Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, в якій просив встановити порядок спілкування та участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме: кожну суботу без обмеження місця прогулянок; кожен день народження дитини, а саме 23 липня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин; кожні шкільні канікули в зимовий період не менше ніж 5 діб, в літній період не менше ніж 15 діб, для відпочинку та оздоровлення дитини на території України. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], під час якого у сторін народився син 23.07.2012 року [PERSON]. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу їх дитина [PERSON] залишився проживати разом з матірю. Судовим наказом Вишгородського районного суду Київської області від 21.11.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 23.07.2030 року. Позивач зазначає, що ним здійснюється виплата аліментів на користь відповідача належним чином, однак останнім часом відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні із сином, відмовляти у зустрічах, чим порушує його права, як батька дитини. Позивач обрав такий графік зустрічей з дитиною, який не буде порушувати режиму його дня та навчання, не відриватиме його від нормального, звиклого для дитини середовища та не заважатиме нормальному існуванню, що в свою чергу не створюватиме для дитини жодного морального, емоційного чи психологічного тиску. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити, надали письмову відповідь на заперечення відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позовної заяви, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Поянила, що в цілому вона не проти зустрічі позивача із сином, але у вільний час. Дитина навчається, відвідує різні гуртки, вільний день у сина тільки суббота. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Служби у справах дітей та сімї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько дитини [PERSON] повинен брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO]. Вважає необхідним встановити позивачу години спілкування із дитиною. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 23 липня 2011 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 145. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, яке було видано виконавчим комітетом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 16. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 02.12.2013 року. 21.11.2017 року Вишгородським районним судом Київської області за заявою [PERSON] видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 23.07.2030 року. Судовий наказ набрав законної сили 20.12.2017 року. З квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09.11.2017 року, 08.02.2018 року, 10.02.2018 року, 22.03.2018 року, 30.03.2018 року, 27.04.2018 року, 15.05.2018 року видно, що [PERSON] сплачує на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти, у тому числі аліменти. 27 квітня 2018 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Даниленко» на «Березинець», про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке було видане Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 82. Також, під час розгляду справи відповідачем [PERSON] було долучено до матеріалів справи фотознімки з місця проживання позивача [PERSON], які були досліджені судом та оглянути під час розгляду справи. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 26.02.2019 року, який був складений начальником служби у справах дітей та сімї Вишгородської РДА [PERSON], [PERSON], директором ДУ «Вишгородський районний центр опіки дитини», [PERSON] старшим інспектором ювенальної превенції сектору превенції Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], пр-т. Миру, 71-А, зареєстрований за адресою: [INFO], ву3л. Молодіжна, 7. [PERSON] є працевлаштованим, характеризується позитивно, приємний у спілкуванні, веде здоровий спосіб життя, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] виявляє бажання спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. З довідки Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 14.02.2019 року № 16 видно, що [PERSON], [INFO] з 31.05.2018 року зарахований до першого класу і в даний час навчається у першому класі Нижчедубечанської [PERSON] ступенів Вишгородського району Київської області. З довідки Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 14.02.2019 року № 17 видно, що [PERSON], [INFO], у після урочний час відвідує гурток «Студія художньої вишивки «Мрія» в понеділок, середу та пятницю з 14.00 години до 16.00 години в Нижчедубечанській [PERSON] ступенів Вишгородського району Київської області. З довідки № 1 від 26.02.2019 року завідуючого STEM-школи видно, що [PERSON], [INFO], є постійним учнем STEM-школи Inventor та відвідує заняття з курсу «Початкова механіка» кожного вівторка з 17.00 години до 18.10 години. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно дост. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом роз'яснювалось сторонам їх обов'язок подати докази на обґрунтування вимог та заперечень, наслідки не вчинення тієї чи іншої процесуальної дії. Отже справа розглядається за наявними у ній матеріалами. Відповідач під час розгляду справи в суді не заперечувала щодо побачень батька з дитиною, їх спілкування, проте виказала своє побажання щодо визначення способу участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. Позивач не надав жодного належного доказу, який би підтверджував, що він намагався приймати участь у вихованні дитини, спілкуванні з нею, а відповідач чинила перешкоди для спілкування з дитиною, перешкоджала участі позивача у вихованні дитини і не вказав та не підтвердив яким чином чиняться перешкоди. Отже підстав для задоволення вимоги про зобов'язання не чинити перешкоди суд не вбачає, проте вважає необхідним вказати позивачу та відповідачу, що дитина повинна зростати в атмосфері любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, а не в атмосфері ворожнечі та протистояння. Вирішуючи питання визначення способу спілкування батька з сином, суд виходить з наступного. За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні сина. Враховуючи вік та потреби дитини, її перебування у навчальному закладі з понеділка по пятницю, відвідування кружків, необхідність застосування режиму сну, режиму відпочинку, власне свого особистого часу дитини, режиму харчування, суд приходить до висновку про доцільність визначення способу участі батька у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO] у вигляді систематичних щотижневих побачень батька із сином у суботу з 14.00 години до 18.00 години без обмеження місця прогулянок. Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо дитини. Що стосується вимог в частині визначення можливості щорічного спільного відпочинку, шкільних канікул у зимній та літній періоди, суд з урахуванням всіх вищевикладених обставин, вважає розумним період щорічного спільного відпочинку батька з сином, за попередньою домовленістю з матір'ю та обов'язковим її повідомленням про місце перебування дитини, тобто за домовленістю між батьками. Встановлений порядок спілкування буде достатнім і відповідати принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини та підтримку зв'язків з батьком. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останнього, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням, інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, а також приймаючи до уваги думку відповідача, яка фактично не заперечувала щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У подальшому, в разі зміни обставин, пов'язаних із віком та станом здоров'я дитини, сторони не позбавлені можливості встановлення іншого способу участі у вихованні дитини, зокрема щодо збільшення/зменшення часу і днів побачень, зміни місця зустрічей та спільного відпочинку з дитиною тощо.

Outcome: partial