Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У червні 2016 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 серпня 2008 року [PERSON], що народився у м. Запоріжжі 29 квітня 1953 року, ІПН [NUMBER], паспорт: СВ 302612, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 25.01.2001 р., [PERSON], що народилась в м. Бікін Хабаровського краю 02.08.1958 року, ІПН [NUMBER], паспорт: СВ 115438. виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 18.03.2000 р. та [PERSON], що народився в м. Запоріжжі06 вересня 1979 року, ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 01.07.1997 року, передали у власність на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2679, [PERSON], що народився в м. Дніпропетровськ 26 грудня 1984 року, ІПН [NUMBER]. [NUMBER], виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26.01.2001 року, квартиру за № 9 у будинку за № 81, що на вулиці Грязнова у місті Запоріжжі, загальною площею 66,6 м , житловою площею 46,5 кв. м. Пунктом 4.1. Договору Позивачеві надані гарантії, що квартира до укладення договору нікому іншому не відчужена, у спорі та під заставою, в тому числі податковою, не перебуває, правами третіх осіб як в Україні, та і за її межами не обтяжена, не внесена до статутного капіталу господарських товариств, прихованих недоліків не має. Відповідно до п.1.3. Договору під забороною (арештом) відчуження згідно з Витягом, виданим з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 05.08.2008 року за № 20084008 квартира не перебувала. В розумінні діючого законодавства України, нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу квартири, на підставі котрого і було передано у власність спірну нерухомість, являє собою правовстановлюючий документ, тобто, документ, що підтверджує виникнення та перехід речових прав на нерухомість у одних осіб та припинення - у інших. 11.02.2016 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора Запорізького міського управління юстиції з заявою (за реєстровим номером 15596888) про державну реєстрацію прав власності на квартиру, що розташована м. Запоріжжя, вул. Грязнова. [ADDRESS]. 04.03.2016 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно Запорізького міського управління юстиції, [PERSON], розглянувши зазначену вище заяву та встановивши, що заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна за попереднім власником, виніс Рішення №28598095, яким відмовив у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована: [ADDRESS], за [PERSON]. Тому позивачеві лише у березні 2016 року стало відомо про наявність арештів, накладених державною виконавчою службою у 2011 р., 2012 р. та 2014 р. на квартиру [ADDRESS], що перейшла у власність [PERSON] у 2008 році за договором купівлі-продажу. Згідно державного реєстру прав власності та обтяжень на нерухоме майно, Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ в процесі примусового виконання виконавчого листа №2-716/10 від 06.07.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, було відкрито три виконавчих провадження, боржником в яких виступає [PERSON]. В рамках даних виконавчих проваджень, постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.02.2011 року, 22.10.2012 року, 09.01.2014 року на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу квартири від 05.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2679, було накладено арешти та оголошені заборони на відчуження. Також в процесі збирання доказів позивачеві стало відомо, що вищезгадані арешти нерухомого майна накладено в межах трьох виконавчих проваджень в інтересах стягувана: [PERSON], ІПН [NUMBER], 69035, [ADDRESS]. Таким чином, позивач просить усунути перешкоди у реалізації права власності (користування та розпорядження) власним майном позивача, шляхом зняття наступних арештів з нерухомого майна, а саме: з квартири за №9 у будинку за №81, що на вулиці Грязнова у м. Запоріжжі, загальною площею 66, 6 кв. м., житловою площею 46, 5 кв. м., що належать на праві приватної власності, [PERSON], що народився в м. Дніпропетровськ, 26 грудня 1984 року, ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26.01.2001 року, скасування заборон на його відчуження. У судове засідання представник позивача не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] кожен в окремості, не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення. У звязку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого у реєстрі за №2679 від 05.08.2008 року, серія та номер бланку: ВКР №260244, [PERSON], [INFO], придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів №6332679 від 05.08.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу №3062809, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №28598095 від 04.03.2016 року, [PERSON], РНОКПП:[NUMBER], відмовлено у державній реєстрації права власності: форма власності: приватна, розмір частки:1/1 на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №32282459 від 22.10.2012 року, державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] на підставі виконавчого листа №2-716/10 виданого 06.07.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], зокрема на квартиру [ADDRESS]. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №37807935 від 09.01.2014 року, державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] на підставі виконавчого листа №2-716/10 виданого 06.07.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], зокрема на квартиру [ADDRESS]. Положеннями ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що право приватної власності є непорушним. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. На підставі викладено, оскільки позивач є власником нерухомого майна на яке накладено арешт та вказаний арешт перешкоджає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved