Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У травні місяці 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] , треті особи: Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, Виробничо-ремонтне житлово експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, про визнання наймачем житлового приміщення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що разом зі своєю матірю, [PERSON] та дідом, [PERSON] вона проживала в [INFO]. В 2009 році її мати, [PERSON] померла. Відповідно до рішення виконавчого комітету АНД районної у м. Дніпропетровську ради № 67/1 від 19.03.2010 року «Про надання неповнолітній дитині [PERSON], 15.05.1995 року статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначення піклувальника, було визначено її місце проживання за адресою: [INFO] та визначено її право користування житлом. Крім неї, в квартирі зареєстровані ще дві особи: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1988 року. [PERSON] є наймачем вказаної вище квартири, проте тривалий час в квартирі не проживає, жилою площею квартири не користується, [PERSON] змушена нести тягар утримання квартири. [PERSON] був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте в 2013 році з місць позбавлення волі звільнився, з того часу додому не зявлявся, жилою площею квартири не користується. Так, як відповідачі більше 6 місяців в квартирі не проживають, позивач просить їх визнати такими, що втратили право користування жилою площею квартири [ADDRESS], визнати себе наймачем зазначеної квартири. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник [PERSON] просив в позові відмовити. Суду пояснив, що [PERSON] дійсно не проживає у спірній квартирі, оскільки позивач чинить йому перешкоди у володінні та користуванні нею: до квартири не впускає, створює перешкоди у володінні та користуванні жилим приміщенням. Наразі відповідач проживає у своєї сестри, яка за ним доглядає. [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки судові не повідомив. Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада в судове засідання свого представника не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у його відсутність. Виробничо-ремонтне житлово експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська свого представника в судове засідання не направила, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету АНД районної у м. Дніпропетровську ради № 67/1 від 19.03.2010 року «Про надання неповнолітній [PERSON], [INFO] статусу дитини , позбавленої батьківського піклування та призначення піклувальника, було визнано право користування [PERSON] квартирою № 2 в будинку № 6 по вул.. Михайлівська у м. Дніпропетровську. Відповідно до довідки КЖЕП № 19 від 08.12.2014 року № 3998, в квартирі [ADDRESS] крім [PERSON] зареєстровані ще дві особи: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Мати позивача - [PERSON], яка була зареєстрована у вказаному вище приміщенні померла 08.06.2009 року. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] несе всі обовязки наймача квартири: здійснює поточні ремонти, сплачує за комунальні послуги. Вказана обставина підтверджується показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідки зазначили, що [PERSON] добровільно виселився зі спірної квартири в 2002 році, за комунальні послуги не сплачує. проживає [INFO], в будинку, який йому залишився в спадок після померлих батьків. Що стосується позивача, то на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, за нею була закріплена квартира [ADDRESS], як за дитиною, позбавленою батьківського піклування. Неповнолітня [PERSON] була зареєстрована разом з матірю у вказаній вище квартирі, де проживала разом з нею до дня її смерті. Після смерті матері у 2009 році, місце проживання [PERSON] було визначено разом з піклувальником, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Наразі [PERSON] проживає у спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Що стосується [PERSON]. то їм відомо, що він був засуджений, відбував покарання в місцях позбавлення волі, додому не повертався. Свідки : [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] не проживає в квартирі, оскільки його туди не впускає онука, [PERSON] та іншого житла у нього немає. [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] доводиться їй рідним братом. В 2002 році її брат, [PERSON] разом з дочкою, [PERSON] та онукою, [PERSON] тимчасово переїхали до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для того, щоб зробити ремонт у спірній квартирі. В 2009 році [PERSON] померла, піклувальником [PERSON] було визначено [PERSON] Відразу після смерті дочки, [PERSON] та [PERSON] вигнали з квартири [PERSON] та зараз він змушений проживати у своїх родичів, де його приймуть, власного житла не має. Відповідно до ч.ч. 1ст.64 ЖК України, члени сімї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сімї наймача можу бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї , які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням , якщо при вселенні між цими особами , наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України , вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сімї наймача ( ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Статтею 65 ЖК України встановлено, що особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї , які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] постійно проживала в [INFO], після смерті своєї матері з 2009 року виконувала обовязки наймача квартири. Відповідно до ст. 71 ЖК України. при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї , за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Та обставина, що позивач не впускає [PERSON] до житлового приміщення спірної квартири чи чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, не підтверджується жодними доками. Так, як [PERSON] з 2002 року ( більше шести місяців) не проживає на житловій площі квартири [ADDRESS], суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею квартири. Згідно п.7 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у разі взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі на певний строк чи довічне позбавлення волі- протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання . якщо в цьому будинку (квартирі) залишилися проживати інші члени сімї. Відповідно до довідки Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 30.10.2015 року № 5/4354, [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений до 5 років позбавлення волі 11.07.2008 року та відбував покарання в Божівській виправній колонії, звідки вибув по місцю проживання 04.02.2013 року. Відповідно до показів свідків [PERSON], [PERSON]С, їхній брат, [PERSON] з часу його засудження додому не зявлявся, квартирою не користується, за комунальні послуги не сплачує. Оскільки [PERSON] більше шести місяців не проживає в [INFO], суд вважає його таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири. Оскільки відповідачі втратили право користування жилим приміщенням, суд вважає, що договір найму слід змінити, визнавши [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS]. а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved