Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач 1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду з позовною заявою до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В процесі розгляду справи третю особу Першу Київську державну нотаріальну контору було замінено на Головне управління юстиції у м. Києві. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком позивача 2 та батьком позивача 1. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якого входить ? квартири [ADDRESS]. Позивачі звернулись до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва. Враховуючи те, що спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON], позивачі звернулись до суду з позовом, відповідно якого просять визнати за ними право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в рівних частках кожній, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання, яке відбулося 31.10.2014 року, позивачі не з'явилися, проте, на адресу суду надійшла заява від представника позивачів [PERSON], відповідно якої представник позивачів просить слухати справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, направив на адресу суду пояснення по справі, відповідно яких просить суд прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, направив на адресу суду пояснення по справі, відповідно яких просить розглянути справу на розсуд суду та за відсутності представника Головного управління юстиції у м. Києві. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 1205/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], актовий запис №15967 (а.с. 6). Свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.06.1996 року Серія [NUMBER], актовий запис №190 підтверджується те, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] (а.с. 7), Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 15.11.1996 року, актовий запис №782 підтверджується те, що [PERSON] був батьком [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 16.06.2005 року, видане згідно з розпорядженням від 10.06.2005 року №4794, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 8). Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів спадкової справи №1205/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 17.10.2013 року позивач 1 та позивач 2 звернулись до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 57-58). 07.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першої Київської державної нотаріальної контори із спільною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожній (а.с. 74). Разом з тим, постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2014 року, Перша Київська державна нотаріальна контора відмовила позивачу 1 та позивачу 2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS], у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON] (а.с. 75-76). Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №38511 (И-2014) від 08.08.2014р. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.06.2005р. (а.с. 51). Відповідно до Довідки №2268, виданої ТОВ «КИЙГРАДСЕРВІС», [PERSON], [INFO], проживав [ADDRESS], та прописаний з 09.04.1993 року по 15.10.2013 року. Знятий з реєстрації - помер [INFO]. На теперішній час зареєстрована за даною адресою його донька - [PERSON] (а.с. 70). Як вбачається з Довідки форми №3, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] реалізували своє право на прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті), та не здійснювали відмову від прийняття спадщини. Позивач 1 та позивач 2 довели належними та допустимими доказами наявність свого права власності на ? частину квартири [ADDRESS], в рівних частках кожній, у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилались позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved