Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду із позовом до ТОВ „БІОЛ про стягнення заборгованості за договором оренди, розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії. У позові зазначав, що 28 грудня 2016 року між ним та ТОВ „БІОЛ було укладено договір оренди № Д нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 8044,65 кв.м, терміном дії договору 2 роки 11 місяців з 01.01.2017 року. За умовами п.п.2.1,2.2,2.5 договору, орендна плата становить 788373,70 грн. щомісячно, її оплата проводиться в безготівковій або готівковій формі за узгодженням сторін та за наявності грошових коштів у орендаря, за вирахуванням ПДФО та військового збору, починаючи з першого місяця оренди. Орендна плата може бути переглянута на вимогу однієї із сторін у випадках зміни факторів, що впливають на оціночну вартість переданих приміщень та в інших випадках. Сторона, яка виступила ініціатором перегляду орендної плати повинна попередити про це іншу сторону не пізніше, ніж за 10 днів. Посилаючись на те, що з 31 грудня 2017 року орендар орендну плату не сплачує, у ході досудової підготовки позивач, вточнивши та збільшивши позовні вимоги, а також відмовившись від їх частини( а.с.225-227), у зв`язку з закінченням строку дії договору 01 грудня 2019 року та небажанням у подальшому продовжувати вищевказаний договір, про що було заявлено представником у ході судових засідань та про що відповідним чином повідомлено відповідача та представника відповідача у ході судового засідання, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 28.12.2016 року за період з 31.12.2017 року по 01.11.2019 року та 28 днів листопада 2019 року( тобто за 23 місяця і 28 днів) в сумі 18\~868\~458, 42 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України просив стягнути 912878,20 грн. інфляційних збитків та 539509,84 грн. суми 3% річних за користування грошовими коштами за період з 31.12.2017 року по 01.11.2019 року, у звязку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що в укладеному сторонами договорі оренди від 28.12.2016 року розмір щомісячної орендної плати становив 153714,28 грн., а не 788373,70 грн., як зазначено у наданій позивачем копії договору, засвідченого ТОВ „БІОЛ, оскільки названа копія директором ТОВ [PERSON] не посвідчувалась, підпис на ній він не визнає а щодо печатки товариства, засновником якого також являється позич, то у травні 2014 року додатково замовлялися 2 печатки товариства, для кожного із засновників, отже вважає, що копія договору, на яку посилається [PERSON] , могла бути виготовлена ним самостійно. Орендна плата із розрахунку 153714,28 грн. за місяць у повному обсязі, за весь період, на який укладався договір, тобто за 35 місяців, у тому числі наперед, у сумі 5\~380\~000 грн. була отримана [PERSON] 16.10.2017 року, згідно його письмової розписки про те, що претензій по орендній платі , без зазначення періоду розрахунку, він не має. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.06.2018 року було відкрито провадження у справі, а подана ТОВ „БІОЛ апеляційна скарга на вказану ухвалу ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2018 року була повернута апелянту. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.11.2019 року підготовче провадження у справі було закрито і справа призначена до судового розгляду по суті, а подана лише 11.12.2019 року ТОВ „БІОЛ зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди № Д нежитлових приміщень від 28.12.2016 року із зазначенням у п.2.1 розміру щомісячної орендної плати 788375,70 грн. у звязку із порушенням вимог ч.1 ст. 193 ЦПК України ухвалою від 11.12.2019 року була повернута заявникові. Заслухавши пояснення сторін щодо обставин справи, на які вони посилалися в обґрунтування своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що 28 грудня 2016 року між [PERSON] та ТОВ „БІОЛ було укладено письмовий договір оренди № Д нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 8044,65 кв.м, терміном дії договору 2 роки 11 місяців з 01.01.2017 року. Договір написаний на трьох сторінках, підписаний [PERSON] , як орендодавцем, та директором ТОВ „БІОЛ [PERSON] , підпис якого завірено печаткою товариства, як орендарем(а.с.56-58). Як зазначено у п.9.2 договору, останній складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному із примірників для кожної із сторін. Одною із істотних умов договору є орендна плата, яка визначалась у п.2.1 договору від 28.12.2016 року і який був викладений на першому аркуші договору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що розмір погодженої сторонами при укладанні договору орендної плати становив 788\~375,70 грн. щомісяця. Відповідно до п.2.2 договору, який сторони не оспорюють, оплата проводиться в безготівковій або готівковій формі за узгодженням сторін та за наявності грошових коштів у орендаря, за відрахуванням ПДФО та військового збору, починаючи з першого місяця оренди. Доводи відповідача про те, що перший аркуш договору з п.2.1 про те, що узгоджена сторонами орендна плата становить 788\~375,70 грн. щомісячно сфальсифікований позивачем, оскільки на першому аркуші наданої ним копії договору оренди у п.2.1 зазначено, що орендна плата становить 153714,28 грн. і саме з такого розрахунку за весь термін дії договору йому нараховувалися та сплачувалися товариством, як податковим агентом, податки до бюджету, а тому загальна сума орендної плати з вирахуванням податків за час дії договору, що становив 35 місяців, складала 5\~379\~999,80 грн. , була виплачена позивачу у повному обсязі ще до закінчення строку договору, згідно його розписки від 16.10.2017 року, наданих позивачем доказів того, що первісно узгоджений сторонами у договорі розмір орендної плати 788\~375,70 грн. щомісячно, отже з оплати орендної плати виникла заборгованість, не спростовують, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. За вимогами ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обовязковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Сторони не заперечували, що при підписанні договору оренди нежитлових приміщень від 28 грудня 2016 року ТОВ „БІОЛ, як субєктом господарювання, була використана печатка товариства для підтвердження повноважень керівника. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч.ч.1,5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи(крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином посвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях(електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. За вимогами ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач... повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи. З матеріалів справи вбачається, що додана позивачем до позовної заяви копія примірника договору оренди від 28 грудня 2016 року, що перебував у орендаря, має три сторінки і кожна з них, у тому числі і перша, на якій містився п.2.1 договору, була завірена підписом директора ТОВ [PERSON] й печаткою товариства, що підтверджує відповідальність орендаря за достовірність змісту вказаного документа. При цьому зміст останнього, зокрема, п.2.1. щодо розміру орендної плати 788\~375,70 грн. щомісячно, повністю співпадає зі змістом примірника оригіналу договору, який відповідно до п.9.2 був складений для орендодавця. Оскільки ж зазвичай договір підписується в кількості примірників, що дорівнює кількості його сторін, і відповідно до п.9.2 було складено два примірника договору, то посилання відповідача на те, що примірники договору позивача та відповідача є різними договорами, оскільки підписи директора ТОВ „БІОЛ в них візуально різняться, є безпідставними. Надана відповідачем ксерокопія примірника договору оренди від 28.12.2016 року, перший аркуш якого у п.2.1 містить розмір орендної плати 153714, 28 грн., а остання сторінка, що містить реквізити сторін, підписана [PERSON] та директором ТОВ „БІОЛ Шостаком [PERSON] В. і скріплена печаткою товариства, суперечить змісту первісної копії зазначеного примірника, а тому підстав вважати її достовірним доказом суд не має. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його у судовому засіданні. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. За вимогами п.11 ст. 83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. За розясненнями п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009 року №2 „ Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, при відсутності з боку особи, яка подала документ, таких процесуальних дій особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують зазначення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Між тим, доказів того, що перший аркуш оригіналу та підписаної відповідачем копії договору оренди від 28 грудня 2016 року із зазначенням у п.2.1 орендної плати у розмірі 788373,70 грн., є недопустимим, оскільки був підроблений позивачем, відповідач не надав, як не підтверджені належними доказами і його твердження про те, що печатка ТОВ „БІОЛА надавалася позивачу [PERSON] , як засновнику підприємства, і який міг використати її при підробці першого аркушу договору. Не є переконливим і посилання відповідача на те, що долучена позивачем до позовної заяви копія примірника договору оренди нежитлових приміщень не може прийматися до уваги з огляду на те, що вона не посвідчена у відповідності до п.5.27 Національного стандарту України „Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, та виходячи з правової позиції Верховного Суду у постанові від 11.07.2018 року по справі № 904/8549/17, враховуючи, вказана правова позиція стосувалася можливості застосування названих правил засвідчення копій документів при перевірці копій документів, що підтверджують повноваження представників сторін та інших учасників справи, що мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. До того ж, надана безпосередньо відповідачем ксерокопія примірника договору оренди від 28.12.2016 року у відповідності до зазначених правил засвідчена ним не була. Напис про засвідчення копії, що складається зі слів „Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, в наданому відповідачем примірнику відсутній. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст.ст. 762, 782 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредито прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Зобов`язання, строк(термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже згідно п.п.2.1,2.2 договору оренди від 28 грудня 2016 року, зміст яких відповідачем належним чином не спростований, орендна плата була визначена угодою сторін і становила 788\~375,70 грн. щомісяця, оплата проводиться в безготівковій або готівковій формі за узгодженням сторін та за наявності грошових коштів у орендаря, за вирахуванням ПДФО та військового збору, починаючи з першого місяця оренди. Згідно п.8.4 договору орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку і вимагати повернення приміщень, якщо орендар не вносить орендну плату. Порядок оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду регламентовано п.170.1 ст. 170 ПК, відповідно до якого податковим агентом платника податку орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду обєктів нерухомості, є орендар. Мінімальна сума орендного платежу визначається за Методикою визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб, затвердженою постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2010 року № 1253, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, обєкт оподаткування визначається, виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди. Оподаткування таких доходів фізичної особи відбувається за ставкою, передбаченою п.167.1 ПК України (18%) та військовим збором(1,5%). Сплата ПДФО до бюджету здійснюється під час виплати такого оподатковуваного доходу пп.168.1.2 ПК. Якщо дохід було нараховано, але не виплачено, то податок сплачується протягом 30 днів місяця наступного за місяцем в якому було нараховано такий дохід пп.168.1.5 ПК. Якщо такий дохід виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) пп..168.1.4 ПК. Відповідно, ПДФО, що нараховується при виплаті орендної плати фізособі, сплачується за місцезнаходженням орендаря (податкового агента). За даними листа Управління ДФС у Запорізькій області від 11.05.2019 року(а.с.60) про виконання ТОВ „БІОЛ функцій податкового агента під час нарахування та сплати доходу від надання в оренду майна, згідно наданих податкових розрахунків у 2017 і 2018 роках [PERSON] було нараховано дохід у сумі 709372,80 грн. та утримано податку в сумі 1277167, 18 грн., що підтверджує, що розрахунок відповідачем здійснювався із суми 788\~375 грн. на місяць. Як вбачається з акту від 27.09.2019 року документальної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору під час виплати орендної плати [PERSON] , складного Головним управлінням ДПС у Запорізькій області(а.с.214-217), суми перерахованого податку на доходи фізичної особи [PERSON] з орендної плати за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, тобто за 24 місяці, складає 3405779,04 грн., тобто податки податковим агентом ТОВ „БІОЛА нараховувались у сумі 141907,46 грн., що складає 18% від суми саме 788\~375 грн., що зазначена у наданому позивачем договорі оренди, платіжні доручення про щомісячне перерахування саме вказаної суми податку перелічені в акті. Аналогічна ситуація із нарахуванням та сплатою військового збору протягом 2017 та 2018 років, відповідач кожного місяця платіжним дорученням сплачував 11825,62 грн. військового збору, що складає 1,5% військового збору від орендної плати у розмірі 788\~375 грн. Виходячи ж із суми 5380 000 грн., яку [PERSON] отримав згідно його розписки від 16.10 2017 року, то виходячи із розміру орендної плати 788\~375 грн., вказана сума складала орендну плату за попередній період. Виходячи із наданих ДПС у Запорізькій області документів, після звернення позивача із позовом про стягнення з ТОВ „БІОЛА заборгованості по орендній платі, відповідач 14.08.2019 року звернувся до податкової служби про внесення коригування до складеної ним раніше податкової звітності у частині у частині розміру сум нарахувань за квартал, подавши уточнюючі податкові розрахунки сум доходу та утриманих податків за 1 квартал 2017 року, за 2-4 квартал 2017 року та 1-4 квартал 2018 року, зазначивши, що розмір орендної плати у договорі від 26.12.2016 року становив 153714,28 грн. за місяць. Між тим, докази того, що зазначений на першій сторінці договору у п.2.1 розмір орендної плати 788\~375,70 грн. , з якої нараховувалися та сплачувалися податки, був змінений відповідно до п.8.1 договору на суму 153714,28 грн. за письмовою згодою кожної із сторін договору, по справі не надані. Таким чином, з наданих позивачем та не спростованих відповідачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання щодо передачі в користування приміщень виконав належним чином, а відповідач в порушення умов договору лише частково сплатив позивачу орендну плату у розмірі 788\~375,70 грн. щомісячно за вирахуванням ПДФО та військового збору, у зв`язку з чим у ТОВ „БІОЛ виникла заборгованість зі сплати орендних платежів за період з 31.12.2017 року по 01.11.2019 року та 28 днів листопада 2019 року( тобто за 23 місяця і 28 днів) в сумі 18\~868\~458, 42 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, правильність якого посиланнями відповідача лише на те, що щомісячний розмір орендної плати зазначений позивачем не вірно, не спростовується. Враховуючи вищевикладене та на підставі зібраних доказів у справі, суд вважає вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18\~868\~458, 42 грн. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо розрахунку за оренду приміщень, [PERSON] просив стягнути з ТОВ „БІОЛА стягнути 912878,20 грн. інфляційних збитків та 539509,84 грн. суми 3% річних за користування грошовими коштами за період з 31.12.2017 року по 01.11.2019 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Зазначені вимоги позивача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи те , що згідно з ч.5 ст. 762 ЦК України орендна плата повинна сплачуватися щомісяця. Однак орендодавець і орендар замість конкретних строків внесення орендної плати передбачили в п.2.2 договору інші умови, зокрема, наявність грошових коштів у орендаря, що, на думку суду, унеможливлює застосування правил ст. 625 ЦК України у зв`язку з невизначеністю сторонами у договорі моменту прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] суд задовольнив частково, з відповідача ТОВ „БІОЛА на його користь підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 10419 грн. 60 коп.

Outcome: partial