Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У травні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - позивач, ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у них на обліку перебуває [PERSON] , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Відповідачу була призначена пенсія та надбавка до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатних членів сім`ї: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак за результатами перевірки встановлено, що станом на 01.04.2013 утриманці [PERSON] та [PERSON] досягли 18 років, тобто відпали підстави для виплати пенсії відповідачу. Так, після приведення матеріалів пенсійної справи відповідачки у відповідність до норм чинного закону було визначено вірний розмір пенсії та розраховану суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законом. Оскільки відповідач отримав переплату в сумі 17052,72 грн., в добровільному порядку відповідач зазначені кошти не повернув, ГУ ПФУ в м. Києві просить стягнути з [PERSON] зазначену суму безпідставно отриманих грошових коштів. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2020 було відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач у встановлений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не надав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває [PERSON] , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року. Згідно розрахунку ГУ ПФУ в м. Києві на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A2393 за Дорученням № Д N/A2393 за період, який здійснюється виплата (утримання), а саме квітень 2013 року по січень 2016 року у відповідача виникла переплата пенсії у розмірі 17052,72 грн., що сталося внаслідок неврахування при здійсненні позивачем пенсійних виплат, що утриманці [PERSON] та [PERSON] досягли 18 річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто системний аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що правильність виконаних пенсійним фондом розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, а механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. До подібних висновків дійшли колегії суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постановах: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17) та від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц). Враховуючи, що під час розгляду справи на підставі наявних в ній доказів установлено те, що виплата відповідачу пенсії понад розмір, визначений законом сталася внаслідок помилки з боку органу Пенсійного фонду, суд дійшов висновку про те, що така переплата поверненню не підлягає відповідно ч. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України. За таких обставин позов ГУ ПФУ в м. Києві задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed