Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 13 грудня 2012 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 3881/РН-КД на квартиру [ADDRESS], відповідно до котрого позивач сплачує 90% вартості майнових прав на об'єкт будівництва не пізніше 28 грудня 2012 року, а відповідач зобов'язується вчинити дії, направлені на спорудження об'єкту будівництва із запланованим строком введення в експлуатацію IV квартал 2013 року, тобто не пізніше 31 грудня 2013 року. Оскільки станом на 27 листопад 2014 року взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у строк, передбачений договором не здійснив будівництво об'єкту, то він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання. З урахуванням цього, позивач просив стягнути з відповідача 11 593 грн. 05 коп. пені відповідно до п. 4.2 договору за період з червня 2014 року по листопада 2014 року та 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу несвоєчасного виконання договору. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (ч. 2 ст. 656 ЦК України). Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» укладено договір про купівлі-продажу майнових прав № 3881/РН-КД на квартиру [ADDRESS], відповідно до котрого позивач сплачує 90% вартості майнових прав на об'єкт будівництва не пізніше 28 грудня 2012 року, а відповідач зобов'язувався вчинити дії, направлені на спорудження об'єкту будівництва із запланованим строком введення в експлуатацію IV квартал 2013 року, тобто не пізніше 31 грудня 2013 року (а.с. 8-12). Водночас пунктом 1.4 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний передати покупцеві майнової права на квартиру, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів, виготовлених Київським міським БТІ. Покупець набуває права власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав. Відповідно до п. 5.1 договору строк дії договору визначений до повного виконання зобов'язань обома сторонами, передбаченими умовами цього договору. Отже, строк дії договору визначений настанням певної події - до повного виконання зобов'язань обома сторонами, передбаченими умовами цього договору, що пов'язане з вчиненням низки дій з будівництва жилого будинку, де має бути розташована квартира позивача, отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта, проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів, виготовлених Київським міським БТІ, підписання акту приймання-передачі майнових прав. Тому, доводи позивача про те, що строк дії договору обумовлений заплановим терміном введення в експлуатацію будинку - IV квартал 2013 року є помилковим. При цьому, суд приймає до уваги те, що житловий будинок на [ADDRESS] був ведений в експлуатацію в кінці 2014 року, про що зазначено в листі ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» (а.с. 17) та підтвердив позивач у судовому засіданні. Оскільки після введення будинку в експлуатацію передбачено вчинення інших дій у виконання договору, зокрема, підписання сторонами акту приймання-передачі майнових прав, котрий суду не надано, а відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, фактично ключі від квартири позивач отримав у лютому 2015 року, про що зазначив в судовому засіданні та у позовній заяві, то прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за укладеним договором немає. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 11 593 грн. 05 коп. відповідно до п. 4.2 договору та ст. 549 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки відсутнє прострочення виконання зобов'язання відповідачем. Також обґрунтування позивачем позовних вимог положеннями п. 6 ст. 232 ГПК України є помилковим, оскільки сторони перебували між собою у цивільно-правових відносинах, а не господарсько-правових відносинах. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку і про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні правові підстави для її стягнення, на які посилається позивач (ст. 23 ЦК України) та договором, укладеним сторонами її стягнення не передбачено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір йому не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed