Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль», предявило через суд зазначений позов до [PERSON], [PERSON] посилаючись на те, що 20 червня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/В1-1-0-00/5263 на суму 47347,69 грн. зі сплатою 18,0% річних за користування коштами строком повернення не пізніше 20 червня 016 року для придбання транспортного засобу, виконання зобовязань за яким забезпечено порукою співвідповідача [PERSON] за договором поруки від 20 червня 2013 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а позивач набув право дострокового повернення кредиту, тому позивач, просив суд стягнути на свою користь з солідарно з відповідачів борг станом на 23 лютого 2015 року в сумі 54800,47 грн., з яких сума основного боргу - 33289,92 грн., сума відсотків, що підлягає сплаті - 4354,01 грн., пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 17156,54 грн. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 20 червня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір №014/81-1-0-00/5263, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.7-15), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 47347,69 грн. для придбання у власність транспортного засобу - автомобіля Great Wall Sing, 2006 року випуску, кузов № VIN-LGWEGBG796A065746, днз АЕ8806ВВ згідно договору купівлі-продажу №14 від 16 вересня 2006 року, на строк з 20 червня 2013 року по 20 червня 2016 року зі сплатою за користуванню коштами 18,0% річних та погашенням кредиту згідно Графіку погашення (додаток №1) (п.1.1 1.2, п.5 договору, Додаток №1 до договору). За умовами цього договору відповідач, одержавши від банку у власність кошти на поточний рахунок у безготівковій формі в сумі 47347,69 грн., що обєктивно підтверджується випискою по рахунку (а.с.29), зобов'язався використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути кредит в повному обсязі до 20 червня 2016 року, сплачуючи щомісяця кредит ануїтетними платежами в сумі 1711,73 грн. відповідно до Графіка погашення кредиту (п.5.1-5.3 договору, графік на а.с. 16-17) За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 6.1 договору передбачено право банку достроково вимагати від позичальника дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за договором. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, неустойки, дострокового повернення кредиту були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договором 20 червня 2013 року, укладеним згідно ст.553 ЦК України, за умовами п.п.1, 2 якого, співвідповідач зобовязався відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобовязань за договором погасити усю суму заборгованості (а.с. 19-24). Досудова вимога ПАТ «[PERSON] Аваль» за вих. №114-0-0-00/15-11447 та №114-0-0-00/15-11449 від 10 грудня 2014 року про погашення протягом 30 календарних днів заборгованості з дати одержання останньої, направлена банком рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням, залишена боржником та поручителем без реагування та виконання (а.с.27, 28). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.6). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] останнього разу вніс платіж 01 жовтня 2014 року в сумі 500,00 грн., а до цього вносив платежі нерегулярно та іноді у меншому ніж передбачено Графіком розмірі, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту за користування ним станом на 23 лютого 2015 року склав 33289,92 грн., і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, а у співвідповідача [PERSON] згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник солідарний обовязок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з відповідачів тіло кредиту в сумі 33289,92 грн., а також відсотки в сумі 4354,01 грн.. Крім того, належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, було забезпечено неустойкою у відповідності із ст. 549 ЦК України, розмір якої на випадок прострочення та порядок нарахування, обумовлені п.14.3 договору у вигляді пені в розмірі 1% від суми прострочення платежу за кожен календарний день прострочення. Таким чином, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.п. 14.3 договору відповідачі, за відсутності клопотання з їх боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязані сплатити за час прострочення в межах заявлених позовних вимог в сумі 17156,54 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам в рівних частинах.

Outcome: approved