Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У червні 2017 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27 червня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHSTG.243734.001, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 36200,00 грн., терміном повернення до 26 червня 2017 року, з процентною ставкою за користування кредитом 0,001 відсотка річних та комісією за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору у повному обсязі, про що свідчить банківська виписка по особовому рахунку відповідача. В свою чергу, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 25.052017 р. утворилась заборгованість на загальну суму 69831,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHSTG.243734.001, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 36200,00 грн., терміном повернення до 26 червня 2017 року, з процентною ставкою за користування кредитом 0,001 відсотка річних та комісією за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту. Згідно ст.ст. 526,527,536 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 25.05.2017 р. має заборгованість в сумі 69831,98 грн., яка складається з наступного: - 27331,16 грн. - поточна заборгованість за кредитом; -3011,17 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 878,24 грн. поточна заборгованість за відсотками; - 18320,59 грн. прострочена заборгованість за відсотками по кредиту; - 20290,82 грн. -заборгованість за штрафами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, в звязку з чим, позов підлягає повному задоволенню. Крім цього, позивач відповідно до ст. 8 ЗУ про судовий збір, був звільнений від сплати судового збору, а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved