Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У травні 2016 року\~\~[PERSON] звернулася до суду із\~\~позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 36 277,20 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., витрати за проведення розробки кошторисної документації про вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 500 грн. та судові витрати. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири 30 231 грн, у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення розробки кошторисної документації про вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 500 грн. Стягнуто з [PERSON]на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 497 грн 22 коп. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вказане рішення в частині, визначивши розмір завданої матеріальної шкоди у сумі 5\~000 грн, розмір моральної шкоди у сумі 500 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Всупереч вимог ст. 212, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, суд першої інстанції не встановив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на розрахунок складений на підставі кошторисної документації про вартість виконання ремонтно-відновлюваних робіт, який був розроблений ПАТ «Харківстальконструкція», проте не врахував, що оцінювачем визначено розмір відновлюваного ремонту, а не розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню згідно правил ст.1166 ЦК України; з наведеної кошторисної документації не вбачається причинного звязку між залиттям, яке мало місце 10 квітня 2016 року і розміром відновлюваного ремонту; дослідження проводилось поза межами цивільної справи, на замовлення самої позивачки і без попередження субєкта оцінювання про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. В оскаржуваному рішенні судом не наведено мотивів, з яких ним визначено розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача в залитті квартири позивача доведена, а тому на [PERSON] має бути покладено зобов'язання по відшкодуванню шкоди. Також позивачем доведено розмір матеріальної шкоди з урахуванням зведеного кошторису, за виключенням суми ПДВ, оскільки позивач не довела, що ремонтні роботи здійснені платником ПДВ. Відповідачем та її представником не надано доказів на спростування даних висновків. Залиттям квартири позивачу завдано моральної шкоди. З таким висновком суду, судова колегія погоджується частково, з наступних підстав. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4\~ст. 60 ЦПК). Відповідно до ч. 1\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності від 14 лютого 1994 року [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № 27 в будинку № 4 по Червоношкільній набережній в м. Харкові (а.с.10). Відповідно до акту обстеження від 14 червня 2011 року складеного Комісією КП «Жилкомсервіс» - 12 червня 2011 року відбулося залиття квартири № 27 з квартири № 30, в будинку № 4 по Червоношкільній набережній в м. Харкові. Причиною залиття квартири зазначено прорив гнучкого шлангу від внутрішньоквартирної розводки до бочка унітазу (а.с.13). Актом обстеження від 28 жовтня 2014 року Комісією КП «Жилкомсервіс» зафіксовано залиття квартири № 27 в будинку № 4 по Червоношкільній набережній в м. Харкові., яке відбулося 12 жовтня 2014 року внаслідок недбалого поводження мешканців квартири № 30 з побутовими сантехнічними приладами (а.с. 14). Актом обстеження від 12 квітня 2016 року Комісією КП «Жилкомсервіс» зафіксовано залиття квартири № 27 в будинку № 4 по Червоношкільній набережній в м. Харкові., яке відбулося 10 квітня 2016 року внаслідок недбалого поводження мешканців квартири № 30 з побутовими сантехнічними приладами. Встановлено, що в результаті залиття квартири пошкоджено стелю та стіни кухні, санвузлу, ванної кімнати і коридору (а.с.15). Згідно кошторисної документації про вартість виконання ремонтно-відновлюваних робіт, який був розроблений ПАТ «Харківстальконструкція» вартість ремонтних робіт, які необхідно провести для приведення квартири № 27 у попередній стан складає 26 277,20 грн (а.с.19-28). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2017 року за клопотанням представника відповідача було призначено судову будівельно технічну експертизу, проведення якої доручено експертам науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області. Згідно з висновками експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України від 21 вересня 2017 року № 79 за результатами судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що: вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, зазначених в акті обстеження КП «Жилкомсервіс» від 12 квітня 2016 року, внаслідок залиття 10 квітня 2016 року в квартирі [ADDRESS] (нині - Гімназійна) набережна в місті Харкові станом на день складання цього висновку складає 4 568 гривень; розмір матеріальної шкоди (вартість пошкоджень) з урахуванням вартості матеріалів, заподіяної власникові квартири № 27 будинку № 4 по Червоношкільній (нині - Гімназійній) набережній в м. Харкові станом на 10 квітня 2016 року складає 4108,0 гривень; ремонтно-відновлювальні роботи, зазначені в кошторисній документації (наявні в матеріалах справи), квартири [ADDRESS] (нині - Гімназійна) набережна в місті Харкові частково не відповідають даним зафіксованим в акті обстеження КП «Жилкомсервіс» від 12 квітня 2016 року. Статтею 177 ЖК України\~встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Відповідно до положень\~ ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. За змістом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується актом від 12 квітня 2016 року, складеним членами комісії дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс» та висновком комплексної судової будівельно-технічної від 21 вересня 2017 року. Встановивши, що\~позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, які полягають в\~недбалому ставленні відповідача до сантехнічного обладнання,\~причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку про завдані позивачу збитки, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача\~\~з підстав, передбачених ст. ст.\~22,\~23,\~1166 ЦК України, але в меншому розмірі. В результаті проведеної судової будівельно-технічної експертизи, призначеною ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2017 року, встановлено, що розмір матеріальної шкоди заподіяної [PERSON] складає 4\~108 грн. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визначив з урахуванням дійсних обставин справи та правильно виходив з того, що в результаті винних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки змінився уклад її життя, вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення колишнього укладу життя, перенесла у зв`язку з залиттям квартири моральні переживання та незручності. Залиття квартири позивача відбувалось неодноразово, що також свідчить про триваюче існування наслідків протиправної поведінки і заподіяння моральної шкоди. В частині стягнення з [PERSON] витрат на проведення розробки кошторисної документації про вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 500 грн судова колегія скасовує рішення суду, оскільки зазначена сума не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України так як не пов'язана з її розглядом. Кошторис є неналежним доказом позовних вимог, оскільки не містить відомостей про причинний зв'язок з залиттям квартири в результаті протиправних дій відповідача. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач звернулась з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди в сумі 36 277 грн 20 коп. та 15 000 грн відповідно. Судовий збір було сплачено позивачем в сумі 551,21 грн . Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 4 108 грн, що складає 11,3 % від загальної суми позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди (4 108 грн х 100 % / 36 277 грн. = 11,3 % ). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 11,3% від сплаченого 551,21 грн, а саме 62 грн 30 коп.

Outcome: partial