Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа : ТОВ «АТЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2010 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «АТЛ» було укладено кредитний договір №4, із змінами та доповненнями, відповідно до умов договору банк надає ТОВ «АТЛ» кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування, що складає 103129200,00 грн., а ТОВ «АТЛ» зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 21.07.2014, а також сплатити плату за користування кредитом у розмірі 19,4% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №4 від 01.06.2010 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 4/П-1 відповідно до якого [PERSON] поручається перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання ТОВ «АТЛ» зобов'язань, що виникли на підставі вищезазначеного кредитного договору. Відповідно до п. 2.1. договору №10 про внесення змін до договору поруки, у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобов'язання в повному обсязі або частково. 08.07.2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» на адресу [PERSON] направлено лист-вимогу щодо сплати заборгованості в сумі 5289283,67 грн., з яких: 5121568,11 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 167715,56 грн. - штрафні санкції. Отже ТОВ «АТЛ» не виконав взятих на себе кредитних зобов'язань перед ПАТ «ВТБ БАНК» в строк встановлений кредитним договором №4 від 01.06.2010 року, заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашена. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача, як з поручителя ТОВ «АТЛ», частину заборгованості за кредитним договором №4 від 01.06.2010 року в сумі 16000000,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 240000,82 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. У судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Суд заслухавши представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що 01.06.2010 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «АТЛ» було укладено кредитний договір №4, із змінами та доповненнями, відповідно до умов договору банк надає ТОВ «АТЛ» кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування, що складає 103129200,00 грн., а ТОВ «АТЛ» зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 21.07.2014, а також сплатити плату за користування кредитом у розмірі 19,4% річних (а.с. 8-91). Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №4 від 01.06.2010 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 4/П-1, із змінами та доповненнями, відповідно до якого [PERSON] поручається перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання ТОВ «АТЛ» зобов'язань, що виникли на підставі вищезазначеного кредитного договору (а.с. 92-125). Відповідно до п. 1.1. Договору №10 про внесення змін до Договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі основного договору або можуть виникати на підставі нього у майбутньому. Відповідно до п. 1.4. договору №10 про внесення змін до договору поруки, у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання таких зобов'язань позичальника в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1. договору №10 про внесення змін до договору поруки, поручитель гарантує та надає банку запевнення, що на момент укладення договору він ознайомлений з положеннями основного договору, на має заперечень та цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за основним зобов'язанням. Відповідно до п. 7.1. договору поруки, в редакції викладеній в договорі №11 про внесення змін до договору поруки, договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Відповідно до п.п.7.2. кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань (крім договірних санкцій, пені та штрафів), Банк має право застосовувати до позичальника пеню, а позичальник зобов'язаний сплатити її банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми несвоєчасно виконаного боргового зобов'язання, за кожний календарний день прострочення виконання, включаючи день такого погашення, з розрахунку факт/факт. Відповідно до п. 7.3. кредитного договору банк має право застосувати до позичальника, а позичальник зобов'язаний сплатити банку договірні санкції. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком заборгованості станом на 30.03.2017 року, який міститься в матеріалах справи, загальна заборгованість за кредитним договором № 4 від 01 червня 2010 року становить 272950210,66 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту станом на 30.03.2017 становить 103129 200,00 грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів, нарахованих по 27.12.2015 (включно), станом на 30.03.2017 становить 11621759,51 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 22.07.2014 по 20.12.2015 (включно), становить 62626266,25 грн.; пеня за несвоєчасну сплату плати за кредит, що нарахована за період з 02.12.2013 по 20.12.2015 (включно), становить 16387967,73 грн; 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.07.2014 по 20.12.2015 (включно) становить 4382284,64 грн.; 3% річних за прострочення сплати плати за кредит за період з 02.12.2013 по 20.12.2015 (включно) становить 1087842,50 грн.; інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати кредиту в гривні за період з 22.07.2014 по 20.12 2015 (включно) становлять 49092825,95 грн.; інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати плати за кредит за період з 02.12.2013 по 20.12.2015 (включно) становлять 11166 939,08 грн.; договірні санкції, штрафи, передбачені кредитним договором, за період з 02.06.2014 по 20.12.2015 (включно), становлять 13455125,00 грн. (а.с. 130). Відповідно до п. 2.1. договору №10 про внесення змін до договору поруки, у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобов'язання в повному обсязі або частково. 08.07.2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» на адресу [PERSON] направлялося лист-вимогу щодо сплати заборгованості в сумі 5289283,67 грн., з яких: 5121568,11 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 167715,56 грн. - штрафні санкції. Відповідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, ТОВ «АТЛ» не виконав взятих на себе кредитних зобов'язань перед ПАТ «ВТБ БАНК» в строк встановлений кредитним договором №4 від 01.06.2010 року, заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашена, тому банк правомірно може стягнути з поручителя частину заборгованості за кредитним договором №4 від 01.06.2010 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ТОВ «АТЛ» не виконав взятих на себе кредитних зобов'язань перед ПАТ «ВТБ БАНК» в строк встановлений кредитним договором №4 від 01.06.2010 року, заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашена, враховуючи, що відповідно п. 2.1. договору №10 про внесення змін до договору поруки, у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобов'язання в повному обсязі або частково, тому банк правомірно може стягнути з поручителя частину заборгованості за кредитним договором №4 від 01.06.2010 року, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 240000,00 грн.

Outcome: approved