Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком зазначений відповідач по справі. Зараз відносини з відповідачем припинені. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ході слухання справи позивачка уточнила свої вимоги та в остаточній редакції просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому уточнені позовоні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явився, за невідомих суду причин, про чс та день слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з'ясувавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 20 липня 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 382. Від шлюбу, сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 09 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис про народження № 748 від 09.12.2002 року, батьками якої в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 18 лютого 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис про народження № 133 від 18.02.2008 року, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки з місця проживання, виданої ПП «Ваш двір», за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], 1983 року народження, разом із дітьми: [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2008 року народження. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved