overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У червні 2015 року позивачі звернулися з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві власності. У вказаній квартирі зареєстровані позивачі та колишня дружина [PERSON] - [PERSON], яка не проживає за місцем реєстрації з 2011 року, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просять визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], окрім позивачів, зареєстрована [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON] Вказана квартира належить позивачам праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.11.99 року. Як вбачається з акту, складеного комісією ЖЕД-310 від 20.05.15 року, [PERSON] не проживає у квартирі позивачів з 2011 року. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У червні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 22 червня 2002 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, відповідний актовий запис № 241. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружні стосунки припинені вже тривалий час, сторони не розуміють один одного, втратили взаємне почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, тому вона дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.6), проаналізувавши їх в сукупності та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 01.08.2000 року Скраглівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], яку позивачка просить залишити проживати з нею. Також, остання просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Ковальська». Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружні стосунки припинені з лютого 2015 року, їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5), копію свідоцтво про народження дитини (а.с.9) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.10.1988 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за №733. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони втратили взаємне почуття любові та поваги, маємо різні погляди на сім'ю, на ведення спільного господарства. Крім того, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, зловживає алкогольними напоями, не приділяє їй належної уваги, не турбується про побудову сімейних відносин, виникають сварки та конфлікти. В зв'язку з вище викладеним, з грудня 2012 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, спільного господарства не ведемо, спільного бюджету не маємо, шлюб існує лише формально, підстав для примирення та збереження шлюбу немає. Враховуючи вищевказану поведінку відповідача позивачка почала проживати окремо від нього та створила нову сім'ю з іншим чоловіком. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем Андерсом Тобіасом, [INFO], громадянином [PERSON], м. Гронау (Ляйне), зареєстрований 30.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 31. Від зазначеного шлюбу сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося так як втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні поглядати на сім'ю та ведення спільного господарства. Внаслідок чого постійно виникали сварки. Навесні 2015р. шлюбні відносини припинились остаточно, сім'я фактично розпалась. Майновий спір відсутній. За наведених обставин шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. Останнє спільне місце проживання було за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, в тому числі через оголошення у пресі, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В заяві зазначила, що 09 серпня 2012року вони зареєстрували шлюб в відділі ДРАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 62. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований і проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дитини, хоча здоровий, працездатний, має постійний і регулярний дохід, інших дітей та осіб, що перебувають на його утриманні не має, утримання з нього на користь працездатних батьків та інших осіб не проводиться, а тому він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. На даний час вона та син залишилися без засобів для існування. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення сином [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] подала заяву, в якій відмовляється від позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на її утримання, в іншій частині позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 серпня 2012року сторони зареєстрували шлюб в відділі ДРАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 62., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 096124 (а.с.2) Від подружнього життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 173747 (а.с.3). З довідки виконавчого комітету Демидівської сільської ради Полтавської області № 399 від 22 червня 2015 року вбачається, що [PERSON] проживає разом сином та батьками в селі Литвинівка Решетилівського району Полтавської області. /а.с.4/. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням та вихованням неповнолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоч він здоровий та працездатний. Таким чином встановлено, що відповідач постійно не надає допомоги, а ухиляється від витрат, повязаних з утриманням їх неповнолітнього сина, а тому при таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В заяві зазначила, що 10 жовтня 1998 року вони зареєстрували шлюб в Київському відділі РАГС м. Донецьк, актовий запис № 671. Від подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які зареєстровані і проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дітей, хоча здоровий, працездатний, має постійний і регулярний дохід, інших дітей та осіб, що перебувають на його утриманні не має, утримання з нього на користь працездатних батьків та інших осіб не проводиться, а тому він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення сином [PERSON] трьох років. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.17). Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України за відсутності сторін, які надали суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 жовтня 1998 року сторони зареєстрували шлюб в Київському відділі РАГС м. Донецьк, актовий запис № 671 /а.с.2/ Від подружнього життя вони мають трьох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 275524 (а.с.3), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 111847 (а.с.3) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №\~178682 (а.с.4) З довідки виконавчого комітету Малобакайської сільської ради Полтавської області № 385 від 04 червня 2015 року [PERSON] проживає разом з дітьми та чоловіком в с. Мушти Решетилівського району Полтавської області. /а.с.5/. Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням неповнолітніх дітей, також не надає допомоги на утримання своєї дружини до досягнення сином трьох річного віку, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований 14 січня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №4. Від шлюбу дітей не мають. З жовтня 2014 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, відсутності порозуміння. З лютого 2015 року він пішов з дому до іншої жінки, забрав свої речі. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2000 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №4. Від шлюбу дітей не має. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 15 вересня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №813. Від спільного життя мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. З січня 2014 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №813. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя проживає разом, але спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У червні 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 23 червня 1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час сумісного проживання спільне життя не склалося, в сім'ї постійні сварки. Спільно вони не проживають більше трьох років, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивачки, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 червня 1990 року Заозерненською сільською радою Каховського району Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 6. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що подружжя тривалий час проживають окремо, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved