Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз», відповідно до договору про надання послуг з газопостачання № 116924907100430402 від 01.07.2000 р. Згідно умов вказаного договору ПАТ «Київгаз» зобов'язувалося постачати відповідачу природний газ,а останній зобов'язувався проводити оплату за використаний газ щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця. Плата за природний газ нараховувалася [PERSON] згідно норм споживання газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 року, з урахуванням кількості мешканців приміщення та встановленого газового обладнання з кожного мешканця щомісячно. На адресу боржника неоднарозово направлялись претензії про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, однак вони залишились без належного реагування. Станом на день подання позовної заяви [PERSON] має заборгованість в сумі 1231,72 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу без участі представника. Також зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз», відповідно до договору про надання послуг з газопостачання № 116924907100430402 від 01.07.2000 р.(а.с. 4) Згідно умов вказаного договору ПАТ «Київгаз» зобов'язувалося постачати відповідачу природний газ,а останній зобов'язувався проводити оплату за використаний газ щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця. Плата за природний газ нараховувалася [PERSON] згідно норм споживання газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 року, з урахуванням кількості мешканців приміщення та встановленого газового обладнання з кожного мешканця щомісячно. На адресу боржника неодноразово направлялись претензії про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, однак вони залишились без належного реагування.(а.с. 6) Станом на день подання позовної заяви [PERSON] має заборгованість в сумі 1231,72 грн. (а.с. 5) Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також ттри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509,526,610,625 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 27, 57-60, 64, 110, 137,179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 68 ЖК Уукраїни суд, -

Outcome: approved