Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У червні 2014р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що остання самовільно встановила металевий гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. Представник позивача вказував, що на адресу [PERSON] неодноразово надсилалися повідомлення та приписи, щодо добровільного демонтажу самочинно встановленого металевого гаражу, однак остання проігнорувала їх. Посилаючись на вищевикладене, зважаючи на порушення відповідачем прав територіальної громади, як власника земельних ділянок, що знаходяться в межах міста, представник Малиновської районної адміністрації просив суд винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, на якій розташований самочинно встановлений металевий гараж за адресою: [ADDRESS], встановити порядок та спосіб виконання рішення суду, яким у разі невиконання відповідачем вимог про звільнення земельної ділянки, на якій самовільно встановлений металевий гараж, застосувати вимоги ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації дій, спрямованих на знесення гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 14.01.2014р. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутністю в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідачки в судові засідання (а.с.40,41). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.37,38). Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.33,39). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка по справі проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї та прописку (а.с.16). 19 березня 2014р. за адресою: [ADDRESS] була проведена перевірка додержання громадянами вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та інших нормативно-правових актів України. Після проведення вищевказаної перевірки начальником ПУ №5 на ім'я директора КП ЖКС «Черьомушки» була складена доповідна, згідно якої до останнього було доведено факт того, що жителем будинку [ADDRESS] - [PERSON], на прибудинковій території був самовільно встановлений металевий гараж (а.с.10). Факт встановлення гаражу був також зафіксований фото-фіксацією та схемою (а.с.11-13, 14). Судом встановлено, що земельна ділянка за зазначеною адресою є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У зв'язку із порушенням відповідачкою норм діючого законодавства 18.03.2014р. на її адресу начальником дільниці №5 КП ЖКС «Черьомушки» був направлений припис, яким її зобов'язано у триденний строк надати до дільниці №5 КП ЖКС «Черьомушки», дозвільні документи на встановлення металевої конструкції, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно пояснювальної записки [PERSON], остання у своїх поясненнях визнала факт самовільного встановлення нею металевого гаражу між будинками [ADDRESS], та пояснила це тим, що дане питання було узгоджено нею із сусідами (а.с.17,18). При цьому ніякий дозвільних документів на встановлення металевого гаражу за даною адресою ні працівниками ділянки №5 КП ЖКС «Хмельницький», ні суду не надала. 06 травня 2014р. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесено розпорядження, яким зобов'язано [PERSON] демонтувати самочинно встановлений металевий гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS], у термін до 20.05.2014р., яке остання не виконала (а.с.21). Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 р., встановлений порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Вказане положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої залежності та джерел фінансування. Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства. Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту , що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи згідно поданих доказів вказують на наявність підстав для ухвалення рішення, щодо зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку, на якій розташований самочинно встановлений металевий гараж за адресою: [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог щодо встановлення порядку і способу виконання рішення суду, а саме: зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, на якій розташований самочинно встановлений металевий гараж за адресою: [ADDRESS], встановити порядок та спосіб виконання рішення суду, яким у разі невиконання відповідачем вимог про звільнення земельної ділянки, на якій самовільно встановлений металевий гараж, застосувати вимоги ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації дій, спрямованих на знесення гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення… Оскільки позивачем не було надано доказів, щодо наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, то на даний час немає підстав для задоволення вимог щодо встановлення порядку і способу виконання рішення суду.

Outcome: partial