overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2018 року було повернуто до суду справу за позовом [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля, для ухвалення додаткового рішення, а саме вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Так як неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд продовжив судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо - судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено в судовому засіданні, 25 серпня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля. В позовних вимогах позивач просив: стягнути з відповідача на користь позивача вартість автомобіля марки «Ssang Yong», модель «Kyron M200XDI», 2008 року випуску, об'єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, державний номерний знак [NUMBER], у розмірі 154 000,00 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля - відмовлено в повному обсязі. Як вбачається з рішення суду, судом не було вирішено питання стягнення судових витрат та не було сплачено позивачем судовий збір при зверненні до суду з позовом, тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні. Так, враховуючи те, що в даному випадку в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, судові витрати - судовий збір у відповідності до положень статті 88 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) необхідно стягнути зі сторони позивача на користь Держави України. Оскільки в резолютивній частині рішення не зазначено про стягнення з позивача судового збору в розмірі 1540 грн., є необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.02.2014 року надано строк для усунення недоліків по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою та вселення та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При вивченні ухвали, суд встановив, що при постановленні рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою (ч. 3 ст. 220 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, виходячи з наступного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2013 року позовні вимоги [PERSON]було задоволено, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовлено (а. с. 57-59). При ухваленні рішення по справі, суд не вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Враховуючи, що під час ухвалення рішення суду, не було вирішено питання про судові витрати, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення у справі, яким на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 114,71 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року скасовано ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та ухвалено нове рішення, яким на підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України закрито провадження по справі у звязку з відмовою позивача від позову. 06 червня 2016 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла заява представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду, тому що при ухваленні рішення апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати, а саме: у справі № 501/4664/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 гривень, та 275,60 гривень за сплату судового збору та подання апеляційної скарги. В судове засідання сторони не зявилися, були належним чином повідомлені про день і час судового розгляду справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з заявою, за що нею було сплачено судовий збір (а.с.2, 60). Встановлено, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року скасовано ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та ухвалено нове рішення, яким на підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України закрито провадження по справі у звязку з відмовою позивача від позову (а.с. 59, 85-86). Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. В силу ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Вказані норми кореспондуються з приписами п.38, п.41, п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року (зі змінами). Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «ЛУКУЛЛ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору директор ПП «ЛУКУЛЛ» [PERSON], про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - повернута до Пирятинського районного суду Полтавської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом установлено, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду після уточнення позовних вимог було заявлено дві вимоги: перша з яких стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тобто вимога майнового характеру, друга відшкодувати моральну шкоду (вимога немайнового характеру). Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на час звернення до суду) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на час звернення до суду) ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру складала 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Як убачається з судового рішення від 28.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] майнового та немайнового характеру задоволені частково. Вирішено питання стосовно судових витрат в частині позовних вимог майнового характеру. Питання щодо стягнення судового збору за вимоги немайнового характеру не вирішено. У пункті 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі викладеного та враховуючи, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди (вимоги немайнового характеру) задоволені частково, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам згідно ст.88 ЦПК України в сумі 121,80грн. з розрахунку: 243,60грн. / 2 = 121,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2015 року вищевказану цивільну справу направлено\~\~до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області для ухвалення додаткового рішення. Відповідно п. 1 ч.1\~ст.220 ЦПК України\~\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області\~\~від\~\~22 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про договору купівлі-продажу дійсним та про визнання за ним права власності на гараж залишено без задоволення. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 684 грн. за вимогу майнового характеру Крім вимоги про визнання права власності на гараж, позивач ставить перед судом вимогу про визнання договору купілі-продажу гаража № 1340 в автогаражному кооперативі Нафтовик по вулиці Молодіжній, буд. 4-а в м. Кременчуці, укладений 15 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] виконаним та дійсним, за яку судовий збір не сплачено. Отже, оскільки рішенням суду від 22.07.2015 року в позові відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.11.2017 зазначену справу направлено до Семенівського районного суду Полтавської області для вирішення питання про постановлення додаткового рішення у частині розподілу судових витрат. Сторони, треті особи, їх представники у судове засідання не з'явилися, про яке повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України (2004 року) суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 551,20\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 червня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Менського районного суду від 15 квітня 2014 р. про часткове задоволення позову прокурора залишено без змін. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 315 ЦПК України, в резолютивній частині ухвали апеляційного суду має бути зазначений висновок суду про розподіл судових витрат. У судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що відповідачем судовий збір не сплачений, квитанція про сплату судового збору до суду не надходила. За таких обставин судовий збір пілягає стягненню з відповідача в дохід держави. Однак, суд у резолютивній частині ухвали не зазначив про стягнення з відповідача судовго збору за розгляд апеляційної скарги, у звязку з чим необхідно постановити додаткову ухвалу про стягненя з [PERSON] в дохід держави 121 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Новгород-Сіверського районного суду від 17 грудня 2014 року залишено без змін. В матеріалах справи відсутні документально підтверджені відомості про сплату [PERSON] судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку про, що свідчать судові повістки, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ст. 79 ЦПК У країни судові витрати складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до положень ст. 295 ЦПК України апеляційна скарга обов'язково повинна містити всі передбачені цією статтею реквізити, в т.ч. документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. При подачі апеляційної скарги [PERSON] не сплатив судового збору. З огляду на викладене, що [PERSON] не виконаний обов'язок щодо сплати судового збору за розгляд справи в апеляційному суді, однак при постановленні ухвали апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, апеляційний суд вважає шляхом ухвалення додаткового рішення вирішити зазначене питання, яке не вирішено судом одночасно з постановленням ухвали. Враховуючи зазначене,виходячи з того, що вимоги позивача мають грошову оцінку є майновими, беручи до уваги вимоги п.п.1.8.ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору, що підлягав сплаті [PERSON] при подачі апеляційної скарги на рішення суду необхідно визначити в 121грн. 80 грн. Зважаючи на те, що апеляційним судом не були вирішені усі питання пов'язані із розглядом спору, для усунення зазначеного, необхідно ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 121грн.80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. У позовній заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 1990 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жданівського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 52. Позов обґрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейні відносини, відсутність поваги та взаєморозуміння. З жовтня 2016 року подружні відносини між ними фактично припинилися, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, подальше його збереження є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, заходи щодо примирення подружжя є недоцільними. Спору про поділ майна між ними немає, спільних дітей від шлюбу у них також немає. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У позовній заяві позивач просив розглянути справу у його відсутності, судові витрати з відповідача не стягувати. 27 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечувала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.04.2015 року задоволено подання відділу ДВС Балтського районного управління юстиції Одеської області і тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], мешканця [INFO], до виконання зобовязань по сплаті заборгованості по аліментам у сумі 23661,30 грн., покладених на нього рішенням Балтського районного суду Одеської області від 20.11.2006 року по справі №2-1345/2006. [PERSON] звернувся до суду до суду із заявою, в якій просить скасувати вище вказану ухвалу суду від 09.04.2015 року, оскільки питання щодо сплати заборгованості по аліментам між ним та [PERSON] вирішені, за її заявою державним виконавцем відділу ДВС Балтського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] винесено постанову від 02.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, просить розглянути справу без його участі. Представник відділу державної виконавчої служби Балтського районного управління юстиції Одеської області до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши заяву [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадянами України» підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є неврегульовані аліментні, договірні чи інші зобовязання до виконання зобовязання, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань. Із наданих заявником доказів вбачається, що зобовязання по сплаті аліментів ним виконані, що підтверджується постановою державного виконавця відділу ДВС Балтського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] від 02.10.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, заявою [PERSON] від 02.10.2015 року про повернення без виконання виконавчого листа, заявою [PERSON] від 08.02.2016 року про погашення [PERSON] заборгованості по аліментам і відсутності претензій до нього та ін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2015 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ автомобіля передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду м.Києва. Під час розгляду даної справи Шевченківським районним судом м.Києва позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги до [PERSON], в порядку ст. 31 ЦПК України, та, з урахуванням остаточних позовних вимог, просила: припинити право власності на частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності у розмірі ? на автомобіль Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], із присудженням їй компсенації у розмірі 221 109,38 грн.; стягнути з [PERSON] ? вартості автомобілю Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], у розмірі 221 109,38 грн.; стягнути з [PERSON] 3 відсотки річних у розмірі 34 565,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 229 693,87 грн.; стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з проведенням судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 2202,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2014 року, ухваленим у справі №761/12985/13-ц, встановлено, що автомобіль марки Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], як подружжя, що перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.03.2008 року по 07.11.2012 року. При цьому, враховуючи те, що 30.12.2011 року [PERSON] без згоди на те позивачки відчужив спірний автомобіль на користь [PERSON], який в подальшому продав придбаний ним автомобіль [PERSON], вказаним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва було визнано недійсним правочин, укладений між Товариством з обмеженою «Промснабресурс», яке діяло в інтересах [PERSON], та [PERSON], за яким було продано спірний автомобіль за ціною 304 000,00 грн. У зв'язку з зазначеним та посилаючись на те, що вищенаведені дії відповідача щодо відчуження майна без її на те відповідної згоди, не в інтересах сім'ї та/або не на її потреби порушують її право на частку у спільній сумісній власності подружжя, адже отримані кошти за договором відчуження автомобіля відповідач залишив у своєму розпордяженні, позивачка просить позов задовольнити та, з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи, припинити її право власності на частку у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, а також стягнути з відповідача на її користь ? вартості автомобілю Mersedes-Benz ML 350 CDI 2987, чорний, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], у розмірі 221 109,38 грн. Крім того, у зв'язку з наявною прострочкою виконання грошового зобов'язання відповідачем, позивачка,

Outcome: partial