Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він, перебуваючи на посаді директора ЖКП «Пісківське», рішенням Пісківської селищної ОТГ від 15 листопада 2017 року був призначений на посаду директора комунального підприємства «Пісківка тепло-водопостачання» за сумісництвом на контрактній основі. 15 грудня 2017 року між ним та Пісківською селищною ОТГ в особі голови Рудніченка А.М. було укладено трудовий контракт на термін з 15 грудня 2017 року по 01 жовтня 2020 року. Нарахування заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» за контрактом передбачалося з бюджету місцевого органу, а за умови виконання п. 1.8 контракту - підприємство переходить на самофінансування. Так, за умовами вказаного контракту, з урахуванням роботи по сумісництву в період перебування його / [PERSON] / на посаді директора ЖКП «Пісківське» заробітна плата йому нараховується в розмірі 50 % від заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» /12800 грн./ і становить на час підписання контракту 6400 грн., а при звільненні з посади директора ЖКП «Пісківське» - заробітна плата директору КП «Пісківка тепло-водопостачання» нараховується в повному об`ємі. 06 грудня 2018 року на підставі розпорядження № 60-ОС позивача було звільнено з посади директора ЖКП «Пісківське», а 22 жовтня 2020 року Пісківська селищна ОТГ рішенням № 3/1-56 затвердила, зокрема, розпорядження селищного голови № 59 від 02 жовтня 2020 року про звільнення його / [PERSON] / з посади директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» з 05 жовтня 2020 року. Однак, незважаючи на прийняте рішення про його звільнення він /позивач/ і надалі виконує обов`язки директора КП «Пісківка тепло-водопостачання», але протягом всього часу перебування на посаді директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» він жодного разу не отримував заробітну плату, до цього часу розрахунків з ним не проведено, заборгованість по заробітній платі не погашена. Тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за весь час дії трудового контракту з 15 грудня 2017 року по 01 жовтня 2020 року у розмірі 456103 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06 жовтня 2020 року по 17 травня 2021 року у розмірі 144531 грн. В судове засідання позивач не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, щодо його задоволення заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] дійсно був призначений з 15 грудня 2017 року на посаду директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» по сумісництву під час його роботи на посаді директора ЖКП «Пісківське», про що з ним 15 грудня 2017 року було укладено відповідний контракт. Дане комунальне підприємство рішенням Пісківської селищної ОТГ лише було створене і його планувалося запустити в роботу, такі обов`язки були покладені за контрактом на [PERSON] . Однак за час перебування [PERSON] на посаді директора зазначеного комунального підприємства взяті на себе зобов`язання за контрактом він не виконав, крім проведення реєстраційної дії по зміні керівника підприємства, жодних послуг підприємство не надавало, робота в ньому організована не була, тобто фактично дане підприємство не функціонувало, штату працівників, окрім [PERSON] , не мало. Заробітну плату позивачу, як директору підприємства, орган місцевого самоврядування не уповноважений був нараховувати, а тому позовні вимоги до нього є безпідставними. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Пісківської селищної ОТГ № 72-ОС від 19 травня 2017 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду директора ЖКП «Пісківське» Пісківської селищної ОТГ, а на підставі розпорядження № 60-ОС від 06 грудня 2018 року його було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України /а.с. 17/. Рішенням № 5/3-10 від 16 березня 2017 року Пісківської селищної ОТГ було вирішено створити КП «Пісківка-тепловодопостачання» та затверджено статут даного комунального підприємства /а.с.81/. На підставі розпорядження Пісківської селищної ОТГ № 186-ОС від 15 листопада 2017 року [PERSON] було призначено на посаду директора комунального підприємства «Пісківка-тепло-водопостачання» Пісківської селищної ради об`єднаної територіальної громади за сумісництвом на контрактній основі з правом підпису всіх установчих і реєстраційних документів, з 15 листопада 2017 року /а.с. 24/. 15 грудня 2017 року між Пісківською селищною ОТГ в особі голови Рудніченка А.М. /орган управління майном/ та [PERSON] було укладено трудовий контракт за яким [PERSON] був найнятий на посаду директора комунального підприємства «Пісківка тепло-водопостачання» по сумісництву під час його роботи на посаді директора ЖКП «Пісківське». За умовами контракту [PERSON] , як директор, зобов`язався, виконувати взяті на себе зобов`язання, визначені у розділі 1 контракту, зокрема, завершити процес реєстрації підприємства, підготовити пакет документів на отримання ліцензії на водопостачання та водовідведення, технологічні карти на обслуговування котельнь з твердопаливним опаленням, укомплектувати штат підприємства та ін. Згідно з п.3.1 контракту, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом пп.1,2, директорові нараховується заробітна плата 12800 грн., яка вираховується від мінімальної ЗП згідно закону України та галузевого коефіцієнта. На час підписання контракту мінімальна заробітна плата становить (3200 грн. х 4,0=12800 грн.), з подальшою зміною мінімальної ЗП проводиться корегування фактичної заробітної платні директора. Так, відповідно до пп. «а» п.3.1 з урахуванням роботи по сумісництву в період перебування [PERSON] на посаді директора ЖКП «Пісківське» заробітна плата нараховується в розмірі 50 % від заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» і становить на час підписання контракту 6400 грн.; відповідно до пп. «б» п.3.1 - при звільненні з посади директора ЖКП «Пісківське» заробітна платня директору КП «Пісківка тепло-водопостачання» нараховується в повному об`ємі. Відповідно до п.1.9 Контракту поточне управління на етапі організаційної роботи підприємства та забезпечення фінансової підтримки діяльності до виконання п.1.8 /укомплектування штату працівниками з ЖКП «Пісківське» та підписання договорів з споживачами комунальних послуг, які надаватимуться структурою КП «Пісківка тепло-водопостачання»/ виконується за рахунок Органу управління майном, комунальне підприємство переходить на повне самофінансування після виконання умов, що вказані в п.1.8 Контракту /а.с.18-20/. Розпорядженням № 02-ОС від 10 січня 2019 року Пісківської селищної ОТГ позивача [PERSON] було звільнено з посади директора КП «Пісківка - тепловодопостачання» з 10 січня 2019 року за угодою сторін та розірвано з ним контракт, надано вказівку бухгалтерії КП «Пісківка - тепловодопостачання» Пісківська селищна рада об`єднаної територіальної громади провести розрахунки в установленому законом порядку та відповідно до даного розпорядження /а.с.83/. Як вказав [PERSON] у позовній заяві і відповідачем жодних доказів протилежного суду не надано, заробітна плата позивачу, за період його перебування на посаді директора КП «Пісківка - тепловодопостачання» не виплачувалась, при його звільненні розрахунок з ним не проведений. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Враховуючи викладене, оскільки встановлено, що на час підписання контракту заробітна позивача, як директора КП «Пісківка тепловодопостачання», складала 6400 грн., перебував він на цій посаді з 15 грудня 2017 року по 10 січня 2019 року, і в цей період заробітна плата йому органом управління майном, тобто Пісківською селищною ОТГ, виплачена не була, КП «Бородянка тепло-водопостачання» на самофінансування так і не перейшло, що також підтвердила в судовому засіданні представник відповідача, то суд, частково задовольняючи в цій частині позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за вказаний період в сумі 81 980,94 грн. /3352,38 грн. (борг по заробітній платі з 15 по 31 грудня 2017 року: (6400 грн. : 21 роб. день) х 11 роб. днів) + 76800 грн. (борг за 2018 рік: 6400 грн. х 12 місяців) + 1828,56 грн. (борг з 01 по 10 січня 2019 року: (6400 грн.:21 роб. день) х 6 роб. днів/. При цьому при обрахуванні заборгованості по заробітній платі суд враховує розмір заробітної, який визначений у п. «а» пп. 3.1 вказаного Контракту, а саме - 6400 грн., оскільки в подальшому будь-які розпорядження щодо зміни розміру заробітної плати директора КП «Пісківка тепло-водопостачання» не виносилися і суду не надані. Також суд не приймає до уваги розпорядження виконкому ради Пісківської селищної ОТГ № 59 від 02 жовтня 2020 року, за яким позивача було звільнено з посади директора КП «Пісківка-тепловодопостачання» з 05 жовтня 2020 року, оскільки таке розпорядження було винесене після розпорядження № 02-ОС від 10 січня 2019 року, яке не скасовувалося, після 10 січня 2019 року позивач на цю посаду повторно не призначався. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Суд вважає, що вказана заборгованість по заробітній платі позивачу не була виплачена при звільненні з вини виконавчого комітету Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади, як органу управління майном, фактичне невиконання позивачем обов`язків під час перебування на посаді директора КП «Пісківка тепло-водопостачання», визначених у вищевказаному контракті, на що посилається представник відповідача як на причину невиплати заробітної плати позивачу, не може бути підставою для звільнення органу місцевого самоврядування від виплати належних позивачу розрахункових сум, а посилання на те, що нарахування заробітної плати [PERSON] , як директорові зазначеного підприємства, не відносилося до повноважень органу місцевого самоврядування, не знайшло свого підтвердження та суперечить п.1.9 зазначеного контракту, до того ж за невиконання посадових обов`язків не передбачено такого заходу впливу як невиплата заробітної плати, інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача, представником останнього суду не надано. Відповідно до абз. 3 п.2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, позивач був звільнений з 10 січня 2019 року, його заробітна плата, визначена за контрактом за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, становила 12800 грн. (6400 грн.х2), тому середньоденна заробітна плата позивача становить 297,67 грн. /12800 грн. : 43 робочих дні, фактично відпрацьованих у листопаді та грудні 2018 року/. Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку становить: з 11 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 244 робочих дні, за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 251 робочий день, за період з 01 січня 2021 року по 17 травня 2021 року (в межах заявлених позовних вимог) - 91 робочий день, загалом період затримки розрахунку, з урахуванням заявлених позовних вимог, становить 586 робочих днів /244 р.д. + 251 р.д.+91 р.д./. Оскільки позивачу при звільненні з вини відповідача не були виплачені всі належні суми, спір щодо розміру таких сум відсутній, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 січня 2019 року по 17 травня 2021 року, що належить до виплати позивачу, становить 174434,62 грн. /586 дн. х 297,67 грн./. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримку розрахунку за вказаний період в зазначеній сумі 174 434,62 грн. При цьому суд вважає, що стягнення даних коштів здійснюється в межах позовних вимог, оскільки загальна сума позову становить 600 634 грн. і збільшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку відбулося внаслідок визнання судом датою звільнення позивача з роботи 10 січня 2019 року, а не 1 жовтня 2020 року, як він зазначав в позовній заяві. Так як підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку у більшому розмірі суд не вбачає, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1445,31 грн., а також в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1207,04 грн. (1% від 174 434,62 грн. = 1744,35 грн. - 1445,31 грн. = 299,04 грн. + 908 грн.).

Outcome: partial