Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У травні 2016 р. позивач\~ звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотної\~ вимоги збитки в сумі 50000,00грн., а також витрати на правову допомогу 2000 грн., витрати по сплаті аварійного комісара 1030,00 грн., судовий збір 1378,00 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач сплатив страхове відшкодування [PERSON] , як власнику автомобіля, за пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася за участю водіїв [PERSON] і [PERSON] з вини останнього. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути зазначені кошти в солідарному порядку з [PERSON] і Військової частини [NUMBER] , оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричини ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ухвалою від 18 листопада 2016р.\~ військову частину [NUMBER] залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справив у його відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був присутній в судовому засіданні при відкладені розгляду справи. Представник військової частини в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що [PERSON] перебуває на посаді водія у військовій частині. Під час ДТП [PERSON] був допущений до управління транспортним засобом та виконував службові обов`язки. Автомобіль, яким керував [PERSON] , в 2014 р. застрахований не був. Не визнав суму шкоди, витрати на правовому допомогу та витрати на послуги аварійного комісара. Вважає, що відшкодовувати шкоду повинен відповідач [PERSON] , з вини якого сталась ДТП. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2014 р. [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в сумі 350 грн. Зазначеною постановою встановлено, що 09 березня 2014р. о 18.15 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ПАЗ 3205», реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Г.Карпенка в районі будинку № 12-б в м. Миколаєві, під час здійснення маневру повороту ліворуч, не впевнився в безпеці свого маневру, не зайняв відповідне крайнє положення внаслідок чого допустив зіткнення із рухаючимся ліворуч в попутному напрямку автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER] , під керування\~ [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. При розгляді справи,\~ [PERSON] свою вину у вчинення ДТП не визнав. Дана обставина не підлягає доказуванню у відповідності до статті 61 ЦПК України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування № АС/8672917 терміном дії з 30 грудня 2013р. до 29 грудня 2014р. Згідно звіту № 15/03/2014 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові транспортного засобу складає 50305,10 грн. У відповідності до платіжних доручень від 07 квітня 2014р.\~ і 19 травня 2014р\~ позивачем сплачено страхове відшкодування на загальну суму 50\~000 грн. Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.\~ За положеннями ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Такі висновки щодо застосування положень\~ст. 1172 ЦК України\~висловлені Верховним Судом України в постанові від 28 січня 2015 р. (№ 6-229цс14). Відтак за винні дії [PERSON] , що спричинили 09 березня 2014 р. завдання матеріальної шкоди через пошкодження автомобілю «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER] , повинна відповідати військова частина [NUMBER] , з якою [PERSON] \~ знаходився у трудових стосунках, виконуючи під час ДТП службові функції. Відповідач [PERSON] не є належним відповідачем, тому що відповідає за матеріальну шкоду в порядку регресу перед працедавцем (ст. 1191 ЦК України, п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 р. № 4). Тому позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] задоволенню не підлягають, а матеріальну шкоду в сумі 50\~000 грн. слід стягнути з військової частини [NUMBER] . На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати: в сумі 2000 грн. витрат на правову допомогу, 1030,00 грн. по сплаті вартості послуг аварійного комісара, та судовий збір 1378,00 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню.\~

Outcome: partial