Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому з даним позовом він змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від Вапнярської селищної ради надійшла заява, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, позов визнає, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином покійної [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12 листопада 1957 року (а.с.9). Згідно довідки № 746 від 20 червня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлової квартири, свідоцтво про право власності на житло виданий органом по приватизації при Вапнярському комбінаті хлібопродуктів від 01.02.1994 року, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем залишився : син [PERSON] , який на час смерті [PERSON] проживав та продовжує проживати в успадкованій квартирі. [PERSON] фактично прийняв спадщину на протязі шести місяців після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 1994 року, квартира розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному (а.с.11). Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 125 від 10 травня 2019 року виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Органом по приватизації при Вапнярському комбінаті хлібопродуктів 01.02.1994 року, на підставі розпорядження № 11 від 01.02.1994 року, зареєстровано КП Могилів-Подільським МБ БТІ 01.02.1994 року (а.с. 15). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 108/0231 від 12 квітня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 16). Згідно повідомлення\~Томашпільської державної\~нотаріальної контори\~№ 153/0116\~від 22\~травня 2019\~року спадкова\~справа після\~померлої [INFO] [PERSON] \~не заведена (а.с. 23). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК України 2003 року. Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Приватбанк № 0.0.1355623555.1 від 17 травня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved