Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] «про розірвання шлюбу», в якій просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Зугреської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 119. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що шлюбні відносини з чоловіком припинені з 2014 року, подальше збереження шлюбу є неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачене почуття любові та поваги. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Зугреської міської ради міста Харцизька Донецької області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 68. Позивач [PERSON] , до судового засідання подала заяву за якою прохала провести розгляд справи у її відсутність, на підставі поданих доказів, підтримала позовні вимоги у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Зугреської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 119 (а.с.9). Дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] є « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Зугреської міської ради міста Харцизька Донецької області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 68 (а.с.10) Як встановлено судом, місцем постійного проживання дитини [PERSON] , [INFO] , є місце проживання матері [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою від 11 травня 2018 року № 0000502880, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та довідкою від 11 травня 2018 року № 0000502897, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 11-12). Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, в 2014 року, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, а тому зберегти шлюб не є можливим. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які визнані відповідачем у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Заява позивача [PERSON] , про залишення шлюбного прізвища після розірвання шлюбу, узгоджується із вимогами ст. 113 СК України, а тому також підлягає задоволенню. Враховуючи, що при зверненні із позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривень, то 704,80 гривень підлягає поверненню позивачці з відповідача, [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved