Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народився [PERSON] Наданий час [PERSON] перебуває на утриманні матері і навчається на денній формі навчання на платній основі у «ВКІ». Позивач перебуває у декретній відпустці та виховує, ще двох дітей, тому потребує додаткових коштів на утримання [PERSON] , що й стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 13.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому та просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання [PERSON] на період його навчання щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі визначеному позивачем. Додатково вказав, що до звернення позивача до суду самостійно надавав їй щомісячно 2000 гривень на утримання сина. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження та свідоцтво про розірвання шлюбу на 4, 5 а.с.). 13.01.2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась донька [PERSON] (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження на 50, 51 а.с.). [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (довідка на 3 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у Коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту на договірній основі, стипендію не отримує. Термін навчання до 28.02.2020 року (довідка на 42 а.с.). До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 768,40 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved