Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] (надалі позивачка) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі - відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики, просила стягнути суму боргу в розмірі 1427 доларів США в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10810 грн., а також суму судового збору у розмірі 768,40 грн. В подальшому надала попередній розрахунок витрат, акт прийому-передачі наданих послуг та акт виконаних робіт, з яких вбачається, що вартість наданих юридичних послуг складає 7350 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.04.2018 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, за яким остання отримала у позику грошові кошти в сумі 38000 грн., яка на момент укладення цього договору еквівалентна 1427 доларів США, та зобов`язалась повернути їх до 05.04.2019 року. Однак в установлений строк грошові кошти повернуті не були. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 05.04.2018 року [PERSON] одержала у позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 38000 грн., яка на момент укладення цього договору еквівалентна 1427 доларів США та зобов`язалась повернути борг до 05.04.2019 року, про що між позивачем та відповідачем укладено договір позики. З договору вбачається, що на момент укладення цього Договору грошові кошти в сумі 38000 грн. [PERSON] передала [PERSON] в повному обсязі (а.с. 12-13). Разом з тим, станом на день звернення до суду з позовом відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення позики не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Згідно пункту 1\~ договору позики, позикодавець ( [PERSON] ) передала у власність позичальнику ( [PERSON] ) на безпроцентній основі грошові кошти в сумі 38000 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 1427 доларів США. Отже, згідно з умовами цього договору, грошові зобов`язання позичальника виражені в національній валюті України - гривні з визначенням грошового еквівалента - долара США. З тексту договору вбачається, що гроші були отримані у гривні. Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме 38000 грн., вказана сума і підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] (що погоджується з позицією Верховного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 757/21343/15-ц) Щодо вирішення заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 7350 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 173 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи мається договір про надання правової допомоги від 01.06.2019 року із адвокатом Нікітенко К.І., ордер на надання правової допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг, акт виконаних робіт. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачкою надано достатніх доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а тому вважає, можливим стягнути з відповідачки на її користь 7350 грн. в рахунок відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial