Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У травні 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , до Миколаївської міської ради, в якому просила встановити факт проживання з січня 2000 року її та її сина однією сім`єю разом із [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з 01 січня 2000 року вона та її син [PERSON] проживали разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На її звернення до державного нотаріуса, їй було надано роз`яснення щодо неможливості заведення спадкової справи та оформлення спадкових справ через відсутність документів, які б підтверджували наявність у неї підстав для спадкування. Встановлення даного факту позивачці необхідно для прийняття спадщини за четвертою чергою спадкоємців за законом. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. У період з травня 2019 року до 10 лютого 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. У судове засідання 16 червня 2021 року з`явилася позивачка та її представник адвокат Царик Р.М. Представник відповідача, будучи повідомленим про дату та час слухання справи, до суду не з`явився. Суд заслухавши думку позивача та її представника, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача, ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника Миколаївської міської ради. Заслухавши вивчивши доводи позовної заяви, пояснення позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 29 липня 1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладання шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідної копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] (син позивачки) народився [INFO] . Його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Місцевого суду Центрального району м. Миколаєва від 29 липня 2002 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Під час розгляду справи судом встановлено, що за місцем його проживання відсутні відомості про нього більше ніж півроку. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки ТОВ «Центральний 1» від 10 березня 2017 року зареєстрованим місцем проживання позивачки та її сина [PERSON] є [ADDRESS] . Згідно листа Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 14 липня 2017 року вбачається, що відомості про реєстрацію чи зняття з реєстрації [PERSON] , який помер за адресою [ADDRESS] не значиться. Однак, станом на 14 липня 2017 року за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] [INFO] . Листом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02 червня 2017 року [PERSON] роз`яснено, що для прийняття спадщини після смерті [PERSON] їй необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» від 06 листопада 2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та її син [PERSON] . Згідно довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 16 вересня 2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . з 08 травня 2001 року по теперішній час (до 16 вересня 2019 року). Згідно довідки КП ММБТІ Миколаївської міської ради № 2203 від 06 жовтня 2020 року станом на 28 грудня 2012 року право власності на 27/100 часток будинку [ADDRESS] ) зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни від 09 лютого 2000 року. Право власності на будинок [ADDRESS] не реєструвалось. Згідно листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 26 травня 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке. Частиною першою та другою статті 3 Сімейного кодексу України\~визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частина перша та друга\~статті 21 Сімейного кодексу України). Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 25\~Сімейного кодексу\~України жінка\~та чоловік\~можуть одночасно\~перебувати лише\~в одному\~шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (частина перша\~статті 74 Сімейного кодексу України). З аналізу наведених норм слідує, що Сімейним кодексом України визначено поняття шлюбу, закріплено принцип одношлюбності та визначені правові насліди проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрацію шлюбу. Звертаючись до суду із цим позов позивачка [PERSON] просить встановити факт проживання її та [PERSON] . Із пояснень наданих позивачкою під час розгляд справи вона та [PERSON] до часу його смерті проживали як чоловік та дружина. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка з 29 липня 1994 року до [INFO] (день смерті чоловіка) перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Суд зазначає, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Зазначене узгоджується з висновками Касаційного цивільного суду Верховного Суду зробленими зокрема, у справах № 461/4689/15-ц, № 521/16365/15. У своїй позовній заяві позивачка вказує на те, що починаючи із січня 2000 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та дружина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є кумою позивачки та проживає на відстані одного кварталу він позивачки, надала суду показання про те, що приблизно із січня 2000 року позивачка проживала разом із [PERSON] у [ADDRESS] . Вони разом вели спільне господарсько, мали спільний бюджет, проживали як одна сім`я. Під час своєї вагітності позивачка проживала разом із [PERSON] . Після народження у 2001 році сина [PERSON] , позивачка її син та [PERSON] проживали разом, як одна сім`я. Свідок [PERSON] , який є знайомим позивачки та проживає неподалік він неї, показав що з позивачкою він познайомився ще в 2000 році під час святкування якогось свята (якого свідок не пригадав). З тих пір він спілкувався із нею та з померлим [PERSON] . Свідок допомагав їм по господарству з будівельними та ремонтними роботами, тому час від часу бував у них вдома. Свідок зазначив, що позивачка [PERSON] , син [PERSON] та померлий [PERSON] проживали як одна сім`я, вели спільне господарство. Отже, наявними у матеріалах справи доказами та показаннями свідків підтверджується факт проживання позивачки [PERSON] разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини за адресою [ADDRESS] . Разом з ними також проживав і син позивачки [PERSON] . Щодо періоду проживання позивачки, її сина та [PERSON] однією сім`єю то суд зазначає таке. Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] позивачці є необхідним для прийняття спадщини після його смерті. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1264\~Цивільного кодексу\~України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом під час розгляду справи встановлено, що з 29 липня 1994 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Частина перша статті 104 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] помер [INFO] , шлюб, укладений між ним та позивачкою є таким, що припинився з 17 червня 2000 року. Зважаючи на закріплені у Сімейному кодексу України принцип одношлюбності, суд дійшов висновку про можливість встановлення факту проживання позивачки разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини починаючи з 18 червня 2000 року і до його смерті, тобто до [INFO] . Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині встановлення факту проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю та про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині. За такого, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] , однією сім`єю як чоловіка та дружини за адресою [ADDRESS] , понад п`ять років, починаючи з 18 червня 2000 року до 24 лютого 2012 року. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки звертаючись до суду із цим позовом у травні 2019 року позивачка діяла не лише в своїх інтересах, а й в інтересах неповнолітнього на той час сина [PERSON] . Однак [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Відтак, відтак його мати [PERSON] на даний час не є його законним представником та не має діяти в його інтересах. За такого позовні вимоги в частині, що стосуються [PERSON] судом не вирішуються. Судові витрати у справі відсутні.

Outcome: partial