Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, яким просила суд визнати з нею, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на домоволодіння, яке складається з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., (за виключенням самовільно забудованого житлового будинку готовністю 26% під літ. «Б»), з господарськими будівлями і спорудами, літ «В»- сараю, літ «Г» - вбиральні, № 1-2 - огорожі, І- цистерни, ІІ - брукування, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.05.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху, заявнику надано строк на усунення виявлених недоліків. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання., задоволено клопотання позивача, витребувано спадкову справу заведену до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача - адвокат Гарчева Л.М. подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області подав заяву від 17.01.2019 року № 02-24-66 про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні (ч.3 ст. 200 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позову і можливість його задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, за життя [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 3 особовий рахунок [NUMBER] Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області належало домоволодіння, яке складається з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., (за виключенням самовільно забудованого житлового будинку готовністю 26% під літ. «Б»), з господарськими будівлями і спорудами, літ «В»- сараю, літ «Г» - вбиральні, № 1-2 - огорожі, І- цистерни, ІІ - брукування, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] є дружиною [PERSON] Зі змісту спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON] .. 09.11.2018 року державним нотаріусом Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у вигляді вищевказаного домоволодіння, за відсутності державної реєстрації права власності за спадкодавцем. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на спірне домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, після його смерті це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. В силу статті 267 ЦПК України суд вважає необхідним встановити порядок виконання судового рішення після набрання ним законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved