Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 09 серпня 2013 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів, поглядів на життя та зловживання останнім алкогольними напоями, у зв'язку з чим часто виникають сварки. Просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності, з відповідачем не примирилася і наполягає на розірванні шлюбу (а.с. 29). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 серпня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Заходи щодо примирення подружжя судом вживалися, проте протягом наданого за клопотанням відповідача терміну для примирення сторони не примирилися, і позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved