Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з вказаним позовом, посилаючись на таке. 16.01.2011 року, о 04 годині 50 хвилин, відповідач, керуючи автомобілем „Газель, державний номер [NUMBER], на 105 км автодороги Бориспіль Запоріжжя, не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого відірвались задні колеса, що спричинило пошкодження автомобіля „Дачія, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.02.2011 року відповідача [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому позивачем відшкодовано шкоду [PERSON] матеріальний збиток 13078,75 гривень. Просив стягнути з відповідача зазначену суму матеріального збитку та витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 200,00 гривень відповідно до умов контракту і судові витрати. В судове засідання позивач направив заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє за договором про надання правової допомоги від 25.06.2015 року, позов не визнали, посилаючись на те, що автомобіль „Газель, державний номер [NUMBER], належить юридичній особі ТОВ „Фідес, де відповідач працював. Вважають, що відшкодовувати шкоду має власник автомобіля, не зважаючи, що ним керував відповідач. Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] 16.01.2011 року, о 04 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем „Газель, державний номер [NUMBER], на 105 км автодороги Бориспіль Запоріжжя, не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого відірвались задні колеса, що спричинило пошкодження автомобіля „Дачія, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.02.2011 року відповідача [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому позивачем відшкодовано шкоду [PERSON] матеріальний збиток в розмірі 13078,75 гривень. Дані обставини підтверджуються копією постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.02.2011 року, якою відповідача [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, копією заяви [PERSON] від 29.03.2012 року про виплату відшкодування, копією дослідження №СА1271АО-02.02/1 від 02.02.2011 року про оцінку автомобіля „Дачія, державний номер [NUMBER], копією наказу моторного (транспортного) страхового бюро України №1543 від 15.05.2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON], копією платіжного доручення №2296 від 16.05.2012 року про страхове відшкодування в розмірі 13078,75 гривень [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. В силу ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля „Дачія, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], внаслідок його пошкодження складає 13078,75 гривень, позивачем моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано, оскільки відповідач на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Тому, відповідач має відшкодувати страхове відшкодування позивачу, який відшкодував матеріальний збиток власнику автомобіля „Дачія, державний номер [NUMBER], [PERSON] В силу ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди правила цієї норми застосовуються у разі, коли відповідачем за таких обставин може бути тільки фізична особа та відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у дуже скрутне матеріальне становище. Суд враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідача, що він має мізерний заробіток та на утриманні трьох неповнолітніх дітей, нерухомого майна не має, проживають з сімєю в будинку, що належить його батьку. Дружина його не працює і вважає можливим зменшити розмір відшкодування до 6000,00 гривень. Не є обгрунтованими доводи відповідача і представника відповідача щодо зобовязання відшкодування шкоди власником автомобіля „Газель ТОВ „Фідес, оскільки в підтвердження перебування відповідача з ТОВ „Фідес в трудових відносинах на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, допустимих та належних доказів останнім не надано суду. Суд прийшов до висновку про відмову у задоволені вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 гривень в рахунок оплати витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять склад, розмір, розрахунок виплат, повязаних з оплатою правової допомоги. Крім того, з додаткової угоди №140 від 16.03.2015 року до Контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року вбачається, що виконавець по контракту від 04.10.2012 року є фізична особа-підприємець, а не адвокат. З огляду на вищевстановлені обставини, позов про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню на суму 6000,00 гривень. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені ним, судові витрати в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial