Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] страхової компанії «Україна» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 05.08.2014 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда Акорд», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 27.08.2014 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Автомобіль «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] застрахований згідно [PERSON] №АС 3985777 [PERSON] страховою компанією «Україна». Матеріальний збиток, який заподіяно позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля, становить 44531,74 грн., що підтверджується висновком №2175 від 22 серпня 2014 року. У звязку з чим 06.08.2014 позивач звернувся [PERSON] страхову компанію «Україна», надавши всі необхідні матеріали для виплати страхового відшкодування. Однак жодної відповіді позивачем не отримано. Крім того на адресу відповідач [PERSON] страхової компанії «Україна», адвокатом позивача, було направлено звернення з проханням виплатити страхове відшкодування. Однак до теперішнього часу відповіді не отримано. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у розмірі 73\~847,60 грн., як відшкодування за страховий випадок, що стався 05.08.2014 з урахуванням витрат від інфляції, процентів за користування коштами та пені за весь час прострочення; стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти у розмірі 11\~500,00 грн., як витрати на правову допомогу та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Український страховий дім», у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.08.2014 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда Акорд», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON] Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 27.08.2014 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] №АС3985777 автомобіль марки «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] застрахований [PERSON] страхової компанії «Україна», згідно з умовами якого відповідач [PERSON] страхова компанія «Україна» прийняв на себе зобовязання відшкодувати збитки, завдані позивачу. Страховика [PERSON] страхову компанію «Україна» 06.08.2014 письмово було повідомлено про настання страхового випадку, однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за Полісом №АС3985777, оскільки доказів того, що на даний час є рішення відповідача щодо відшкодування [PERSON] збитків відповідачем [PERSON] страховою компанією «Україна» суду не надано, хоча з моменту ДТП пройшов тривалий час. Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 37.1. статті 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; 37.1.5. одержання страхувальником повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала. [PERSON] висновку №2175 експертного дослідження від 22 серпня 2014 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Хонда Акорд», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON], становить 44\~531,74 грн. Таким чином не виплата до теперішнього часу [PERSON] страховою компанією «Україна», страхового відшкодування [PERSON] не відповідає нормам чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто стягненню підлягає розмір страхового відшкодування у розмірі 44 531 грн. 74 коп. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Як розяснив в абз.1 п.21 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Таким чином позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] страхової компанії «Україна», пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та інфляційні нарахування у розмірі 19\~561,57 грн.; проценти за користування коштами 702,75 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 9051,54 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 11 500 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розмір, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). Однак на підтвердження надання правової допомоги надано лише Договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] та позивачем. Доказів сплати таких послуг до суду не надано. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial