Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості визначено Подільському районному суду м. Києва. Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором укладеним між ВАТ«Універсал Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (далі - Позивач, Банк, Кредитор), та [PERSON] за № СL132020 від 30.01.2013 р. у розмірі 12 131,20 грн., що виникла станом на 30.10.2014 р., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору від 30.01.2013 року, умови надання та погашення кредиту погоджені сторонами в Додатку № 1 до договору. Відповідно до умов договору на підставі кредитної заявки, Банк надав відповідачу, як позичальнику, кредитні кошти в сумі 12 800 грн., строком до 15.01.2015 року, на задоволення власних потреб позичальника як споживача (Додаток № 1), відповідач зобов*язався сплатити проценти в розмірі 39,00% на рік, відповідні комісії, неустойку та інші платежі. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути. У судовому засіданні представник позивача не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, відповідач про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № СL132020, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит в сумі 12 800 грн., на задоволення власних потреб позичальника як споживача, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 15 січня 2015 року . Відповідно до п.1. Додатку № 1 до Кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу (позичальник) кредитні кошти у сумі 12 800 грн., а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 15 січня 2015 року, а також щомісячно, 15-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 754,05 грн. Згідно з вимогами Додатку № 1 до Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 39 % річних (п. 4.1 Кредитного договору Додаток № 1). З матеріалів справи вбачається, що на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у встановленому договором ліміті та строки, останній свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, не виконав. У зв'язку з чим станом на 30.10.2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 12 131,20 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 7 455,75 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 297,37 грн.; заборгованість по пені - 1 378,08 грн. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.5., п. 8.1 Кредитного договору Банк має право достроково вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши прицьому терміни повернена кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, у разі порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за цим Договором. Статтею ст. 1050 ч. 2 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Судом встановлено, що 07.11.2014 року відповідачу було направлено вимогу - попередження від 07.11.2014 р. щодо повернення суми, підтвердженням про направлення вимоги являється рекомендоване повідомлення адресоване відповідачу на її адресу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням вищевикладеного, у зв'язку з порушенням зобов'язань, встановлених вищевказаним кредитним договором, у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача основної суми кредиту в розмірі 12 131,20 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 7 455,75 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 297,37 грн.; заборгованість по пені - 1 378,08 грн., що відповідає положенням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги, до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період дії кредитного договору позивачем нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредитному договору станом на 30.10.2014 року в сумі 4 675,45 , з яких: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 297,37 грн.; заборгованість по пені - 1 378,08 грн. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1 378,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved