Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У травні 2015 року Прокурор Іллічівського району м.Маріуполя звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, спричинило шкоду інтересам держав у вигляді бюджетних витрат на перебування потерпілої [PERSON] у КЗ «Міська лікарня №2» з 03.11.2012 року по 10.12.2012 року, що надходили з джерела фінансування КЗ «Міська лікарня №2»- Управління Охорони здоров'я Маріупольської міської ради на загальну суму 3732,75грн. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Маріупольської міської ради шкоду, завдану державі вчиненим кримінальним правопорушенням в сумі 3732,75грн. Прокурор Іллічівського району м.Маріуполя в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Маріупольської міської ради Наливай О.С., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. У відповідності до ч.1 ст.1206ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Судом встановлено, що [PERSON], будучи старшим майстром виробничої ділянки № 4 цеху №120 ПАТ «Азовзагальмаш», 03 листопада 2012 року о 15-00год. надала завдання малярам [PERSON] та [PERSON] на фарбування всередині критого вагону, кресл. №1807.000.01. з використанням дерев'яної приставної драбини, при цьому не проконтролювавши її відповідність вимогам законодавства з охорони праці. В результаті чого [PERSON] фарбувала внутрішню частину даху вагону сидячи на дерев'яній приставній драбині, яка не відповідала вимогам нормативно-правових актів з охорони праці, в частині відсутності на нижніх кінцях сходів башмаків з нековзного матеріалу. В процесі фарбувальних робіт, на підлозі вагону накопичився конденсат фарби, внаслідок чого, драбина під вагою [PERSON] посунулась по підлозі вагону та впала разом із нею, що призвело до травмування [PERSON] При виконанні вказаних дій [PERSON], будучи старшим майстром, порушила вимоги діючого законодавства про охорону праці. В результаті допущених [PERSON] порушень вимог законодавства про охорону праці [PERSON] при проведенні робіт з фарбування стін критого залізничного вагону, а саме при падінні з дерев'яної драбини були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 12 (дванадцятого) грудного хребця першого ступеня, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я на термін понад двадцять один день і знаходяться в прямому причинно-слідчому зв'язку з наступившими подіями. Вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 08.02.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.272 ч.1 КК України, і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок суду у справі про кримінальне правопорушення обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення кримінального правопорушення відповідачки та її вина у вчиненні кримінального правопорушення встановлені і не підлягають доказуванню в наданій справі. Згідно довідки КП «Маріупольська міська лікарня №2» від 16.02.2015 року №2 фактичні витрати на утримання [PERSON], яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ Маріупольська міська лікарня №2» з 03.11.2012 року по 10.12.2012 року, склали 3732,75грн. за 37 ліжко-днів, в тому числі медикаменти- 133,83грн., обслуговування- 1921,38грн., нарахування- 697,56грн., господарські витрати- 979,98грн. Вартість одного ліжко-дня 100,88грн. Відповідно до довідки КП «Маріупольська міська лікарня №2» №307/01-20 від 28.05.2015 року, відносно фактичних витрат, вказаних у довідці №2 від 16.02.2015 року на утримання [PERSON], в розмірі 3732,75грн. за 37 ліжко-днів (листопад- 28 л/днів, грудень- 9л/днів): медикаменти- 133,83грн. (листопад- 3,24грн. за 1 л/день, грудень- 4,79грн. за 1 л/день), обслуговування- 1921,38грн., враховуючи в себе нараховану заробітну плату обслуговуючого персоналу: лікаря, медичної сестри, молодшої медичної сестри (листопад- 47,76грн. за 1 л/день, грудень- 64,90грн. за 1 л/день), нарахування- 697,56грн., відрахування у пенсійний фонд в розмірі 36,3%, нараховані на заробітну плату обслуговуючого персоналу (листопад- 17,34грн. за 1 л/день, грудень- 23,56грн. за 1 л/день), господарські витрати- 979,98грн., враховують у сеюе витрати на оплату енергоносіїв (тепло, вода, електроенергія), комунальні послуги (вивіз сміття, дезінфекція), харчування, (листопад- 24,36грн. за 1 л/день, грудень- 23,56грн. за 1 л/день). Джерело фінансування КП «Маріупольська міська лікарня №2» є міський бюджет. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідачки [PERSON] Маріупольська міська рада понесла витрати на лікування потерпілої від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідачку [PERSON] За таких обставин, суд прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог, та з відповідачки на користь Держави України в особі Маріупольської міської ради Донецької області підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування потерпілої в розмірі 3732,75грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved