Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21 березня 2009 року між ним і відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ним і відповідачем припинено через відсутність взаєморозуміння, часті сварки. Подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, просила розглянути справу без її участі, зазначивши , що не проживають з відповідачем з 2016 року. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що у своїй письмовій заяві відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 21 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 186. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, проживають окремо, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, які проживають окремо, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме відсутність між сторонами взаєморозуміння, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, небажання позивача зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в своїй заяві відповідач просить залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, суд вважає можливим залишити відповідачу після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved