Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У травні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із уточненим і подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2015року був розірваний. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] народження, який проживає з позивачкою. Позивачка зазначала, що дитина знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати сина, остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше, ніж 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2016року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою позовні уточнені вимоги підтримала, просила розгляд справи провести у її відсутність (а.с.19). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити. (а.с. 20). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2015року був розірваний (а.с.5). Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком малолітнього [PERSON], [INFO] народження, що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.6). Малолітній [PERSON], [INFO] народження проживає разом з позивачкою, що не заперечувалось відповідачем. Із пояснень позивачки, викладених у позовній заяві, встановлено, що відповідач працює та отримує щомісячно заробітну плату. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка, посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, починаючи з , але не менше, ніж 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2016року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 25 травня 2017року. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню частково, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 травня 2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] року. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення аліментів за минулий час, а саме з листопада 2016 року, то суд вважає, що дані вимоги задоволенні не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, остання суду не надала. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 640,00грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial