Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27.04.2012 року за договором позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США і на підтвердження фактичного отримання коштів позичальником надано розписку від 27.04.2014 року. Додатковою угодою від 02.06.2013 року сторони визнали, що заборгованість за договором позики становить 10533,00 дол. США і встановили порядок повернення позики, а саме, що до 01.09.2013 року відповідач має повернути 3533,00 дол. США, а до 01.01.2014 року - 7000,00 дол. США. В разі порушення повернення сум у визначені строки відповідач зобов'язався сплатити позивачу штраф у розмірі 100 % від визначеної у пунктах 2 та 3 суми боргу. 03.09.2013 року відповідач сплатив позивачу в рахунок платежів за договорами 1500,00 дол. США, 13.09.2013 року - 1000,00 дол. США, 26.09.2013 року - 1000,00 дол. США, 14.01.2014 року - 2000,00 грн. Враховуючи, що частково сплачені кошти у зазначених сумах позивачем враховано в сплату штрафів, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 10533,00 дол. США та неустойку в розмірі 54214,77 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, подавши до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позивальником містяться у ст. 1050 ЦК України, частиною першою якої зокрема передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Судом встановлено, що 27.04.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США, а також на підтвердження фактичного отримання коштів позичальником надано розписку від 27.04.2014 року. Пунктом 1 договору визначено, що він є безвідсотковим, а за пунктом 2 позичальник зобов'язався повернути суму позики протягом 3-х місяців з моменту отримання ним позики. Додатковою угодою від 02.06.2013 року до договору позики сторони погодили, що заборгованість відповідача за вказаним договором позики становить 10533,00 дол. США. Пунктом 2 додаткової угоди встановлено, що позичальник у строк до 01.09.2013 року повертає позикодавцю 3533,00 дол. США. В разі, якщо позичальник порушить строк повернення грошей, що вказаний в частині перший цього пункту, або вищевказана сума буде повернута не повністю, то позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф в національній валюті за курсом НБУ в розмірі 100 % суми, що вказана в частині перший цього пункту. Тобто, сплаті як штраф підлягає така кількість гривень, яка обчислюється множенням 3533,00 дол. США на курс гривні до долара США за офіційним курсом НБУ. За пунктом 3 додаткової угоди позичальник в строк до 01.01.2014 року повертає позикодавцю додатково до вказаних в пункті 2 даної угоди 3533,00 дол. США ще 7000,00 дол. США. В разі, якщо позичальник порушить строк повернення грошей, що вказаний в частині перший цього пункту, або вищевказана сума буде повернута не повністю, то позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф в національній валюті за курсом НБУ в розмірі 100 % суми, що вказана в частині перший цього пункту. Тобто, сплаті як штраф підлягає така кількість гривень, яка обчислюється множенням 7000,00 дол. США на курс гривні до долара США за офіційним курсом НБУ. Як убачається із змісту позовної заяви та розписок позивача, в рахунок сплати коштів за договором позики та додаткової угоди позивач отримав від відповідача 03.09.2013 року 1500,00 дол. США, 13.09.2013 року - 1000,00 дол. США, 26.09.2013 року - 1000,00 дол. США та 14.01.2014 року - 2000,00 грн., що підтверджується відповідними розписками. Таким чином, умови договору та додаткової угоди щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, оскільки у строк до 01.09.2013 року відповідачем не поверталися отримані ним у позику кошти, до 01.01.2014 року позивачу було повернуто 3500,00 дол. США, а також 14.01.2014 року - 2000,00 грн. Враховуючи, що відповідачем при частковому поверненні боргу порушено строки його повернення, які встановлені додатковою угодою до договору позики, та відповідно до ст. 534 ЦК України частково сплачені кошти спрямовуються на погашення неустойки, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10533,00 дол. США є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Одночасно суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми неустойки, враховує сплачені відповідачем на користь позивача суми, вважає, що на користь позивача в рахунок погашення неустойки підлягає стягненню 54214,77 грн. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved