Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У червні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] (далі - позивач) разом з [PERSON] (далі третя особа 1), [PERSON] (далі третя особа 3) є співвласниками квартири [ADDRESS]. Вказує, що 05.06.1997 між [PERSON] (далі - відповідач) та [PERSON] було укладено шлюб. У зв'язку з тим, що у відповідача власного житла не було, за письмовою згодою дружини відповідача, останнього було зареєстровано у спірній квартирі, де вони всі разом й проживали. Однак, в силу життєвих обставин, шлюб між подружжям 20.07.2012, за рішенням суду, було розірвано. Позивач зазначає, що з 2012 року відповідач не проживає у вказаній квартирі та ніяких стосунків з третьою особою 1 не підтримує. За таких обставин, позивач посилаючись на те, що, оскільки, відповідач у спірній квартирі не проживає понад рік, шлюб між подружжям було розірвано, а реєстрація відповідача перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися її власністю, у зв'язку з чим просила позбавити відповідача права користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач, третя особа [PERSON] та її представник позов підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в ньому, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, заперечення проти позову не подавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив вирішити спір відповідно до закону. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов повністю підтримав, просив задовольнити. При цьому пояснював, що відповідач у спірній квартирі не проживає з травня по червень 2012 та самостійно її покинув. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи 1 та її представника, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст.60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON], разом з [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.04.1993, виданим Управлінням справами Академії наук України (а.с.15) та свідоцтвом про право на спадщину від 15.01.2008, виданого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки форми №3 Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» за Вих. №1424 від 20.11.2012 та довідки форми №3 ТОВ «Кийградсервіс» за Вих. № 1680 від 27.08.2014., власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є позивач, співвласником квартири є дочка власника - [PERSON] Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані: з 05.09.1995- [PERSON] - онук позивача та з 17.07.1997 - [PERSON] - колишній чоловік дочки (зять) власника (а.с.20). З пояснень позивача та третьої особи 1 у судовому засіданні встановлено, що з 05.06.1997 [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Оскільки, власного житла у відповідача не було, останній став проживати у спірній квартирі, а згодом, був там зареєстрований. Однак, з суто особистих причин, подружнє життя не склалося, внаслідок чого, шлюб між відповідачем та третьою особою 1 було розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.07.2012 у справі №2610/4811/2012 (а.с.25-26). При цьому, [PERSON] зазначала, що у травні 2012 року відповідач добровільно залишив ключі та самостійно виїхав з квартири на дачу. На сьогоднішній день, вона з відповідачем няких стосунків не підтримує. Однак, вона не забороняє йому заходити в квартиру, оскільки відповідач інколи заходить, щоб побачитися з дитиною. Вказані обставини, також, підтверджуються рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2013 (а.с.22-24). Факт не проживання відповідача у спірній квартирі, підтверджується актом від 20.05.2014, складеним сусідами позивача, які мешкають у квартирах [ADDRESS], а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно, підписи яких засвідчені начальником дільниці «Покровська» - [PERSON] та майстром ж/д [PERSON] (а.с.21). Так, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України). Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому, відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, оскільки на даний час позивач та треті особи 1,3 є єдиними власниками квартири [ADDRESS], а зареєстрований в цій квартирі відповідач не проживає у вказаній квартирі, понад строк, який встановлений законодавством, а також, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу та третім особам 1,3 як власникам квартири, в повній мірі користуватися належними їм правами власників в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved