Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-20 00:00:00

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] (а.с.2-5), пізніше уточненою, про звернення стягнення на предмет іпотеки, стверджуючи, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціатив» та Публічним акціонерним банком «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги за кредитним договорами. Згідно вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, що був укладений між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Відповідно до кредитного договору банк надав боржнику іпотечний кредит у сумі 29700,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір №58-02/868 від 01.12.2006 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], житлова площа квартири 27,8 кв.м., загальна площа квартири - 41,9 кв.м. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 280609,43 грн. У зв'язку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, яка становить 280609,43 грн. шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та виселення без надання іншого житла відповідача із зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що з 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який розповсюджує дію на правовідносини, які склалися між нею та позивачем, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2006 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №58-02/866 від 01.12.2006 року (а.с.24-35). Відповідно до кредитного договору банк надав [PERSON] іпотечний кредит у сумі 29700,00 доларів США, а відповідач зобов'язався сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір №58-02/868 від 01.12.2006 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], житлова площа квартири 27,8 кв.м., загальна площа квартири - 41,9 кв.м. (а.с.36-42). 17 грудня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціатив» та Публічним акціонерним банком «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги за кредитним договорами (а.с.14-19). Згідно вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, що був укладений між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] (а.с.20-23). Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника [PERSON] станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 280609,43 грн. (а.с.210-212), яка складається з: - 257487,86 грн. - заборгованість за кредитом; - 16035,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Листом банк попереджав відповідача про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого Договором іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість (а.с.49). Проте такі вимоги банку залишились без задоволення. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України, передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст.672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України, передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст.583 К України та частини 2 ст.11 Закону України «Про іпотеку», заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Відповідно до ст.590 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до пункту 4.1 Договору іпотеки у разі невиконання Позичальником умов основного зобов'язання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі (а.с.35). В той же час, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, оскільки вказаний закон є чинним, відповідачі заперечують проти звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка є єдиним місцем проживання відповідачів, доказів про наявність іншого нерухомого майна суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed