Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) суму страхового відшкодування у розмірі 18 041,24 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2017 року о 10 год. 45 хв. [PERSON] на просп. С. Бандери, 22-Б в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Ford С-Мах», д.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Факт вини [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року. Автомобіль «Infiniti QX70» д.н. [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Позивач сплатив страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 18041,24 грн. Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 18041,24 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що пошкодження застрахованого автомобіля після ДТП налічували пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони. У Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.11.2017 року описані пошкодження, які не пов`язані із ДТП від 22.11.2017 року по проспекту Бандери за участю автомобілів Ford S-Max та Infiniti QX70. Крім того, вартість ремонт них робіт застрахованого автомобіля була розрахована без повідомлення відповідача, що унеможливило його надати свої заперечення стосовно даних пошкоджень, які були виявленні під час огляду. Так як позивач не надав належних доказів настання пошкодження внаслідок ДТП, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу просив без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Як передбачено ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. гр. [PERSON] в м. Києві по пр. С.Бандери, 20-Б, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Водій [PERSON] порушивши п.п. 1.5, 2.3 «б», 13.1 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 14.02.2018 року у справі №756/16191/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.10.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідності в межах санкції вказаної статті (а.с. 36-39). У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] були завдані матеріальні збитки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Умовами укладеного між позивачем та [PERSON] договору визначено страховий випадок як подію, яка відбулась внаслідок ДТП, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату. Як встановлено у ході розгляду даної справи, обидва учасника ДТП, яка відбулася 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. в м. Києві на пр . С. Бандери, 20-Б, а саме, [PERSON] та [PERSON] , підтвердили дані про пошкодження транспортних засобів у ДТП без будь-яких заперечень, що дає підстави вважати характер та обсяг пошкодження автомобілів такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Так, після ДТП зафіксовані такі пошкодження автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] як, пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони. У цей же день, 22.11.2017 року, [PERSON] , який є власником автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] (а.с. 31), звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із Заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО серії АМ №120991 (а.с. 24-26). За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Дійсно, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно з рахунком № [NUMBER] від 22.11.17 р. (а.с.32) та Страховим актом № UА2017112300013/L02/02 від 08-12-2017 р. (а.с. 34), сплатило страхове відшкодування [PERSON] розмірі 18 041,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9349 від 11 грудня 2017 р. (а.с. 35). Проте, як вбачається із Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.11.2017 року та Рахунку № [NUMBER] від 22.11.2017 року, автомобіль марки «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] налічує пошкодження саме передньої частини вказаного автомобіля із заміною бокового скла, відмінні від тих, які зафіксовані після ДТП, яка відбулася 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. в м. Києві на пр. С.Бандери, 20-Б, а саме, пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. [NUMBER] за пошкодження, здобуті не під час ДТП, винним у якій є відповідач. Отже, право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування у позивача не виникло, так як фактично страховик здійснив виплату власнику застрахованого автомобіля за пошкодження, вини відповідача у заподіянні яких немає. Враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача кошти судового збору відсутні.

Outcome: dismissed