Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 1576 га., розташованої по [ADDRESS], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 803645, виданого 16 листопада 2009 року відділом Держкомзему в Томашпільському районі. Крім того, позивач вказує, що є власником домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою. Протягом кількох останніх років жителі багатоквартирного будинку, розташованого в [ADDRESS], а саме відповідачі [PERSON] та [PERSON], складають гній в місці, яке не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, розташованому в безпосередній близькості з належним йому домоволодінням та земельною ділянкою, чим створюють складнощі для проживання позивачу та його сім»ї. Разом з тим, позивач вказує, що вказане гноєсховище неогороджене, вивіз відходів з нього проводиться не частіше одного разу на рік. На відстані 1,5 метрів від гноєсховища проходить сільський водогін, на відстані 2-х метрів - дорога загального користування. З метою вирішення питання про перенесення вказаного гноєсховища в інше місце, яке б відповідало нормам діючого законодавства, позивач неодноразово звертався в різноманітні інстанції, зокрема в Томашпільську районну СЕС, Тульчинське міжрайонне управління головного управління держсанепідемслужби у Вінницькій області, до Липівського сільського голови, до голови Томашпільської РДА. На вказані звернення приймалися відповідні приписи, якими заборонялося відповідачам проводити складування гною на вказаній території, зобов'язувалися відповідачів ліквідувати дане гноєсховище та проводити складування гною в іншому відведеному для цього місці. Вказане місце було виділене Липівською сільською радою відповідно до рішення 21 сесії 6 скликання від 17 серпня 2012 року. Однак дане рішення відповідачами проігнороване. На вимоги позивача усунути вказані порушення відповідачі не реагують, тому з даним позовом [PERSON] вимушений звернутися до суду, та просить суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON], що проживають в [ADDRESS] усунути перешкоди в користуванні належними йому земельною ділянкою та житловим будинком, розташованими по [ADDRESS], шляхом ліквідування гноєсховища, що знаходиться біля вказаної земельної ділянки та перенести його в місце визначене 21 сесією 6 скликання від 17.08.2012 року. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині перенесення гноєсховища. Однак вказала, що їм не виділено іншого місця для складання гною. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що їм не виділено іншого місця для складання гною. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює головою Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Ним неодноразово попереджалося відповідачів, що потрібно забрати гній, однак вони відмовлялась. Рішенням 21 сесії 6 скликання від 17.08.2012 року Липівської сільської ради було вирішено заборонитим громадянам, які проживають в багатоквартирному будинку в [ADDRESS] складувати гній в місці яке не відповідає санітарним нормам. Крім того, даним рішенням надано дозвіл на складування гноєсховища в місце яке відповідає санітарним нормам, на відстані 15 метрів від будівель, на виділеному, комісією Томашпільської РСЕС. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно на вказаному місці відповідачі складають гній, який вивозять не частіше двох разів на рік. Жителі будинку проти незадоволенні даним гноєсховищем. Свідок [PERSON] суду пояснив, що вона проти того щоб жителі будинку [ADDRESS] складали гній на при будинковій території будинку в якому вона проживає. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, інших учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що позивач [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1998 року, посвідченого завідуючою Томашпільською державною нотаріальною конторою Нікітюк О.М. та зареєстрованого Могилів-Подільському МБТІ за № 2160 є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради, в зв'язку з пере інвентаризацією житлових будинків, житловий будинок [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.7) За адресою: [ADDRESS], тобто по сусідству з [PERSON], а саме в багатоквартирному житловому будинку проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] На землях загального користування відповідачами розміщено гноєсховище. Вказане гноєсховище розташовано на відстані 1,5 м від сільського водогону, та на відстані 2-х метрів від дороги загального користування.. Вказані обставини сторони визнають, а також такі обставини доказані поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] іншими доказами (а. с. 8, 9, 12-13). Згідно рішення 21 сесії 6 скликання від 17.08.2012 року Липівської сільської ради Томашпільського району «Про виділення місця для складування гноєсховища на при будинковій території біля багатоквартирного будинку в [ADDRESS]» вирішено: заборонити громадянам, які проживають в багатоквартирному будинку в [ADDRESS] складувати гноєсховище, місце розміщення якого не відповідає санітарним нормам; надати дозвіл жителям багатоквартирного будинку [ADDRESS] на складування гноєсховища місце розташування якого відповідає санітарним нормам - відстань 15 метрів від будівель, на виділеному, комісією Томашпільської районної санітарно-епідеміологічної станції, місці при будинкової території багатоквартирного будинку згідно схеми, облаштувавши місце для гноєсховища парканом; щорічно здійснювати вивіз відходів на сміттєзвалище. (а.с.10) Згідно акту комісії по розгляду заяви [PERSON] про заборону складання гноярки від 27.03.2014 року встановлено, що складування гною мешканцями будинку не відповідає санітарно-гігієнічним нормам чим створює складнощі для проживання громадянам двору, які межують з при будинковою територією даного житлового будинку, зобов'язано мешканців, які створюють гноярку ліквідувати її та перенести в місце визначене 21 сесією 6 скликання від 17.08.2012 року Липівської сільської ради, дана вказівка повинна бути виконана до 27 квітня 2014 року ( а.с.13) Відповідно до п. 3.31. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44 (далі - ДБН), дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м від житлових будинків і 20 м від джерела водопостачання (колодязя), обов'язково враховуючи напрямок ухилу ділянки. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм. Таким чином, у порушення зазначених правових приписів відповідачі [PERSON] та [PERSON] розмістили та використовують гноєсховище на відстані меншій ніж 20 м від джерела водопостачання, що є небезпечно в епідемічному відношенні, є причиною поширення неприємного запаху, призводить до забруднення ґрунту та ґрунтових вод, чим негативно впливає на умови проживання. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, судом установлено наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved