Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що [INFO] року померла його мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за земельну ділянку площею 0,08700 га цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] що розташована на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області СТ «Приозерний». Позивач зазначає, що за життя мати заповіт не склала, а тому він є одним спадкоємцем першої черги на спадщину за законом. З метою реалізації свого права на спадщину, в установлений законом шестимісячний строк він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Фастівської міської нотаріальної контори. Однак, 31 січня 2017 року державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, що стосується земельної ділянки площею 0,08700 га цільовим призначенням для ведення садівництва, оскільки померлою не зареєстровано право власності на земельну ділянку в передбаченому законом порядку. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з підстав викладених у ній та просив суд її задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без присутності представника сільської ради, зазначив, що проти позову не заперечує та просить суд прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи - Фастівської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі представника нотаріальної контори та постановити рішення згідно чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 15 жовтня 1986 року. (а.с.14). Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 17 листопада 1994 року, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON]. (а.с.10). 13 грудня 1996 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджено Свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 13 грудня 1996 року. (а.с.11). Між тим, 01 жовтня 1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] від 01 жовтня 1999 року. (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла, [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER], від [INFO] року. (а.с.12). З матеріалів спадкової справи № 242/2010, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, вбачається, що 09 вересня 2010 року позивач звернувся до Фастівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. (а.с.29). Проте, 31 січня 2017 Фастівським міським державним нотаріусом Бойко О.О., позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності, а саме земельну ділянку, що розташована на території СТ «Приозерний» Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, оскільки після оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] не зареєструвала право власності на дану земельну ділянку в реєстраційній службі Фастівського міськрайонного управління юстиції. Оскільки відсутність факту державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна є порушенням вимог чинного законодавства, що свідчить про неможливість вчинення нотаріальних дій. Тому, нотаріусом позивачу рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Як вбачається з Договору дарування земельної ділянки посвідченого державним нотаріусом Левченко Г.І. 02 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3270, [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,087 га, розташовану на території Веприцької сільської ради, передану для ведення садівництва в СТ «Приозерний», Фастівського району, Київської області, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 10 грудня 1997 року. (а.с.11. 13). Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3208118392017 від 04 січня 22017 року, [PERSON] на підставі Державного акту Серія [NUMBER] від 10 грудня 1997 року, належить земельна ділянка площею 0,087 га, кадастровий номер [NUMBER] надана для ведення садівництва, що розташована в СТ «Приозерний», с. Веприк, Фастівського району, Київської області. (а.с.15-19). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved