Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду\~\~із вищевказаною позовною заявою, просила суд стягнути із [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі\~\~-517599,12 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2003 року, відповідач зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 09.10.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач з серпня 2010 по травень 2016 року аліменти не сплачував і допустив значну заборгованість. Позивач у судове засідання не зявилась, попередньо надавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, позов визначали частково, не заперечували проти стягнення пені в сумі 2242,78 грн. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2003 року, зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 09.10.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.07.2016 позов [PERSON] задоволено частково. Визначено розмір аліментів, які необхідно стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON], [INFO], твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. на місяць, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 17.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття 16.09.2020. Незважаючи на обов'язок сплати аліментів, відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 22.02.2015 у розмірі 2025,80 грн. (за період з 18.08.2010 по 22.02.2015), та станом на 17.03.2016 у розмірі 6188,85 грн. (за період з 23.02.2015 по 17.03.2016). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тобто пеня може нараховуватись тільки на ту суму заборгованості, яка виникла після 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість по аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому співвідношенні. Якщо боржник в цей час не працював заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно довідки Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ станом на 01 лютого 2015 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.02.2015 у розмірі 2025,80 грн. (за період з 18.08.2010 по 22.02.2015), та станом на 17.03.2016 у розмірі 6188,85 грн. (за період з 23.02.2015 по 17.03.2016) (а.с. 38-41). [PERSON] не надав суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин, оскільки відповідно до ст.180\~СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.196 ч.1 СК України якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день\~\~прострочення. У правовій позиції, висловленій\~\~ Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, зазначено порядок нарахування пені за несплату аліментів, а саме: оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України\~\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, розмір неустойки (пені) необхідно розраховувати не з загальної суми боргу, а нараховувати на щомісячну заборгованість, починаючи з дня її виникнення по день добровільного погашення боргу або на день стягнення. Сума боргу за попередній місяць не додається до розрахунку неустойки (пені) за наступний місяць. Тобто неустойка (пеня) нараховується на щомісячну суму заборгованості. З врахуванням вище викладеного, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром неустойки (пені) та вважає правильним розміром неустойки (пені) помісячно (розмір аліментів (нараховано до сплати) сплачена сума = заборгованість по сплаті аліментів в поточному місяці : 100% * кількість днів у місяці = розмір пені), що підлягає до стягнення з відповідача за розрахунком, наданим відповідачем. Таким чином загальна сума пені за період з 18.08.2010 по 22.02.2015 та з 23.02.2015 по 17.03.2016 складає 2242,78 грн. та підлягає стягненню зі [PERSON] на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial