Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В обґрунтування позову зазначив, що 29.10.2013 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] 15000 грн. та зобовязався повернути до 15.12.2013 року (в позовній заяві помилково вказано 15.10.2013 року), до теперішнього часу борг не повернув. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 15\~000 грн. Позивач та відповідач в судове засідання двічі не зявилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання зявилася, позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі. Пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] 12.07.2012 року та 27.01.2012 року були укладені договори поворотньої фінансової допомоги, кожен на 7500 грн. Потім відповідач написав розписку про повернення позивачу 15000 грн. 08.05.2014 року він написав ще одну розписку про зобовязання повернути 15000 грн., однак до цього часу кошти не повернув. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 15000 грн. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, виходячи з положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як видно з тексту оригіналу розписки відповідача, на яку посилається позивач, [PERSON] зобовязується повернути суму 15000 грн. [PERSON] не пізніше 15.12.2013 року (а.с. 3). Тобто, виходячи зі змісту розписки видно, що кошти передаються у борг (позику) з обовязком отримувача їх повернути, тому суд доходить висновку, що між сторонами склалися правовідносини, передбачені ст.ст. 1046-1049 ЦК України. Таким чином, оскільки факт укладання договору позики підтверджено належним доказом (борговою розпискою, яка відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України), суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 15000 грн. та згідно ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати в сумі 244 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved