Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У травні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]», про стягнення суми заборгованості за договором банківського вкладу № 679365/2013 від 15 листопада 2014 року та договором банківського вкладу № 791468/2014 від 13 травня 2014 року в розмірі 12 429,80 доларів США. Як зазначив позивач [PERSON] між [PERSON] (надалі - Вкладник) і [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі - [PERSON] або Відповідач) 15 листопада 2013 року було укладено Договір 1 бнківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова добавка» «Тринадцяти місячний»» в доларах США із щомісячною виплатою процентів № 679365/2013. Відповідно до умов цього Договору, Вкладник передав [PERSON] грошові кошти на рахунок у сумі 60 000,00 доларів США шляхом зарахування готівки через касу банку, для розміщення на банківському вкладі, що підтверджується квитанцією № 633065 від 15 листопада 2013 року. Також, 13 травня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено Договір 2 банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» в доларах США з щомісячною виплатою процентів №791468/2014. Відповідно до умов цього Договору, Вкладник передав [PERSON] грошові кошти на рахунок у сумі 2 149,00 доларів США шляхом зарахування готівки через касу банку, для розміщення на банківському вкладі. 15 вересня 2014 року між Вкладником [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, яким було передано право вимоги до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» щодо повернення частини Вкладів за Договором 1 у розмірі 12 000,00 доларів США та Договором 2 у розмірі 429,80 доларів США. Про укладення вищезазначеного договору Вкладником 26 грудня 2014 року було повідомлено [PERSON], шляхом направлення відповідного повідомлення. 29 грудня 2014 року Позивач звернувся до [PERSON] з заявою, в якій просив повернути йому частину Вкладу, внесеного на підставі Договору 1 у розмірі 12 000,00 доларів США та частину Вкладу, внесеного на підставі Договору 2 у розмірі 429,80 доларів США. 31 січня 2015 року відповідачем [PERSON] була надана відповідь про те, що Позивач, якому було відступлено право вимоги за договором банківського вкладу, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом. В звязку з чим позивач посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, ст. 514 ЦК України та ч. 1 ст. 516 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на його користь суму заборгованості передбаченої за договором від 15 листопада 2013 року № 679365/2013 та договором від 13 травня 2014 року № 791468/2014 в розмірі 12 429,80 доларів США, що на момент запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у [PERSON] акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» (21.11.2014 року) за курсом НБУ становило 187 565, 68 грн. В письмових запереченнях представник відповідача заперечив проти стягнення суми заборгованості з банку за договором № 679365/2013 від 15 листопада 2014 року та договором №791468/2014 від 13 травня 2014 року в розмірі 12 429,80 доларів США з наступних підстав. Повідомляємо, що 12.03.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була повернута [PERSON] сума вкладу в граничних розмірах відшкодування, в порядку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення ліквідації банку передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон). Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з ч. І ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч.3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, а Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Закон не містить визначення поняття «кредитор банку». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] на підставі Договору 1 та Договору 2, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку [PERSON] є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. У відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань, виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов'язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду, Фонд має скласти реєстр активів і зобов'язань, що підлягають відчуженню. Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Зокрема, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладником є саме фізична особа, з якою або на користь якої було укладено договір банківського вкладу. Лише зазначені фізичні особи, які є вкладниками ПАТ «ВіЕйБі Банк», мають право на отримання грошових коштів в порядку та на умовах, передбачених Законом. Особа, з якою було укладено договір уступки права вимоги на частину грошових коштів за Договором 1 та Договором 2 під час дії тимчасової адміністрації, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом. Звернення Позивача не має наслідком внесення необхідних змін до Договору 1 та Договору 2 щодо заміни сторони, а отже не дає підстав особі, з якою було укладено договір уступки права вимоги на частину грошових коштів за Договором 1 та Договором 2, набути статусу вкладника банку. Отже, застосування норм Цивільного кодексу України щодо заміни кредитора в зобов'язанні за Договором 1 або Договором 2 можливе лише з врахуванням спеціальних норм Закону, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, заміна кредитора в зобов'язанні у період тимчасової адміністрації банківської установи є порушенням вимог чинного законодавства, що в подальшому може призвести до порушення черговості та порядку задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, передбаченої ч.4 ст. 52 Закону. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та на письмові заперечення відповідача зазначив, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання умов Договорів банківського вкладу, Вкладник здійснив вклади на рахунки [PERSON] та скористався своїм правом відступлення права вимоги на користь Позивача, в той час, як [PERSON] зобов'язаний був повернути ці Вклади на вимогу Позивача. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свої підтримав свої письмові заперечення в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 15 листопада 2013 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова надбавка» «Тринадцяти місячний» № 679365/2013 (надалі - Договір 1), сума вкладу за договором - 60 000,00 доларів CШA та відкрито вкладний рахунок №26354260101399. [PERSON] (п.2.1. Договору 1) ознайомився та погодився, що відкриття та обслуговування його рахунків буде здійснюватися в порядку та на умовах встановлених вказаним Договором, Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» (надалі Правила) та погодився з ними. За умовами п.2.1. Договору 1, користуватися Правилами [PERSON] мав можливість на інформаційних стендах, розміщених у відділеннях [PERSON], та на інтернет сайті [PERSON] - www.vab.ua. Крім цього, [PERSON] своїм підписом підтвердив, що сторони досягли згоди з усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі 1 та Правилах. Протягом дії Договору 1 Правила можуть змінюватися в порядку, закріпленому Правилами. Пункт 9.1.1. Правил встановлює істотну умову: [PERSON], як клієнт, повідомлений про те, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження (наприклад, за сумою операцій), встановлені законодавчими та нормативними актами, внутрішніми правилами та процедурами [PERSON], інших банків та/чи платіжних систем, через які ці операції здійснюються. [PERSON] обслуговував картковий рахунок № 2625450010/040000373128 відповідно до умов Договору 1 та Правил. 13 травня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» №791468/2014 (надалі - Договір 2), сума вкладу за договором - 2 149,00 доларів США та відкрито вкладний рахунок №26300260104287. [PERSON] (п.2.1. Договору 2) ознайомився та погодився, що відкриття та обслуговування його рахунків буде здійснюватися в порядку та на умовах встановлених вказаним Договором, Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» (надалі Правила) та погодився з ними. За умовами п.2.1. Договору 2, користуватися Правилами [PERSON] мав можливість на інформаційних стендах, розміщених у відділеннях [PERSON], та на інтернет сайті [PERSON] - www.vab.ua. Крім цього, [PERSON] своїм підписом підтвердив, що сторони досягли згоди з усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі 2 та Правилах. Протягом дії Договору 2 Правила можуть змінюватися в порядку, закріпленому Правилами. Пункт 9.1.1. Правил встановлює істотну умову: [PERSON], як клієнт, повідомлений про те, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження (наприклад, за сумою операцій), встановлені законодавчими та нормативними актами, внутрішніми правилами та процедурами [PERSON], інших банків та/чи платіжних систем, через які ці операції здійснюються. [PERSON] обслуговував картковий рахунок № 2625450010/040000373128 відповідно до умов Договору 2 та Правил. На вищезазначений картковий рахунок 13.11.2014 року було повернуто депозитні кошти після закінчення Договору 2, згідно умов. 31 січня 2015 року [PERSON] була надана відповідь про те, що Позивач, якому було відступлено право вимоги за договором банківського вкладу, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» про стягнення суми заборгованості з за договором № 679365/2013 від 15 листопада 2014 року та договором №791468/2014 від 13 травня 2014 року в розмірі 12 429,80 доларів США. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання умов Договорів банківського вкладу, Вкладник здійснив вклади на рахунки [PERSON] та скористався своїм правом відступлення права вимоги на користь Позивача, в той час, як [PERSON] зобов'язаний був повернути ці Вклади на вимогу Позивача. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. В свою чергу банк взяв на себе зобовязання повернути грошові кошти після закінчення строку дії договору. Дані обставини не заперечувались представниками сторін. Також, як свідчать матеріали справи 15 вересня 2014 року між Вкладником [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, яким було передано право вимоги до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» щодо повернення частини Вкладів за Договором 1 у розмірі 12 000,00 доларів США та Договором 2 у розмірі 429,80 доларів США. Про укладення вищезазначеного договору Вкладником 26 грудня 2014 року було повідомлено [PERSON], шляхом направлення відповідного повідомлення. На виконання умов договорів позивач передав банку грошові кошти у розмірі у сумі 2 149,00 доларів США шляхом зарахування готівки через касу банку, для розміщення на банківському вкладі. 29 грудня 2014 року Позивач звернувся до [PERSON] з заявою, в якій просив повернути йому частину Вкладу, внесеного на підставі Договору 1 у розмірі 12 000,00 доларів США та частину Вкладу, внесеного на підставі Договору 2 у розмірі 429,80 доларів США. 31 січня 2015 року відповідачем [PERSON] була надана відповідь про те, що Позивач, якому було відступлено право вимоги за договором банківського вкладу, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом. За приписами ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за (правочином). При цьому згідно до положень ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що ї правочин на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яки передається новому кредиторові. В свою чергу згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалась та обставина, що вимога позивача виконана не була. Згідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги ту обставину, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь [PERSON] суму заборгованості передбаченої за договором від 15 листопада 2013 року № 679365/2013 та договором від 13 травня 2014 року № 791468/2014 в розмірі 12 429,80 доларів США, що на момент запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у [PERSON] акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» (21.11.2014 року) за курсом НБУ становило 187 565,68 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України та з урахуванням офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення. Виходячи з наведеного на підставі: ст. ст. 16. 203, 215, 512, 513, 514, 526, 625, 1058 ЦК України, та

Outcome: approved