Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У травні 2019 року ФГ «Юрія-2006» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, трьох процентів річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог ФГ «Юрія-2006» зазначає, що 17.03.2016 року платіжними дорученням № 222 перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. в рахунок виконання договору зворотної фінансової допомоги № 18/03, проте у зв`язку із тим, що ними не було в подальшому досягнуто всіх істотних умов цього договору, його укладено не було. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку грошові кошти не повертає, позивач просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті грошові кошті у розмірі 10 000 грн. 00 коп., 4 161 грн. 43 коп. інфляційних втрат та 899 грн. 00 коп. - три проценти річних. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що не зважаючи на недотримання письмової форми, договір зворотної фінансової допомоги № 18/03 був укладений. Крім того, позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, а тому просила застосувати наслідки пропущення строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, справа підлягає розгляду на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що платіжним дорученням № 222 від 17.03.2016 року ФГ «Юрія-2006» перерахувало [PERSON] 10 000 грн. 00 коп. із зазначенням у графі призначення платежу: «поворотна фінансова допомога [PERSON] згідно договору № 18/03 від 17.03.2016 року» (а.с. 9). Однак 17.03.2016 року письмовий договір між ФГ «Юрія-2006» та [PERSON] про поворотну фінансову допомогу за № 18/03 не укладався, що визнається сторонами у заявах по суті справи. 18.03.2019 року ФГ «Юрія-2006» направлено [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується описом цінного листа та фіскальним чеком (а.с. 11-12). Крім того, 18.03.2019 року ФГ «Юрія-2006» направлено поштою до Вишгородського районного суду Київської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] 10 000 грн. поворотної фінансової допомоги за договором від 17.03.2016 року за № 18/03, що підтверджується квитанцією відділу поштового зв`язку (а.с. 24). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.03.2019 року відмовлено ФГ «Юрія-2006» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. 1 ст. 206 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються в тому числі до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що ФГ «Юрія-2006» перераховано на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 грн. за договором від 17.03.2016 року № 18/03 про поворотну фінансову допомогу, який між сторонами у письмовій формі не укладався, суд дійшов висновку проте, що у [PERSON] була відсутня правова підстава на їх одержання, а тому позовна вимога ФГ «Юрія-2006» про повернення цих грошових коштів, як безпідставно набутого майна є обґрунтованою. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який відповідачка не оспорює, сума трьох процентів річних за період з 17.03.2016 року по 16.03.2019 року (день звернення до суду) становить 899 грн. 00 коп., а інфляційних втрат - 4 161 грн. 43 коп., що також підлягають стягненню з [PERSON] на користь ФГ «Юрія-2006» (а.с. 6-7). Разом із цим, під час судового розгляду відповідачкою [PERSON] подано заяву в якій вона просить суд застосувати при вирішенні спору наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.ч. 2 та 3 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Враховуючи, що грошові кошти на користь відповідачки перераховані ФГ «Юрія-2006» 17.03.2016 року, з вимогою про примусове стягнення цих коштів ФГ «Юрія-2006» звернулося до суду 18.03.20019 року, тобто в межах трьох річного строку звернення до суду за захистом свого права, оскільки заява подана в перший робочий день після вихідного, суд дійшов висновку про переривання строку позовної давності за вимогою ФГ «Юрія-2006» й відповідно подання позову в межах строку звернення до суду за захистом порушеного права. За таких обставин, позов ФГ «Юрія-2006» підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору та документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved