Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] (далі - позивач - [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1442 від 07 жовтня 2006 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 2006 році між ним та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON] [INFO] . Фактично шлюбні відносини як чоловіка та жінка припинилися, поновлювати їх у сторін бажання не має. Причиною розриву є протилежність поглядів на шлюб та сім`ю. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачем подано до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, вимоги позову визнає. Зважаючи на зазначене та враховуючи бажання позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 07 жовтня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1442. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дитину доньку - [PERSON] , [INFO] (14 років). Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження дитини. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують, примиритися не бажають та наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved