Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії, мотивуючи їх тим, що з 1990 р. його мати, [PERSON] , була членом СТ «Лісова поляна», а з 2000 р. власником земельної ділянки № [ADDRESS] цього товариства. Вона власноручно сплачувала послуги за електроенергію та повідомили позивача, що нею сплачено електроенергія наперед понад 1900 кВт/год. У 2009 р. позивач набув право власності на дану земельну ділянку згідно договору-дарування та став членом СТ «Лісова поляна», отримавши членську книжку садівника, проте його мати по день смерті продовжувала користуватись цією ділянкою та будинком, який недобудований. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день на його земельній ділянці встановлений інший лічильник обліку споживання електричної енергії, ніж за життя його матері, проте причини зміни лічильника йому не відомі, оскільки ні він ні його мати, за життя, заяв про необхідність заміни лічильника не писали. Оскільки позивачу не відомі показники першого лічильника при його знятті з експлуатації і показники другого лічильника при його встановленні, без яких неможливо визначити кількість кіловат/годин, які були спожиті на дачній дільниці №124 і встановити наявність боргу, а голова правління відмовляє у наданні такої інформації, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просить суд зобов`язати відповідача: надати інформацію (Акт) щодо зміни лічильників згідно Додатку 3 до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. №1357; надати інформацію щодо проведення періодичних контрольних оглядів (Акти згідно Додатку 3 «Правил користування електричною енергією для населення»); на підставі вищезазначених Актів видати позивачу належним чином оформлений дублікат абонентської книжки на сплату електроенергії з зазначенням скоригованого обсягу боргу чи переплати. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі; представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, як заявлені необґрунтовано та безпідставно, оскільки позивач до відповідача з заявами про надання вказаною ним у позові інформації не звертався. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю від 20.02.2000 р., виданого [PERSON] , їй на підставі рішення виконкому Коржівської сільської Ради народних депутатів №41 від 23.07.1999 р. передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,062 га з межами згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Коржівської сільради, СТ «Лісова поляна» під садівництво. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за КВ [NUMBER]. З членської книжки садівника виданої на ім`я [PERSON] 02.02.1990 р. вбачається, що остання є членом СТ «Лісова поляна » . Розмір садової ділянки 600 кв.м . , ділянка [ADDRESS]. Згідно договору дарування земельної ділянки від 03.07.2009 р., посвідченого державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-1114, [PERSON] передала у власність обдарованому [PERSON] , безоплатно земельну ділянку, площею 0,062 га для ведення садівництва, що знаходиться на території Коржівської с/р , С/Т - во «Лісова поляна», діл .[ADDRESS], Баришівського району Київської області. Ця земельна ділянка належить дарувальнику [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданого 29.01.2000 р. Коржівською сільською радою і за реєстрованого в Книзі записів державних актів за КВ [NUMBER]. Як вбачається із членської книжки садівника на ім`я [PERSON] , останній прийнятий в члени садового товариства протоколом №27 засідання профкому від 20.10.1988 р. Розмір садової дільниці 0,06 кв.м., ділянка №124 в с. Коржі, Баришівського району. Позивачем до матеріалів справи надана заява адресована Голові правління СТ «Лісова поляна», в якій висвітлює питання щодо відсутності у нього абонентської книжки на сплату спожитої електроенергії, через що він не може здійснювати оплату та прохання видати йому дублікат зазначеної книжки. На дану заяву головою правління надано відповідь з зазначенням порядку вступу до СТ «Лісова поляна», кількість кВ/год сплачених з 1991 р. по 2004 р., а також показники лічильника станом на 22.08.2016 р. та сума заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію станом на 18.03.2017 р. В ході судового засідання судом встановлено, що у вересні 2016 р. позивачу СТ «Лісова поляна» видало розрахункову книжку за спожиту електроенергію з зазначенням показників лічильника, кількістю спожитої електричної енергії, тарифу та сум, які сплачені за спожиту електричну енергію. Дані обставини підтверджуються сторонами по справі та наявною в матеріалах справи копією розрахункової книжки на ім`я позивача. Крім того, з пояснень сторін судом також встановлено, що позивач з письмовими заявами до відповідача про надання інформації (Акту) зміни лічильників згідно Додатку 3 до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. №1357 та надання інформацію щодо проведення періодичних контрольних оглядів (Акти згідно Додатку 3 «Правил користування електричною енергією для населення») не звертався. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вище наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено, що в діях відповідача відсутні порушення прав позивача, оскільки останній до відповідача з заявами про надання інформації, яка висвітлена у пунктах 1,2 прохальної часини позову не звертався; у вересні 2016 р. позивачу вже був виданий дублікат абонентської книжки на сплату електроенергії, а зобов`язання внести відомості до цієї книжки позивачем у позовних вимогах не ставиться, при цьому останній один раз звертався до відповідача з заявою, але в ній не містяться вимоги щодо предмету спору, а сама заява не містить підпису та дати позивача. За вказаних підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволення позову.

Outcome: dismissed