Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ЗАКОТНЕНСЬКА», в якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 17.06.2015 до договору оренди земельної ділянки від 12.12.2012 та повернути земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 3,24 га, яка розташована на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. 12.12.2012 позивач уклав з відповідачем договір оренди землі на вказану земельну ділянку строком дії на п`ять років до 19.10.2018. На підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 17.06.2015 строк дії договору оренди землі продовжено до 2028 року. Позивач зазначає, що спірна додаткова угода до договору оренди землі ним не підписувалась, оскільки він не мав наміру укладати такий договір оренди землі та бажав самостійно обробляти земельну ділянку. 02.02.2018 позивачем на адресу СТОВ Агрофірма «Закотненська» була направлена вимога про розірвання додаткової угоди до договору оренди землі за взаємною згодою сторін, в якій позивач зазначив, що не підписував додаткової угоди та не мав наміру продовжувати термін дії договору. Проте, відповідач повідомив, що додаткова угода укладена [PERSON] за дорученням позивача, однак, позивач зазначає, що вказаного доручення він не підписував та розпоряджень з цього приводу нікому не надавав. Позивач вважає, що незаконні дії відповідача порушують його право на вільне розпорядження своїм майном, оскільки наміру укладати додаткову угоду позивач не мав. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсною додаткову угоду від 17.06.2012 до договору оренди земельної ділянки від 12.12.2012, зареєстрована у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 6974984 від 19.10.2013, номер запису про інше речове право 2958647; повернути позивачу земельну ділянку № [NUMBER] , площею 3,24 га, яка розташована на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 20.08.2018 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 13.09.2018. 13.09.2018 підготовче судове засіданні відкладено до 01.10.2018 за клопотанням представника відповідача. 27.09.2018 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що після підпис наявний в додатковій угоді від 17.06.2015 до договору оренди землі від 12.12.2012, укладений між СТОВ Агрофірма «Закотненська» та [PERSON] , виконаний особисто [PERSON] та ідентичний підпису, який міститься у договорі оренди землі від 12.12.2012, укладеному між СТОВ Агрофірма «Закотненська» та [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,24 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV-ЛГ №038284, підписання якого не оспорюється позивачем. 01.10.2018 підготовче судове засіданні відкладено до 10.10.2018 за клопотанням представника відповідача. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.10.2018 підготовче судове засідання відкладено до 02.11.2018, оскільки відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце проведення судового засідання. Розпорядженням керівника апарату Новопсковського районного суду Луганської області від 25.10.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із закінченням повноважень суді Стеценко О.С. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25.10.2018 справу передано на розгляд судді Чалого А.В. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.10.2018 справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання на 02.11.2018. 02.11.2018 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2018 для оформлення клопотання. 19.11.2018 підготовче судове засідання відкладено до 18.12.2018, у зв`язку з неявкою позивача. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.12.2018 підготовче судове засідання відкладено до 14.01.2019 за клопотанням представника відповідача. 14.01.2019 підготовче судове засідання відкладено до 24.01.2019 за клопотанням представника відповідача. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.01.2019 задоволено клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта за результатами проведення експертизи. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.09.2019 поновлено провадження у справі, у зв`язку надходженням висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи, підготовче судове засідання призначено на 10.10.2019. 10.10.2019 підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі в нарадчій кімнаті по цивільній справі ЄУ №420/1113/19. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 18.11.2019 року. 18.11.2019 судове засідання відкладено до 23.12.2019, у зв`язку з неявкою представника відповідача. 23.12.2019 судове засідання відкладено до 23.01.2020, за клопотанням представника відповідача. 23.01.2020 судове засідання не відбувалось, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці. Розгляд справи призначено на 03.03.2020. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.03.2020 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі №145/2047/16-ц. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.08.2020 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 21.09.2020. 21.09.2020 судове засідання відкладено до 21.10.2020, у зв`язку з неявкою представника позивача та відповідача. 21.10.2020 судове засідання відкладено до 21.11.2020 за клопотанням представника позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення, надав пояснення згідно обставин, викладених у позові. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9694768 від 20.09.2013 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,242 га, кадастровий номер 4423382000:10:003:0077, розташованої на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛГ №038284 від 10.02.2002. 12.12.2012 між [PERSON] та СТОВ АФ «Закотненська» був укладений договір оренди зазначеної вище земельної ділянки, строком дії на п`ять років. 17.06.2015 року між [PERSON] та СТОВ АФ «Закотненська» до вказаного договору оренди землі укладена додаткова угода, при цьому відповідно до змісту висновку експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/7/7-133-е від 23.08.2019 підпис від імені [PERSON] , розташований у розділі «Орендодавець» у графі «Від Орендодавця» у додатковій угоді до договору оренди землі б/н від 12.12.2012 року, укладеній 17.06.2015 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗАКОТНЕНСЬКА», щодо користування земельною ділянкою загальною площею 3,24 га, виконано не [PERSON] , а іншою особою без наслідування підпису [PERSON] . Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України). Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. При вирішенні даного цивільного позову суд керувався висновком Великої Палати Верховного Суду України в справі № 145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року. В змісті якого чітко зазначено, що у разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц. На підставі зазначеного, оспорювана\~ [PERSON] \~додаткова угода до договоруоренди фактично є неукладеною, підставидля визнання їїнедійсноювідсутні, а тому не застосовуються положеннястатті 216 ЦК України. При цьому, суднаголошує, що у цьому випадку ефективним способом захисту права для позивача як власника земельної ділянки є усунення перешкод в користуванні належним йому майном земельною ділянкою, зокрема, шляхом покладення обовязку на особу, яка утримує її у себе, повернути її позивачу. Відмовляючи в задоволенні позову\~\~ [PERSON] до СТОВ «АГРОФІРМА «ЗАКОТНЕНСЬКА» про визнання недійсним договору оренди землі та повернення об`єкта оренди повністю, суд виходить із засад судового захисту цивільного права та інтересу, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed