Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач просив суд зобовязати відповідача [PERSON] повернути йому правовстановлюючі документи та оригінал технічного паспорту на склад № 17, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна; визнати за позивачем право власності на склад № 17, що розташований за адресою:м. Дніпропетровськ, узвіз Калініа та на земельну ділянку, на якій розташований склад № 17, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав у [PERSON] 63/100 частки житлового будинку № 17, що знаходиться в м. Дніпропетровську, Калініна узвіз. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.2013 року, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON],[PERSON] придбав у [PERSON] 37/100 частки житлового будинку за № 17, що знаходиться в м. Дніпропетровську, узвіз Калініна. Відповідно до договору підряду № 12/ДП-СМР-13 від 12.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та приватним підприємством фірмою «МЛАД», останній взяв на себе зобовязання щодо виконання будівельних робіт за адресою: м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, № 17. Земельна ділянка загальною площею 0,0770 га кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:07:481:0051, була передана у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, № 17. Таким чином, [PERSON] за власні кошти здійснив будівельні роботи, щодо створення нової будівлі, а саме складу, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, узвіз Калініна, 17. Відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання щодо оформлення права власності за [PERSON]В, на спірне нерухоме майно, однак зобовязання не виконав та ухиляється від зустрічей з позивачем та утримує у себе правовстановлюючі документи. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов?язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.2 ст.205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.220 ЦК України, у випадку, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.І та ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги щодо зобов?язання відповідача [PERSON] повернути правовстановлюючі документи. На підставі викладеного,

Outcome: partial