Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, уточненим у подальшому, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №156. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, відповідачкою у справі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2018 року шлюб між ними був розірваний. Позивач зазначав, що з травня 2018 року шлюбні відносини з відповідачкою були припинені, остання надавала йому можливість зустрічатися з донькою, але тільки в її присутності, проте через деякий час перестала йому давати бачитися з донькою, стала створювати перешкоди у його спілкуванні з дитиною та не дає йому можливості приймати участь у її вихованні. Вказував, що спроби добровільно вирішити з відповідачкою питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою залишилися без результату. Стверджував, що з цього приводу він звертався до служби у справах дітей з заявою про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у вільному спілкуванні, вихованні та побаченні з донькою [PERSON] , [INFO] , визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування та виховання під час систематичних зустрічей з донькою з правом забирати дитину зі школи щовівторка та щочетверга та повертати її за місцем проживання не пізніше 20.00 години; систематичних зустрічей з донькою з правом забирати дитину за місцем проживання щосуботи о 09:00 години та повертати за місцем проживання матері дитини щонеділі не пізніше 12:00 години; проведення щорічних відпусток з донькою, в тому числі в будь-яких містах України, у літній період тривалістю не менше 15 календарних днів, на осінніх, зимових, та весінніх канікулах половину часу канікул, в залежності від їх тривалості; святкових днів, з правом проводити із дитиною свята: Новий рік по непарних роках, Різдва по парних роках, Великодня на непарних роках, день народження дитини по парних роках, день народження [PERSON] щорічно, усі державні офіційні свята протягом поточного року - одне свято з [PERSON] , інше - з матір`ю почергово. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 51-52). Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 123-124). Позивач та його представники, діючі на підставі ордерів від 21 травня 2019 року та від 08 серпня 2019 року, в судове засідання не з`явились, надали заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за їх відсутності (а.с. 36, 61, 62, 110, 136). Представник відповідачки, діючий на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги від 03 вересня 2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд винести рішення, яким встановити зустрічі батька з дитиною щотижня у неділю з 17.00 до 18.00 години в присутності матері у загальнодоступних місцях та з урахуванням стану здоров`я дитини. Раніше надав відзив на позов (а.с. 87-91, 92, 93, 94-100). Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, діючий за довіреністю від 13 травня 2019 року, в судовому засіданні просив суд винести рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування (а.с. 149). Представник служби у справах дітей Одеської міської ради, діюча за довіреністю від 16 жовтня 2019 року, в судовому засіданні просила суд винести рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування (а.с. 121). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №156, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 11). Встановлено, що 09 березня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.24). З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, то 19 липня 2019 року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було надано висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні його доньки, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, а також встановлення перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків (а.с. 57-59). Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року сторонами не оскаржувався. В процесі судового розгляду, з пояснень сторін у справі встановлено, що відносини між сторонами не склалися, між ними існує непорозуміння, у тому числі щодо порядку виховання дитини, участі батька у її вихованні та утриманні, про що зазначено і у висновку №1958/01-20 від 19 липня 2019 року. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 08 червня 2019 року відповідачка на час звернення позивача до Малиновського районного суду м. Одеси, а саме на 21 травня 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до Малиновського району м. Одеси (а.с. 50). В судовому засіданні представник позивача стверджував, що відповідачка порушує права його довірителя та права їх дитини, оскільки ігнорує рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації та чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитані в судовому засіданні під присягою, пояснили суду, що відповідачка після розірвання шлюбу з позивачем не перешкоджала йому зустрічатися з донькою, але при зустрічах позивач вів себе агресивно, кричав на відповідачку та тим самим залякував дитину. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року на даний час не скасований, то саме цей висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради повинен бути прийнятий судом в якості доказу щодо розв`язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у її вихованні. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. Як встановлено судом, батько дитини, позивач у справі, не ухилявся і не ухиляється від спілкування з донькою, бажає приймати участь у її вихованні, а тому суд вважає, що сторони повинні виконувати встановлений рішенням органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яким встановлено перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини та перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є обґрунтованими, оскільки позивач не мав можливості повноцінно спілкуватися з донькою. Досліджуючи запропонований позивачем режим побачень з донькою, суд вважає, що він не відповідає інтересам малолітньої дитини, а фактично задовольняє інтереси позивача. Тому враховуючи вищевикладене, щодо вирішення питання стосовно тривалості годин спілкування з донькою, суд бере до уваги її малолітній вік, наявність умов для перебування дитини за місцем проживання батька, тому суд вважає доцільним визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року, яке сторонами не оскаржувалося. За таких обставин, суд, виходячи з інтересів малолітньої дитини, визначає способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1958/01-20 від 19 липня 2019 року, а саме визначити порядок участі [PERSON] у вихованні доньки, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня у вівторок з 18:00 до 20:00 години та у неділю з 17:00 до 18:00 години, у загальнодоступних місцях та у присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, а також встановлення перебування дитини з батьком щорічно у день народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 768,40 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: partial