Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір. У якості забезпечення виконання був укладений договір іпотеки. Через неналежне виконання умов договору за рішенням суду кредитний договір було розірвано, стягнено з нього заборгованість за договором та звернуто стягнення на іпотечне майно. Для примусового виконання судових рішень банк звертався до виконавчої служби, але виконавчі листи їм повернуті. У подальшому банку було відмовлено у видачі дублікату виконавчих листів та у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Однак, державним реєстратором було проведено реєстрації права власності на іпотечне майно за кредитором у зобов`язанні на підставі іпотечного договору, договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Вказав, що він не був стороною жодного із вказаних договорів, не повідомлявся про факт їх укладення, а також не отримував ніяких заяв від відповідачів щодо цього. Договори про відступлення прав вимоги укладені щодо розірваного кредитного договору, що є неможливим. Судовим рішенням вже звернуто стягнення на предмет іпотеки, тому застосування процедури позасудового порядку лише до набрання чинності рішенням суду. Просив врахувати, що особою кредитором у даних правовідносинах може бути лише банк або інша фінансова установа. Оскільки недійсним є зобов`язання по основному договору, тому недійсним є договори і по забезпечувальному зобов`язанні (іпотеці). Дані договори укладені з порушенням чинного законодавства та порушують його права, тому мають бути визнані недійсними в судовому порядку. Зважаючи на що, дії реєстратора по реєстрації права власності за кредитором також є неправомірними, тому всі рішення державного реєстратора мають бути скасовані також. Просив суд: визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 22.11.2017 №22/11/17, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] ; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 22.11.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] і нотаріально посвідчений Гембарською С.І., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за №863; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське Решетнікова О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784658 від 21.02.2017, 10:39:51, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок, об`єкт житлової, нерухомості, загальною площею 273,3 кв.м, житловою площею 80,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , номер [NUMBER]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запис про право власності: 24936130 від 19.02.2017, 16:10:57, здійснений [PERSON] державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське», підстава виникнення іпотечний договір, серія та номер: ІІІІд, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON] приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 2249, виданий 15.11.2017, видавник [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер 863, виданий 22.11.2017 видавник: Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу свідоцтво про передачу заяви, серія та номер: 1008, виданий 27.12.2017, видавник Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; поштового повідомлення, серія та номер: 6686-79893, видавник: Сервіс кур`єрської доставки; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку: 24936150 від 14.06.2007,17:04:15, здійснений [PERSON] , державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське» щодо житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 273,3 кв.м, житловою площею 80,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , РНОНМ - [NUMBER]. Підстава виникнення: іпотечний договір, серія та номер: ІІІІд, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON]; підстава внесення запису рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське» [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784658 від 21.02.2017, 10:39:51. Відомості про суб`єктів: іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель - [PERSON] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно О.Ю. державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське» щодо житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 273,3 кв.м, житловою площею 80,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , РНОНМ - [NUMBER]. Підстава виникнення: іпотечний договір, серія та номер: ІІІІд, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON]; підстава внесення запису: рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське» Решетнікова О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784658 від 21.02.2017, 10:39:51. Відомості про суб`єктів: іпотекодавець - [PERSON] , іпотекодержатель - [PERSON] ; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське» Решетнікова О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784334 від 21.02.2017, 10:32:28, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3222481600:02:007:0049, площа 0,1501 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , РНОНМ -[NUMBER]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності: 24935830 від 19.02.2017, 16:21:39, здійснений [PERSON] державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське», підстава виникнення: іпотечний договір, серія та номер: ІІІІд, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 2249, виданий 15.11.2017, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер 863, питаний 22.11.2017, видавник. Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; свідоцтво про передачу заяви, серія та номер: 1008, виданий 27.12.2017, видавник Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; поштове повідомлення, серія та номер: 6686-79893, видавник: Сервіс кур`єрської доставки; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку: 24935861 від 14.06.2007 17:07:08, здійснений [PERSON] , державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське» щодо земельної ділянки, кадастровий номер: 3222481600:02:007:0049, площа 0,1501 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], РНОНМ - [NUMBER] . Підстава виникнення: іпотечний договір, серія та номер: 111Ід, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON]; підстава внесення запису: рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське» Решетнікова О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784658 від 21.02.2017, 10:39:51. Відомості про суб`єктів: іпотекодавець - [PERSON] , іпотекодержатель - [PERSON] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження: 24935903 від 14.06.2007, 16:53:49, здійснений [PERSON] , державним реєстратором комунального підприємства «Рожівське» щодо земельної ділянки, кадастровий номер: 3222481600:02:007:0049, площа 0,1501 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], РНОНМ [NUMBER] . Підстава виникнення: іпотечний договір, серія та номер: 1111д, виданий 12.06.2007, видавник: [PERSON]; підстава внесення запису: рішення державного реєстратора комунального підприємства «Рожівське» Решетнікова О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 39784658 від 21.02.2017, 10:39:51. Відомості про суб`єктів: іпотекодавець - [PERSON] , іпотекодержатель - [PERSON] . 02 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з поданим позовом предмет представник ТОВ «Фінтайм Капітал» вказав, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. У подальшому також були укладені договори про відступлення прав вимоги до інших осіб. За останнім договором, укладеним 22 листопада 2017 року між ними та [PERSON] , остання набула права вимоги до боржника [PERSON] . Вказав, що чинним законодавством розірвання договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання сторін договору, але не припиняє обов`язку боржника повернути суму кредиту, сплатити відсотки та пеню, а також не впливає на чинність договору іпотеки. Вважає позов необґрунтований та просив відмовити в задоволенні позову. 23 вересня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що судовим рішенням кредитний договір розірваний. Після набранням рішення суду законної сили, у нього існував обов`язок повернути кредиторові суму, визначеному судом. І цей обов`язок у нього існував до того моменту поки кредитор не втратив право на примусове стягнення цих коштів. Після втрати кредитором цього права, його обов`язок припинився в силу закону. В силу судової позиції, у даних правовідносин є спеціальний суб`єкт: кредитор - банк або інша фінансова установа. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 12 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1179/74/1349. За умовами п.1.1 договору - кредитор на положеннях та умовах цього договору, наддав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 383800 доларів США, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до умов п.2.1 кредитного договору забезпеченням зобов`язань позичальника за цим договором є будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено договір іпотеки від 12 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п.1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 014/1179/74/134 від 12 червня 200 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 12 червня 2027 року повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 383800 доларів США, сплатити 12,850% річних за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем свої зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до умов п.1.2.1 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1501 га, яке власність іпотекодавця після отримання ним Державного акта про право приватної власності на земельну ділянку, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розірвано кредитний договір № 014/1179/74/1349 від 12 червня 200 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року в розмірі 4113152 грн.52 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. Та 250 грн. Витра на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 червня 2007 року, а сааме земельну ділянку площею 0,1501 га, кадастровий номер 3222481600:02:007:0049, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1501 га, а також жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3 листопада 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист № 2-3274/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року в розмірі 4113152 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токаря Д.А від 28 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження № 3134190 по виконавчому листу № 2-3274/2010 від 3 листопада 2010 року. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токаря Д.А. від 28 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження № 31433791 по виконавчому листу № 2-3274/2010 від 3 листопада 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 червня 2007 року, а саме земельну ділянку площею 0,1501 га, кадастровий номер 3222481600:0:007:0049, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1501 га, а також жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токар Д.А. від 15 квітня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачеві у виконавчому провадженні № 31434190 на підставі вимог п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токар Д.А. від 15 квітня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачеві у виконавчому провадженні № 31433791 на підставі вимог п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токаря Д.А. від 24квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № 3767880 по виконанню виконавчого листа 2-а-3274 від 3 листопада 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 червня 2007 року, а сааме земельну ділянку площею 0,1501 га, кадастровий номер 3222481600:0:007:0049, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1501 га, а також жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токаря Д.А. від 23 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № 37752977 по виконанню виконавчого листа № 2-3274/2010 від 3 листопада 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року в розмірі 4113152 грн.52 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. Та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. від 25 жовтня 2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 37752977 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року в розмірі 4113152 грн.52 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. Та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 31 липня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов п.2.1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги, а новий кредитор набуває права вимоги та сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. Новий кредитор набуватиме статус правонаступника первісного кредитора відповідно до чинного законодавства України у виконавчому провадженні, пов`язаного з правом вимоги. Згідно Акта прийму-передачі від 31 липня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) передав, а ПАТ «Комерційний індустріальний банк» (новий кредитор) прийняв документацію у складі оригіналу кредитного договору № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року. 31 липня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., реєстровий номер 951. Відповідно до умов п.1.1 зазначеного договору, у зв`язку з укладенням сторонами договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2017 року за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладені між первісним кредитором та позичальником [PERSON] , іпотекодержатель передав, а новий іпотекодержатель прийняв всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] , та посвідчений 12 червня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.В., який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. З моменту укладення цього договору новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за договором іпотеки/ договором застави. Згідно Акта прийму-передачі від 31 липня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) передав, а ПАТ «Комерційний індустріальний банк» отримав документи (прийняв) по договору іпотеки від 12 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем. У подальшому, 31 липня 2017 року між АТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» було укладено договір відступлення прав вимоги № 31072017 за договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 31 липня 2017 року між АТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Авістар» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 15 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» було укладено договір № 15112017 купівлі-продажу прав вимоги за договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 15 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» було укладено договір № 15112017 купівлі-продажу прав вимоги за договором іпотеки № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 22 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] було укладено договір № 22/11/17 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 22 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Предметом спору у цій справі є недійсність оспорюваних [PERSON] договорів, укладених 22 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/1179/74/1349 та про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 014/1179/74/1349 що укладені 12 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . При вирішенні спору суд враховує висновки суду, викладені у постанові Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року (справа 761/25220/18), що, як зазначалось вище, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2010 року розірвано кредитний договір № 014/1179/74/1349 від 12 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] . На момент розірвання кредитного договору, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2010 року, позичальник мав невиконані грошові зобов`язання. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються ( ч.2 ст.653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). Оскільки розірвання кредитного договору не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання, у позичальника залишається обов`язок повернути кредиторові заборгованість, а у кредитора залишається право вимагати її повернення. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання договору забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року, у справі № 548/981/15-ц, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин що заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» відступило [PERSON] права вимоги - право грошової вимоги первісного кредитора до боржника щодо погашення заборгованості по кредиту. Процентів за користування кредитом та пенею, що виникло за кредитним договором згідно рішення Києо-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2010 року, справа № 2-3274/2010 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсязі цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ст.215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. У розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, що предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. При вирішенні позову про визнання недійсним оспрюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3,15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішуються питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке сааме право порушене, та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Отже, за змістом статей 15, 16, 215 ЦК України визнанню правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав позивача, який не є стороною цього правочину, а в разі відсутності такого порушення в позові має бути відмовлено. Викладена апеляційним судом у судовому рішенні від 15 січня 2019 року, яке прийняте за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року про поновлення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, правова оцінка факту повернення виконавчого документа за заявою стягувача, та висновок суду про неможливість у такому разі пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, не може бути підставою для визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними. Враховуючи, що суд не знаходить підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів, а також те, що позивач не надав суду доказів щодо порушення реєстратором вимог чинного законодавства, тому вимоги в частині скасування рішень державного реєстратора та внесених записів задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що право або цивільний інтерес третьої особи (позивача) порушено фактом вчинення оспорюваних правочинів, сам факт визнання судом договору про відступлення права вимоги за кредитним договором недійсним не є тим правовим засобом, що ефективно захистить цивільний інтерес позивача, а тому посилання [PERSON] щодо неправомірності укладених договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки є помилковим. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, оцінивши докази, зібрані у справі, в їх сукупності, те, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду належні та допустимі докази, не довів суду їх переконливість, а також обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed