і доповнень до нього 26.01.2010 р. було вільним, відповідало їй внутрішній волі, зміст кредитних договорів не суперечив закону та іншим актам цивільного законодавства, був укладений за вільною згодою сторін. При цьому суд врахує також, що протягом більше шести років [PERSON] не заявляв про порушення банком його прав споживача при укладенні кредитного договору. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела друго сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно з п. 10.1. кредитного договору від 02.06.2008 р. та п. 11.1. кредитного договору в редакції від 26.01.2010 р. [PERSON] засвідчив, що на час укладання цих договорів він не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин. (том 1, а.с. 9,19) Будь-яких допустимих доказів того, що при укладенні кредитного договору банк ввів його в оману щодо розміру відсотків за користування кредитом та порядку їх сплати, щодо розміру щомісячного платежу для погашення кредиту, щодо порядку зарахування грошових коштів, сплачених на погашення кредиту [PERSON] суду не надав. Пунктом 3.1. кредитного договору від 02.06.2008 р. визначено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу банку згідно Додатку №1, що є невід'ємною частиною договору. (том 1, а.с. 6) Додатком №1 до кредитного договору сторони встановили графік погашення тіла кредиту щомісячними платежами по 1500 доларів США, починаючи з 10.07.2008 р. по 10.05.2018 р. (том 1, а.с. 24-26) Пунктами 1.3., 3.2. - 3.3. кредитного договору [PERSON] також зобов'язався сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% за весь строк фактичного користування кредитом. При цьому сторони кредитного договору визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення, і сплачувати процента позичальник зобов'язаний щомісяця в період з 01 по 10 число включно. (том 1, а.с. 6) Тобто твердження [PERSON] в тій частині, що банк обманув його шляхом замовчування існування процентної ставки за користування кредитом, не відповідають дійсності. Крім того, твердження [PERSON] в цій частині спростовуються укладеними ним з банком 26.01.2010 р. договорами №1 і №2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1501/0608/88-106 від 02.06.2008 р., у яких він визнав наявність у нього заборгованості за кредитним договором не тільки за тілом кредиту, а і за процентами за користування кредитом. ( том 1,а.с. 11-23) З наданих [PERSON] квитанцій про сплату боргу банку за кредитним договором і таблиці платежів слідує, що він не виконував належним чином свої зобов'язання перед банком не тілько щодо сплати відсотків, а і щомісячного погашення тіла кредиту у розмірі 1500 доларів США. (том 1, а.с. 159-216, 251-252; том 2, а.с. 9-11) Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язання не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Безпідставними суду вважає посилання [PERSON] щодо відсутності і ВАТ «Сведбанк» індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти. У зв'язку з наведеним суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] безпідставні і задоволенню не підлягають.

Outcome: partial