Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 171 від 07 квітня 2015 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що 07.04.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та відносини, обов`язки ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. З вересня 2017 року шлюбні відносити між сторонами фактично припинилися. Проживають окремо протягом трьох років. Дитина проживає разом з матір`ю. Вважає, що надання строку на примирення суперечить її з відповідачем інтересам. Спору про розподіл спільно нажитого майна не мають. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від позивача, надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не з`явився. 15.03.2021 року подав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечює. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 07 квітня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 171. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] (5 років), на підтвердження чого до матеріалів позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За домовленістю між сторонами дитина проживає з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та відносини, обов`язки ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Протягом трьох років [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо. Поновити шлюбні стосунки сторони не бажають. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що сторони протягом тривалого часу (з вересня 2017 року) подружніх відносин не підтримують, примиритися та відновляти їх не мають наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, утрачені первісні почуття. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved