Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини, посилаючись на наступне. 18 квітня 2015 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 18. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням та вихованням сина, хоч він здоровий, працездатний, має самостійний дохід, інших дітей у відповідача не має, утримань на користь непрацездатних батьків по виконавчим документам з нього не здійснюється, вважає, що відповідач має змогу і повинен надавати їй матеріальну допомогу, так як сімейний стан та матеріальне становище дозволяють відповідачеві надавати їй зазначену допомогу, тому прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходів) відповідача, але не менше 1/3 частки прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.29). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 квітня 2015 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18 квітня 2015 року (а.с.6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 вересня 2015 року (а.с.7). З довідки Пащенківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області № 02-25/217 від 20 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] з сином [PERSON] та батьком [PERSON] проживає разом в [INFO] (а.с.8). Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи, що відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням малолітнього сина, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітньої дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved