Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить жилий будинок з господарчими спорудами, що розташований в смт. Овідіополі, вул. Жукова, буд. №1. В цьому будинку з 09.07.2007 р. зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з серпня 2011 року в будинку без поважних причин не проживає. Реєстрація відповідачки в будинку перешкоджає йому в розпорядженні цим майном. З наведених підстав позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в належному йому будинку та зобовязати Овідіопольський РС ГУДМС України в Одеській області зняти її з реєстраційного обліку в житловому будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов не визнала і пояснила, що дійсно у серпні 2011 року пішла від позивача з його будинку, забрала усі свої речі та проживає в будинку своїх батьків по вул. Пушкінська,19, в смт Овідіополі. Позов не визнає тому, що не має іншого місця для реєстрації проживання. Овідіопольський РС ГУДМС України просив справу розглянути без участі його представника. (а.с. 19) Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. З наведених вище норм цивільного законодавства слідує, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні право користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, позбавлення права на користування житловою площею та зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання і Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Право власності позивача на жилий будинок підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно. (а.с. 9-10) З будинкової книги слідує, [PERSON] зареєстрована в належному позивачеві будинку з 09.07.2007 р. (а.с. 6, 12-15) Реєстрація відповідачки в житловому будинку тягне для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає йому в розпорядженні цим майном. З пояснень сторін, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] з серпня 2011 року в будинку позивача без поважних причин не проживає. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Заперечення відповідачки, що у неї відсутнє інше місце для реєстрації місця проживання, суд до уваги не приймає. Сама по собі ця обставина не може бути підставою для відмови в позові.

Outcome: approved