Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] підприємства «Борщагівка» про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що у березні 2015 року, вона звернулась до Києво -Святошинського районного суду із позовом до [PERSON] підприємства «Борщагівка» про визнання протиправною бездіяльність та зобовязати надати інформацію на запит від 18.03.2015 року за вхідним №10, про виникнення боргу в розмірі 7 410,20 грн., конкретно: в яких місяцях, роках та по яким послугам або вказати про те, що по квартирі [PERSON] заборгованості станом на 01.02.2015 року не існує та надати рахунки по кожному місяцю окремо згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово- комунальні послуги». Києво - Святошинський районний суд Київської області позов [PERSON] до КП «Борщагівка» постановою від 28.04.2015 року у адміністративні справі № 369/3347/15-а задовольнив, та зобовязав Відповідача надати [PERSON] запитувану інформацію на запит від18 березня 2015 року за вхідним № 10 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» про виникнення боргу в розмірі 7410,20 грн. (додаток 1). Отже, постанова Києво-Святошинського районного суду від 28.04.2015 року набрала чинності 12.05.2015 року та не була скасована, за таких обставин у Позивача виникло цивільне право на відшкодування немайнової моральної шкоди. Неправомірними діями підприємницької практики Відповідачем було завдано Позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали на протязі 2004 - 2016 років, що привело до втрати здоровя, стала інвалідом 2-ої групи, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні. Також спричинено матеріальних витрат (збитків) в розмірі 7 410,20 грн. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Отже, наслідки правопорушення, вчинені агресивними неправомірними діями підприємницької практики Відповідачем, постали для Позивача, як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності. Одночасно, доводить до суду те, що на момент звернення позивача з цим позовом відповідач не надав інформації про понесені витрати підприємством на суму 7 410,20 грн. внаслідок чого викликало появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили позивачу моральні страждання, оскільки відповідач не бажав провести звірку розрахунків та не бажав визнати переплату. Розмір моральної (немайнової) шкоду, вона оцінює в сумі 50 000,00 грн., як обєктивне зображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою. Майнову (матеріальну) шкоду що складає 7 410,20 грн. що продовжується після набрання чинності рішення суду від 28.04.2015 року у справі № 369/3347/15-а, за надумані послуги станом на 01.02.2015 року. На підставі вищевказаного просила суд стягнути з [PERSON] підприємства «Борщагівка» на користь [PERSON], спричиненої моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000,00 грн. та стягнути з [PERSON] підприємства «Борщагівка» на користь [PERSON], спричиненої майнової (матеріальної) шкоди в розмірі 7 410,20 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що неправомірними діями Комунальне підприємство «Борщагівка», спричиняло їй моральні та фізичні страждання, які вона зазнавала на протязі майже дванадцяти років, починаючи із 01.01.2004 року по даний час, у звязку з його протиправною поведінкою до неї, яка полягала в наступному: По перше - Відповідач своїми протиправними діями зібрав недостовірну інформацію про те, що начебто вона має «борг» по своїй квартирі за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 410,20 грн. та 32 871,18 грн. До того ж, їй невідоме походження «боргу» в розмірі як 32 871,18 грн. та і в розмірі 7410,20 грн. станом на 01.02.2015 року. Вказаний так званий «борг» Відповідач поширював третім особам, в наслідок чого вона була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Так, апеляційний суд Київської області рішенням від 30 липня 2015 року у цивільній справі № 22ц-780/4249/15 за її позовом до КП «Борщагівка» розглядав її апеляційну скаргу щодо недостовірної зібраної та поширеної інформації КП «Борщагівка» про «борг» в розмірі 7 410,20 грн. та 32 871,18 грн. по її квартирі, в звязку з цим апеляційний суд визнав недостовірною інформацією про наявність «боргу» [PERSON] перед комунальним підприємством «Борщагівка» станом на 01.10.2014 року у розмірі 32 871,18 грн. поширену ним до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво -Святошинського району Київської області та суд зобовязав КП «Борщагівка» спростувати недостовірну поширену інформацію шляхом відкликання довідки від 16.10.2014 року за № 299/1. Однак, КП «Борщагівка» відмовилось виконувати рішення апеляційного суду від 30 липня 2015 року у цивільній справі № 22ц-780/4249/15, в частині спростування недостовірної інформації, шляхом знищення в бухгалтерському обліку КП «Борщагівка» «боргу» в розмірі 7 410,20 грн. по її квартирі на її офіційне звернення. Таким чином, було порушено її право на отримання інформації, зокрема, в яких місяцях та роках значиться в бухгалтерських документах КП «Борщагівка» борг в розмірі 7420,10 грн. по її квартирі. Про вказаний факт стверджує відповідь КП «Борщагівка» за № 313 від11.08. 2015 року. По друге - КП «Борщагівка» своєю бездіяльністю не виконало постанови Києво - Святошинського районного суду від 28.04.2015 року у адміністративній справі № 369/3347/15-а, протягом пяти днів з дня набрання чинності рішення суду, зокрема, не надало документів на її запит про виникнення по її квартирі «боргу» в розмірі 7 410,20 грн. станом на 01.02.2015 року, тобто конкретно по місяцях, роках та по видах послуг. Своєю протиправною поведінкою КП «Борщагівка» порушило її право знати достовірну, точну інформацію про відсутність або наявність «боргу» в бухгалтерських документах КП «Борщагівка» по її квартирі. Про вказаний факт стверджує її заява, яка була зареєстрована на підприємстві за вхідним № 130 від 02.06.2015 р. По третє - Відповідач своїми протиправними діями, без укладеного договору та без проведення звірки розрахунків за надані або ненадані послуги зі нею, продовжує збирати недостовірну інформацію про «борги» по її квартирі у формі повідомлень. Невідомі особи кинули у її поштовий ящик повідомлення про «борг» в розмірі 9583,28 грн. по її квартирі станом на 01.09.2016 року, якого невідоме походження, в наслідок чого КП «Борщагівка» своєю протиправною поведінкою порушує її право знати достовірну, точну інформацію про надані послуги, їх вартість та своєчасно оплачувати. Про вказаний факт стверджує повідомлення КП «Борщагівка» за серпень 2016 року на суму 9583,28 грн. та за липень на суму 9471,06 грн., (додаток 5). По четверте - 07.09.2016 року директор КП «Борщагівка» [PERSON] та головний бухгалтер Тарасюк в черговий раз, в прийомний день та час, не бажали виконати постанову Києво -Святошинського районного суду у адміністративній справі за № 369/3347/15-а, зокрема, відмовили надати їй правовстановлюючі документи, щодо виникнення так званого «боргу» по її квартирі в розмірі 7 410,20 грн. станом на 01.02.2015 року, а також не бажали розглянути її запит та підписати Акт розрахунків складений нею станом на 01.10.2016 р., тобто не бажали визнати переплату по її квартирі в розмірі 630,00 грн. До того ж, головний бухгалтер Тарасюк заявила, що у неї є наказ по КП «Борщагівка» про взяття на баланс будинку в якому вона мешкає та взяття на баланс артезіанську свердловину, але відмовила надати з цими документами ознайомитись. Про вказаний факт стверджує її запит від 07.09.2016 року, який був зареєстрований в КП «Борщагівка» за вх. № 144 від 07.09.2016 р. Враховуючи перелічені факти, вина Відповідача полягає в тому, що він на протязі восьми років, неправомірними діями підприємницької практики було завдано їй немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у моєму житті: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні, які надані суду та приєднані до матеріалів справи № 369/5781/16-ц. Вона, має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, через понесені душевні страждання, що проявились в ушкоджені здоровя, в звязку з протиправною поведінкою Відповідача. Розмір моральної (немайнової) шкоди, вона оцінює в сумі 50 000,00 грн., як обєктивне відображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями (бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою Відповідачем, яка заборонена в Україні та відшкодовується на законних підставах. Тому на підставі вищевказаного просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на те, що: по-перше: комунальне підприємство добровільно виконало рішення суду від 28.04.2015р. по справі № 369/3347/15-а, а саме листом від 19.05.2015 року № 118 з додатками надано відповідь [PERSON] про що свідчить опис та повідомлення про вручення. З моменту надання відповіді по сьогоднішній день від [PERSON] не надходило на адресу КП «Борщагівка» зауважень щодо неточності відповіді чи неповноти. По-друге: з моменту винесення рішення по сьогоднішній день на адресу комунального підприємства не надходили документи з приводу відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду а також не було жодного документу відділу Державної виконавчої служби про те, що рішення суду не виконано. Щодо нібито завдання [PERSON] моральної шкоди яка призвела до втрати здоровя, та матеріальних збитків то дані твердження є безпідставними, оскільки лікуватись позивачка почала із 02.11.2015 року а рішення суду виконано ще у травні 2015 року. Тож причинний звязок між предметом позову та хворобою позивачки відсутній. Крім того позивачка не надала будь-яких лікарських чи консультативних висновків про те, що нібито невиконане на її думку рішення суду призвело втрати здоровя та інвалідності. В зв'язку із вищевикладеним представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з вимог ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивач,ставлячи питання про відшкодування майнової шкоди, не надав до суду жодного доказу на підтвердження того факту що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Посилання позивача на ті обставини, що відповідач змушував його сплачувати комунальні послуги є безпідставними, поскільки з даного приводу суду також не було надано жодного доказу. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Як вбачається із матеріалів справи, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а року позов [PERSON] був задоволений та зобов»язав відповідача надати [PERSON] відповідь на запитувану інформацію у заяві від 18 березня 2015 року за № 10. Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а набрала законної сили станом на 12 травня 2015 року. На підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від було видано виконавчий лист від 28 квітня 2015 року про зобов»язання КП «Борщагівка» надати [PERSON] обґрунтовану інформацію на запит від 18 березня 2015 року за вхідним № 10 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» про виникнення боргу в розмірі 7\~410, 20 грн. Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а, яка набрала законної сили, на даний час не є виконаною. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких, та яких обставин, та якими діями (бездіяльнгістю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Таким чином з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивач зазнала душевних страждань, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому була вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв'язку із не наданням їй інформації, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п»ять тисяч) грн. та стягнути цю суму з відповідача КП «Борщагівка» на користь позивача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з засад розумності та справедливості і з урахуванням конкретних обставин справи вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п»ять тисяч) гривень. Однак, позивачем не довено, що моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у житті останньої, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали саме на протязі 2006 2016 років, та що саме дані страждання призвели до втрати здоров»я, внаслідок чого позивач стала інвалідом 2-ої групи. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: partial