Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, свого батька, в якому просила стягнути на її користь аліменти на своє утримання у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначила, що навчається в Київському університеті права Національної академії наук України (далі - Університет) на денній формі навчання і повністю знаходиться на утриманні своєї матері, для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку її забезпечувати відповідач відмовляється. В письмовій заяві до суду позивачка просила справу слухати за її відсутності, наполягала на позовних вимогах. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив повністю відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що [PERSON] ніде не працює, доходу не має і з нього ще стягуються аліменти на інших двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається на І курсі Київського університету права Національної академії наук Українина платній формі, де отримує ступінь освіти «бакалавр». Строк навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо свого утримання на період навчання позивач з відповідачем не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, [PERSON] на платній основі навчається в Університеті і крім навчання, потребує витрат на проживання в гуртожитку, харчування та особисті потреби, їй не виповнилось 23 років та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у частці від заробітку, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню доньки, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір, яка є інвалідом другої групи. Посилання відповідача на відсутність роботи та наявність інших аліментних зобов`язань не звільняє його від обов`язку утримувати свою доньку на період її навчання після досягнення повноліття. Суд також не бере до уваги надані відповідачем письмові пояснення щодо замовника у договорі про надання освітніх послуг від 29.07.2019 іншої особи, замість матері [PERSON] . Сам факт навчання останньої зазначене не спростовує, вона є одержувачем освітньої послуги, яка є платною та становить 86 000 грн. Оскільки відповідач є особою працездатного віку 39 років, не допомагає добровільно позивачці у зв`язку з її навчанням, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів [PERSON] ; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.07.2020 - 2 118 грн., з 01.12.2020 - 2 189 грн.); наявність в неї певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (стаціонарна форма навчання) та відсутність у неї інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто - 1/4 частки від усіх видів заробітку, доходів, щомісячно. Це відповідатиме інтересам повнолітньої доньки та матеріальному становищу і стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 05.05.2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved