Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У травні 2018 року із Святошинського районного суду м. Києва до Печерського районного суду м. Києва надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в якій порушується питання про солідарне стягнення з відповідачів 560 667,12 грн заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що згідно кредитного договору №164 від 05.09.2013 року, укладеного між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] , остання отримала в тимчасове платне користування 600 000 грн під 23% річних, з терміном повернення 04.09.2018 р. Проте свої зобов`язання за договором [PERSON] не виконала, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 27.02.2018 р. становить 560 667,12 грн і складається з заборгованості по кредиту - 277 483,04 грн; заборгованості по процентах - 143 101,38 грн; пені - 77 030,14 грн; інфляційних втрат - 50 435,03 грн та трьох процентів річних - 12 617,53 грн. Крім того, 05.09.2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній взяв на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати перед банком за кредитними зобов`язаннями [PERSON] . За таких обставин просить солідарно стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості. Також в позові зазначено, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк»), оформленим протоколом №3 від 22.11.2016 р., змінено найменування товариства, як юридичної особи, з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком», затверджено статут в новій редакції. Згідно з п. 1.1. статуту ПАТ «Укрінком», затвердженого рішенням позачергових зборів акціонерів ПАТ «Укрінком», протокол №3 від 22.11.2016 р. ПАТ «Укрінком» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Український інноваційний банк», перереєстрованого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 05.06.2015 р. №10741050116038747, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888 на ПАТ «Укрінком», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінком», оформленого протоколом №6 від 28.07.2017 р., змінено найменування товариства, як юридичної особи з ПАТ «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», затверджено статут в новій редакції. У відповідності до п. 1.1. статуту ПАТ «Укрінком», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінком», оформленого протоколом №6 від 28.07.2017 р., ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Укрінком», перереєстрованого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. 13.07.2016 р., номер запису 10741050116038947, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888 на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Укрінком». Просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.10.2018 р. та 19.10.2018 р. від відповідачів надійшли відзиви на позов, в яких позовні вимоги заперечуються з викладених у них підстав, в т.ч. з підстав подання позову неналежною особою. Крім того зазначено, що кредитором у травні 2016 р. пред`являлись вимоги до відповідачів, проте позов було залишено без розгляду, проте в такому випадку кредитором було змінено строк погашення кредитної заборгованості з 04.09.2018 на травень 2016 р., і відповідно з цієї дати, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України кредитор мав право пред`явити вимогу до поручителя, проте не реалізував своє право у передбачені законом строки. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Матійчук Г.О. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року позовну заяву прийнято до провадження та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження. 13.05.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив. 22.05.2019 р. від представника відповідачів - адвоката Нікітіної-Дудікової Г.Ю. надійшли заперечення на відповідь відповідача. 18.07.2019 р. та 12.09.2019 р. позивач доповнив свою відповідь на відзив доповненнями та доповненнями №2 до відповіді (а.с.172-173, 184-185). Оскільки сторонами не було дотримано строків щодо подання заяв по суті справи (відзиву, відповіді на відзив) і клопотань про поновлення строку не порушувався, суд залишає їх без розгляду на підставі ст. ст. 178, 179, 122, 123, 126 ЦПК України. Також без розгляду суд залишає доповнення та доповнення №2 позивача до відповіді на відзив, оскільки це не передбачено цивільним процесуальним законодавством. Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.09.2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 164, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 600 000 грн під 23 % річних зі строком повернення 04.09.2018 р. Згідно договору поруки від 05.09.2013 року, між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 164 від 05.09.2013 року. Станом на 27.02.2018 р. розмір заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 560 667,12 грн і складається з заборгованості по кредиту - 277 483,04 грн; заборгованість по процентах - 143 101,38 грн; пені - 77 030,14 грн; інфляційних втрат - 50 435,03 грн та трьох процентів річних - 12 617,53 грн. Згідно інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа ПАТ «Український інноваційний банк», як юридична особа, не зареєстрована. Під ідентифікаційним кодом юридичної особи 05839888 в реєстрі зареєстроване - ПАТ «Українська інноваційна компанія». Згідно зі статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Факт укладення кредитного договору №164 від 05.09.2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] , а також договору поруки між банком та поручителем [PERSON] підтверджується матеріалами справи (а.с. 7-9, 27-28) і не оспорюється сторонами. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач - ПАТ «Українська інноваційна компанія» (скорочено ПАТ «Укр/Ін/Ком») зазначило, що набуло прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк» за кредитним договором №164 та договором поруки. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Спеціальна правосуб`єктність юридичних осіб (частина третя статті 91 ЦК України) встановлюється для юридичних осіб, які здійснюються окремі види діяльності, для здійснення яких законом передбачено отримання спеціального дозволу (ліцензії). Таким видом діяльності, що вимагає спеціальної правосуб`єктності юридичної особи, зокрема, є і банківська діяльність. Згідно Витягу з протоколу № 1 від 13.07.2016 року ПАТ «Український інноваційний банк» затверджено Статут ПАТ «Укрінбанк» щодо зміни найменування юридичної особи з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком» (а.с. 32-34). Згідно Витягу з протоколу № 6 ПАТ «Укрінком» змінило найменування товариства, як юридичної особи з ПАТ «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія» (а.с. 35-37). Згідно Витягу із статуту ПАТ «Укрінком» (код за ЄДРПОУ 05839888), ПАТ «Укрінком» продовжує свою діяльність шляхом зміни найменування з ПАТ «Український інноваційний банк» (код за ЄРДПОУ 05839888), на ПАТ «Укрінком», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний Банк» (а.с. 31). Великою Палатою Верховного Суду у справі № 925/698/16 від 10.12.2019 року було проведено детальний правовий аналіз питання щодо процесуального правонаступництва ПАТ «Український інноваційний банк», стосовно якого Правління Національного Банку України винесло постанову від 22.03.2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 03.08.2018 року Постановою Об`єднаної Палати Касаційного Господарського Суду у справі № 910/8117/17, закріплено правовий висновок, що права та обов`язки ПАТ «Український інноваційний банк», як банку не можуть вважатися такими, що перейшли до ПАТ «Українська інноваційна компанія» в силу організаційних змін банку від 13.07.2016 року та 28.03.2017 року ( п. 152 постанови ВП ВС від 10.12.2019 р.№ 925/698/16). Велика Палата Верховного Суду у судовій справі № 925/698/16 дійшла висновку про те, що суб`єктом, якому належить право вимоги за кредитним договором була та залишається банківська установа - ПАТ «Український інноваційний банк», відповідне право якого не переходило ані до ПАТ «Укрінком», ані до ПАТ «Українська інноваційна компанія» (п. 231 постанови ВП ВС від 10.12.2019 р.№ 925/698/16). Із наведеного вбачається, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк», оскільки право вимоги від ПАТ «Український інноваційний банк» до компанії не перейшло, правочинів щодо відступлення права вимоги за цим кредитним договором не укладалось, з огляду на що позивач не має належної правосуб`єктності, яку міг би отримати внаслідок правонаступництва. Враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Укрінком», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку, оскільки відсутні юридичні підстави такого набуття, а тому відповідні правочини не відповідають частині першій статті 203 ЦК України та є нікчемними у силу ч. 1 ст. 203 ЦК України та є нікчемними у силу частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 36 Закону про гарантування вкладів (відповідно до правової позиції, викладених у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.08.2018 року зі справи № 910/8117/17 та Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року в справі № 925/698/16 щодо обсягу прав і обов`язків ПАТ «Українська інноваційна компанія» у правовідносинах за участю ПАТ «Український інноваційний банк»). Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 09.04.2020 року в справі № 910/10651/16, в якій зокрема зазначено, що рішення про здійснення змін у статуті відповідного банку є підставою для державної реєстрації цих змін лише за умови дотримання встановленої законом процедури погодження таких змін. Перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Укрінком» ( в подальшому ПАТ «Українська інноваційна компанія»), яка заявляє про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватися лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «Банк» та виключення з видів своєї діяльності «Банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13.07.2016 року та від 28.03.2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства. Враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Українська інноваційна компанія», а відтак й останнє не набуло прав банку у спірних правовідносинах. Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «Укрінбанк» було припинено чи реорганізовано у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є неналежним позивачем у даній справі. За таких обставин ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло права вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] за договорами кредиту та поруки від 05.09.2013 року, укладених між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] та [PERSON] відповідно. Щодо клопотання представника ПАТ «Українська інноваційна компанія» про передачу справи в порядку ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства, суд зазначає таке. З 21.10.2019 року в Україні введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства. За ч. 2 ст. 7 вказаного кодексу господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Господарського суду Луганської області перебуває справа № 913/266/20 про банкрутство ПАТ «Укрінком». Провадження в даній цивільні справі відкрито до постановлення ухвали Господарським судом Луганської області від 15.05.2020 року. В даній цивільній справі ПАТ «Українська інноваційна компанія» є позивачем, а не боржником, а тому відсутні підстави для застосування ст. 7 Кодексу України з процедури банкрутства та відповідно передачі даної цивільної справи на розгляд Господарського суду Луганської області. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Не підлягає задоволенню також клопотання про передачу даної цивільної справи до Господарського суду Луганської області. Розподіл судових витрат регулюється ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed