Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з означеним позовом, в обгрутування якого вказав, що 25 червня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № [NUMBER] , відповідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти шляхом відкриття кредитної лінії з кредитним лімітом 12310,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, на строк три роки з моменту підписання договору, під відсоткову ставку 40% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак, відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 вересня 2019 року її загальний розмір становить 23414,60 грн., що складається із: суми використання кредитних коштів у розмірі 27655,85 грн., суми процентів за користування кредитними коштами у розмірі 5922,79 грн., суми плати за обслуговування та смс-інформування у розмірі 1984,96 грн., штрафу у розмірі 1350,00 грн. та суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13499,00 грн. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 23414,60 грн. та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 25 червня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № [NUMBER] , відповідно до якого позивач, як банк, надає відповідачу, як позичальнику, кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, випускає кредитну картку типу MasterCard Standard, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (п. 1.1.), розмір кредитного ліміту складає 12310,00 грн. (п. 1.2.), строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору (п. 1.4.). Відповідно до п. 1.5. Договору, за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленему Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту проценти нараховуються від суми заборгованості 0,15% процентів за день. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2015727884 від 25 червня 2021 року, заборгованість відповідача станом на 06 вересня 2019 року становить 23414,60 грн., що складається із: суми використання кредитних коштів у розмірі 27655,85 грн., суми процентів за користування кредитними коштами у розмірі 5922,79 грн., суми плати за обслуговування та смс-інформування у розмірі 1984,96 грн., штрафу у розмірі 1350,00 грн. та суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13499,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 546, ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, в тому числі у виді неустойки (штрафу, пені), належить вчиняти у письмовій формі, недодержання якої спричинює нікчемність правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Частиною другою статті 640 ЦК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданих позивачем документів не вбачається, чи було відкрито відповідачу картковий рахунок, чи було видано йому за укладеним договором кредитну картку та чи використовував відповідач кредитні кошти. Разом з тим, нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 06.04.2018 № 75 (далі - Положення) встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. Зокрема, відповідно до п. 59, п. 61, п. 62 Положення, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях регістри, зокрема, особові рахунки та виписки з них, які повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Зі змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів. Однак, такої виписки позивачем суду не надано. Наданий відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом отримання саме відповідачем коштів з карткового рахунку, оскільки, матеріали справи не містять доказів узгодження (ознайомлення) відповідача про відкриття на його ім`я карткового рахунку № [NUMBER] що вказаний у розрахунку заборгованості, та не містить відомостей, що кошти отримувались з рахунку за допомогою кредитної карти, виданої відповідачу. Крім того, вказана у розрахунку сума використання кредитних коштів (27655,85 грн.) значно перевищує узгоджений сторонами у п. 1.2. договору розмір кредитного ліміту (12310,00грн.). Вказані обставини ставлять під сумнів твердження позивача про надання позивачем кредиту за договором № 2015727884 від 25 червня 2017 року. Також, позивачем не обґрунтовано природу та підставу заявленої вимоги про стягнення суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13499,00 грн., оскільки, ні договір, ні інші матеріали справи не містять умови про зобов`язання відповідача сплачувати позивачу вказані платежі. Так само не знайшли свого підтвердження вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1350,00 грн., оскільки, ні договором, ні іншими документами не визначено обов`язок відповідача про сплату штрафу. Також, суд звертає увагу, що заявлена позивачем у позовній вимозі загальна сума заборгованості відповідача за договором (23414,60 грн.) є значно меншою від суми всіх складових заборгованості (50412,60 грн.), які позивач просить стягнути з відповідача, що позбавляє суд можливості визначити реальну ціну позову та дійсний розмір вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи встановлені судом обставини та надані позивачем докази, суд доходить висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed