Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 24 квітня 2015 року Броварським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис №\~257. В обґрунтування позову зазначала, що 24 квітня 2015 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу дітей не мають, однак спільної згоди щодо розірвання шлюбу сторони не досягли, оскільки відповідач не бажає розривати шлюб у добровільному порядку. Стосунки із чоловіком розладилися, між ними зникли взаєморозуміння та взаємоповага, частими стали сварки. Тривалий час кожен із них живе своїм окремим життям та своїми інтересами, фактично їхня сім`я припинила своє існування. На момент подачі позову вона та відповідач проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 24 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ), актовий запис №\~257. Дітей від цього шлюбу вони не мають. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що із січня 2021 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved