Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У червні 2018 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 11.09.2015 року о 09 год. 55 хв., на перехресті вул. [PERSON] - вул. Дніпровська Набережна, в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу \~«Nissan» державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] 26.10.2015 року постановою Дарницького районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Відповідно до\~інформації МТСБУ\~на момент\~настання ДТП\~цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, власника транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON], страхове відшкодування в сумі 13717 грн. 70 коп. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» послуги якого складають 620 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача витрати повязані із здійсненням регламентованої виплати потерпілому, в розмірі 13717 грн. 70 коп., витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів, у розмірі 620,00 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. 20 липня 2018 року\~винесено ухвалу про\~ прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та призначення по справі підготовчого судового засідання. 31 серпня 2018 року винесено ухвалу про закриття\~підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по\~ суті. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги \~визнав частково на суму 10 тис. грн., пояснив, що з його вини\~відбулась ДТП за участі його автомобіля «КІА» та автомобіля «Nissan», якого він вдарив ззаду. Автомобіль на якому він рухався в момент ДТП не був застрахований, відшкодувати збитки на даний час не має можливості. Вислухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11.09.2015 року о 09 год. 55 хв., на перехресті вул. [PERSON] - вул. Дніпровська Набережна, в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Дарницького районного суду Київської області від 26.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Відповідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18.04.2015 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ «Nissan» складає 16461 грн. 24 коп. з урахуванням 20% ПДВ. На підставі наказу №304 від 16.01.2016 року МТСБУ відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 13717 грн. 70 коп., відповідно платіжного доручення №304рв від 18.01.2016 року. Статтею 22\~ЦК\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~\~п.\~2\~ст.\~1187\~ЦК\~України\~шкода,\~заподіяна\~джерелом\~підвищеної небезпеки\~(діяльністю,\~повязаною\~з\~використанням,\~зберіганням або\~утриманням;\~транспортних\~засобів,\~механізмів\~та\~обладнання та\~ін.),\~відшкодовується\~особою,\~яка\~на\~відповідній правовій\~підставі\~(право\~власності,\~інше\~речове\~право,\~договір\~оренди,\~підряду\~тощо)\~володіє\~транспортним\~засобом.\~Особа,\~яка\~неправомірно\~заволоділа транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим\~обєктом,\~завдала\~шкоди\~діяльністю щодо\~його\~використання,\~зберігання\~або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, сприяла недбалість її власника (володільця), шкода завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~1192\~Цивільного\~кодексу\~України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Відповідно до підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за\~рахунок коштів\~Фонду захисту\~потерпілих \~відшкодовує \~шкоду на\~умовах,\~визначених законом,\~у разі\~її заподіяння\~транспортним засобом,\~власник якого\~не застраховував\~свою щільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин |настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. З метою\~визначення матеріального\~збитку завданого\~автомобілю [NUMBER] позивач залучив ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» послуги якого складають 620 грн., що підтверджується рахунком № С15-347 від 08.10.2015 року, актом виконаних робіт та платіжним дорученням №15-347рв від 25.12.2015 року. Оскільки МТСБУ\~\~відшкодувало шкоду, завдану іншою особою, то відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки розмір заподіяної шкоди відповідач не спростував, а його заперечення ґрунтуються лише на його власному незадовільному матеріальному стані, що не впливає на сутність спірних правовідносин та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог або зменшення відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно\~зі ст.15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~зі ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 64 Конституції України\~право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. За змістом\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню, та стягненню з [PERSON] на користь позивача понесених витрат, пов'язаних з із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 13717\~грн.\~ 70\~коп. та витрат понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів в розмірі 620\~грн.\~00\~коп. Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 1762, 00 гривень, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved