Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У травні 2018 року позивач ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 140605-173815, в якому просили стягнути з [PERSON] в рахунок погашення боргу грошові кошти в розмірі 21 265,06 грн., в тому числі 698,00 грн - основного боргу; 195,44 грн. - відсотки за договором; 18 592,00 грн. - пеня за договором та судові витрати у сумі 1 779,92 грн.. В обґрунтування позову вказували про те, що 05.06.2014 року між відповідачем [PERSON] а позивачем було укладено кредитний договір № 140605-173815 та отримано кредит у сумі 700,00 грн.. Так, у відповідності до п. 3.3. вказаного договору відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти в розмірі 700,00 грн. та сплати відсотки за довго ром у розмірі 196,00 грн., що складає 896,00 грн. у строк до 18.06.2014 року. Позивачем вказувалось про те, що відсотки за користування кредитом у розмірі 196,00 грн., нараховані у відповідності до п. 3.1 Договору. В зв'язку з тим, що відповідачем у встановленому порядку не були виконані взяті на себе зобов'язання, тому позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада». Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 05.06.2014 року між відповідачем [PERSON] а позивачем було укладено кредитний договір № 140605-173815 та отримано кредит у сумі 700,00 грн.. Так, у відповідності до п. 3.3. вказаного договору відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти в розмірі 700,00 грн. та сплати відсотки за довго ром у розмірі 196,00 грн., що складає 896,00 грн. у строк до 18.06.2014 року. Позивачем вказувалось про те, що відсотки за користування кредитом у розмірі 196,00 грн., нараховані у відповідності до п. 3.1 Договору. Судом встановлено, що 24.06.2014 року відповідачем у відповідності до п. 2.3 кредитного договору було сплачено частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 84,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 196,00 грн. та договір було пролонговано до 08.07.2014 року. Так, 09.07.2014 року відповідачем сплачено частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 14,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 196,00 грн. та пролонговано договір строком до 23.07.2014 року. При цьому, 29.07.2014 року відповідачкою сплачено частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 84,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 66,00 грн.. 10.08.2014 року сплачено частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 168,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 130,00 грн., частково сплачено суму кредиту у розмірі 2,00 грн. та пролонговано договір строком до 24.08.2014 року, зобов'язавшись повернути кредит разом з відсотками у розмірі 698,00 грн.. У відповідності до п. 6.2. Кредитного договору , визначено, що у разі несвоєчасного повернення позивальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Так, в результаті невиконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань в період з 25.04.2014 року по 13.04.2018 року ( 1 328 днів) на суму заборгованості 893 грн., нараховано суму пені у розмірі 18 592,00 грн.. В порушення взятих на себе договірних зобов'язань від станом на 13.04.2018 року уторилась заборгованість у сумі основного боргу - 698,00 грн., 195,44 грн. - відсотки за договором, 18 592,00 грн. пеня за договором, всього 19 485,44 грн.. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ « Служби термінового кредитування» є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved