Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У травні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, стягнення коштів. З урахуванням уточнень (т. 1 а.с. 183-189) позивач просить: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: житловий будинок [ADDRESS] ; легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року, реєстраційний номер [NUMBER] ; легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; земельну ділянку загальною площею 0,1494 га кадастровий номер 2322155600:05:009:0202 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 2) поділити спільну сумісну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнавши право власності: - [PERSON] на 62 % домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] на 38/100 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] на автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року, реєстраційний номер [NUMBER] ; - [PERSON] на легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - [PERSON] на 62/100 земельної ділянки кадастровий номер 2322155600:05:009:0202, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] на 38/100 земельної ділянки кадастровий номер 2322155600:05:009:0202, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що 16.03.2002 між нею та відповідачем Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 10 жовтня 2019 року на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Під час шлюбу за спільні накопичені кошти подружжям було придбано наступне майно: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок з відповідними надвірними будівлями і спорудами загальною площею 0,1494 га кадастровий номер 2322155600:05:009:0202; - автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Враховуючи те, що автомобілі є неподільними речами, автомобілем «MITSUBISHI LANCER» користувався й користується відповідач, а автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo» користується позивач, [PERSON] вважає за доцільне розділити автомобілі за фактичним користуванням. Враховуючи те, що вартість автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER» є більшою від вартості автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo» на 73628,00 грн., то дану різницю вартості автомобілів позивач просить відступити в рахунок частки житлового будинку. Вартість будинку з урахуванням вартості частки з машини складає 192227,00 грн. В процентному співвідношенні це складає 62 % від площі будинку, що дорівнює 33,73 кв.м. Крім того, 08.07.2019 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 29098402027151 за яким позичальник отримав кредит в розмірі 49768,95 грн. на купівлю мобільного телефону сину - [PERSON] та мобільного телефону позивачу. Кінцевий термін повернення кредиту - 09.07.2022. Після припинення шлюбних відносин, починаючи з 14.08.2019, позивач самостійно виконувала зобов`язання за кредитним договором на загальну суму 27633,60 грн. Вищевказаний кредитний договір був укладений в інтересах сім`ї. Враховуючи те, що позивач самостійно сплатила вже більшу частину кредиту, вважає, що з відповідача на її користь необхідно стягнути 24884,50 грн. 24.06.2020 до суду надійшов відзив [PERSON] в якому відповідач зазначив, що за час шлюбу ними були придбані: житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером 2322155600:05:009:0202, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Він не погоджується із вартістю автомобіля «MITSUBISHI LANCER», оскільки його вартість складає 100320,11 грн. Також відповідач не погоджується з тим, що повинен сплачувати кредит у розмірі 49768,95 грн., який позивач отримала в АТ «Альфабанк» без його згоди. Кошти були витрачені не в інтересах сім`ї. У відзиві відповідач просить задовольнити позов частково, розділити житловий будинок та земельну ділянку по 1/2 частині кожному, виділити йому у власність автомобіль «MITSUBISHI LANCER», виділити у власність [PERSON] автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», стягнути з нього грошову компенсацію у розмірі різниці вартості автомобілів, а в іншій частині позову відмовити. У судове засідання з`явилась позивач [PERSON] , яка спочатку позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Зазначила, що згоди на укладання кредитного договору відповідач не давав. Шлюбні відносини на її думку припинились з серпня 2019 року. Представник позивача, адвокат Безрукова С.О., у судовому засіданні спочатку позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені. У судовому засіданні 18.03.2021 позивач [PERSON] та її представник, адвокат Безрукова С.О., зазначили, що позов підтримують частково, вважають за необхідне поділити житловий будинок та земельну ділянку по 1/2 кожному, оскільки різниця у вартості автомобілів вже компенсована відповідачем, кошти позивач вже отримала. У судове засідання з`явився відповідач [PERSON] , який зазначив, що усе майно, окрім кредитів, є спільною сумісною власністю. Висловив думку про необхідність часткового задоволення позову як зазначено у відзиві на позов. Він погоджується сплатити різницю у вартості майна. Представник відповідача, адвокат Жидкова Л.І., у судовому засіданні висловила думку про необхідність часткового задоволення позову, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Зазначила, що відповідач погоджується із вартістю автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», але не погоджується із вартістю автомобіля «MITSUBISHI LANCER». Також відповідач погоджується сплатити різницю між вартістю автомобілів. Відповідач не давав згоди на придбання мобільних телефонів, кошти використані не в інтересах сім`ї, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона проживає по [ADDRESS] , її будинок знаходиться навпроти будинку [PERSON] . [PERSON] знає як сусідку, а [PERSON] як її чоловіка. Коли прийшло літо та вони почали садити город, то вона питала у [PERSON] чому він сам. Це було у травні 2019 року. Більше [PERSON] не приїжджала. Лише пригнала автомобіль і сказала, що усе забирає. До [PERSON] ходила не часто, зустрічалась з ними не часто. Коли [PERSON] приїжджала, то відкрила ворота та грузила майно. Що саме грузила вона не бачила. Влітку 2019 року [PERSON] вона не бачила жодного разу, дітей також не бачила. Бачила [PERSON] у 2019 році влітку лише коли вона приїжджала та підняла крик за двором. Приїжджала поліція. [PERSON] казав, що не буде з нею жити, адже [PERSON] цього не хоче. Це він розказував у травні 2019 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає і за місцем реєстрації і по [ADDRESS] . В травні 3-4 дні на тиждень вони знаходяться у селищі. Дашковські є його сусідами, відносини у них добрі. Вони жили дружньо. Коли він від [PERSON] дізнався про припинення шлюбних відносин, то казав йому, що треба налагодити відносини. Це ж він казав і [PERSON] коли бачив її. Вони з дружиною садили помідори приблизно в середині травня 2019 року, на початку двадцятих чисел. [PERSON] сама, без [PERSON] , посадила помідори, а їх ніхто не поливав. Він спитав у [PERSON] чому не поливають помідори, на що той відповів, що вони не проживають разом. Автомобіля «Ланос» [PERSON] також не стало. Він питав де автомобіль, на що [PERSON] сказав, що автомобіль [PERSON] , вона поїхала на ньому. Потім [PERSON] бачив ще 2-3 рази. У першій половині серпня 2019 року [PERSON] приїхала, поставила автомобіль у провулку. Приїхала щось забрати. У них відбулась розмова. Вона казала, що з [PERSON] вони розсварились та вона живе у батьків. Одного разу вони зустрілись влітку 2020 року в магазині в селищі Кушугум. Вона розказала, що орендує квартиру у м. Запоріжжі. Казала, що працює в Запоріжжі, діти живуть з нею. За його враженням вона перестала проживати по [ADDRESS] , з кінця травня - початку червня 2019 року. У червні 2019 року він був випадковим свідком розмови, коли [PERSON] казав [PERSON] по телефону, щоб вона поверталась. Діти постійно по [ADDRESS] , не жили, але приїжджали на вихідні. З 12.03.2020 свідок вже постійно проживає у селищі Кушугум. [PERSON] бачить майже кожен день. Не бачив, щоб [PERSON] поралась по господарству влітку 2019 року. На самому подвір`ї [PERSON] він [PERSON] також не бачив. Вислухавши доводи сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються ст. 71 СК України. Під час здійснення поділу майна у судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 16.03.2002 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі з 16.03.2002. У шлюбі у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.07.2002 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04.07.2011 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу подружжям за спільні кошти було придбане наступне майно: - житловий будинок загальною площею 54,4 кв.м з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі продажу від 12.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М., реєстровий номер 2849); - земельну ділянку загальною площею 0,1494 га, кадастровий номер 2322155600:05:009:0202, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку (договір купівлі продажу від 12.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М., реєстровий номер 2853); - легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ); - легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Житловий будинок, земельна ділянка та автомобіль «MITSUBISHI LANCER» оформлені на ім`я відповідача, а автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» - на ім`я позивача. Оскільки той факт, що майно придбано за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю визнається як позивачем, так і відповідачем, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, дана обставина з огляду на приписи ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Під час судового розгляду сторони дійшли згоди щодо вартості спірних автомобілів. Так, у заявах від 10.03.2021 позивач і відповідач зазначили, що погоджуються на те, що вартість автомобілів складає: «MITSUBISHI LANCER» - 119829,00 грн.; «ЗАЗ-Daewoo Lanos» - 69892,00 грн. (т. 2 а.с. 43-44). При цьому у заяві від 18.03.2021 та у судовому засіданні 18.03.2021 позивач [PERSON] підтвердила, що отримала від відповідача [PERSON] різницю вартості автомобілів в сумі 25000,00 грн. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Вирішуючи питання щодо поділу житлового будинку та земельної ділянки суд виходить із того, що вони набуті сторонами за час шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу не спростована, тому житловий будинок і земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між колишнім подружжям в рівних частках. Не спростована презумпція спільності права власності подружжя й на автомобілі. Вирішуючи питання щодо поділу автомобілів суд виходить із того, що сторони дійшли згоди щодо наступного способу поділу автомобілів: - легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель «Lanos», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] ; - легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «LANCER», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] . Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Під час судового розгляду сторони дійшли згоди щодо вартості спірних автомобілів, а відповідач ще на стадії судового розгляду сплатив позивачу різницю у вартості спірного майна. Підстав відступати від запропонованого та фактично реалізованого сторонами способу поділу автомобілів суд не вбачає. Оскільки відповідач ще на стадії судового розгляду сплатив позивачу різницю у вартості автомобілів, то відсутні підстави стягувати з відповідача компенсацію, яка б дорівнювала різниці у вартості спірного майна. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 24884,50 грн., суд виходить із наступного. Як встановлено судом, 08.07.2019 [PERSON] отримала у АТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 49768,95 грн. для оплати за товар вказаний у специфікації від 08.07.2019, з кінцевим терміном повернення - 09.07.2022. Самої специфікації позивач [PERSON] до суду не подала, а лише посилалась у судовому засіданні на те, що за рахунок кредитних коштів придбала два мобільних телефони для себе та сина. Фактично належного підтвердження який саме товар придбавався позивачем за кредитні кошти у справі немає. За змістом квитанцій від 08.08.2019, 06.09.2019, 01.11.2019, 04.12.2019 [PERSON] сплачено в рахунок сплати заборгованості за кредитом грошові кошти на загальну суму 21533,60 грн. (без урахування комісії банку). Під час розгляду справи позивач [PERSON] вказувала, що кредит вона виплатила самостійно у повному обсязі, проте доказів на підтвердження цієї обставини вона не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На переконання суду відсутні підстави стягувати з відповідача грошові кошти у сумі 24884,50 грн., оскільки отримані позивачем кредитні кошти не були використані в інтересах сім`ї. Як зазначив у судовому засіданні відповідач, згоди на укладання кредитного договору він не давав і ніколи б не погодився на укладання кредитного договору на придбання коштовних мобільних телефонів. У вступному слові позивач [PERSON] підтвердила, що згоди на укладання кредитного договору відповідач дійсно не давав. Підстав вважати, що кредитні кошти [PERSON] були використані саме в інтересах сім`ї немає, оскільки відповідач [PERSON] після укладання позивачем кредитного договору де-факто не набув жодних майнових прав на яке-небудь майно. Відповідач не мав та не має змоги користуватись майном, яке було набуто за рахунок кредитних коштів. Укладаючи кредитний договір та придбаваючи за рахунок отриманих кредитних коштів певне майно, позивач діяла виключно на власний розсуд, без узгодження з відповідачем. Суд враховує й те, що на час укладання кредитного договору позивач та відповідач разом постійно не проживали. Хоча позивач [PERSON] у судовому засіданні неодноразово зазначала, що відносини на її думку остаточно припинились з серпня 2019 року, проте у цей же час вона вказувала, що до цього вона то проживала, то не проживала з чоловіком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є особою похилого віку, хоча детальних показань надати не змогла, проте безсумнівно вказала, що позивач [PERSON] з літа 2019 року не проживала у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . На цю ж обставину вказав й допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] . Посилання позивача та його представника на те, що показання свідка [PERSON] брати до уваги не можна через те, що свідок навіть не впізнав позивача, суд вважає необґрунтованими. Дійсно, після того як свідок [PERSON] був запрошений до зали судових засідань для допиту, він спочатку не впізнав позивача [PERSON] , на обличчі якої знаходилась медична захисна маска, проте у подальшому він її впізнав, надав детальні показання. Також суд враховує доводи представника відповідача, адвоката Жидкової Л.І., яка слушно вказала на те, що у разі, якщо позивач вважає, що кредит отриманий та використаний в інтересах сім`ї, то отримане за рахунок кредиту майно слід вважати спільною сумісною власністю та воно підлягає поділу. У цьому зв`язку суд зауважує, що позивач під час розгляду справи не просив поділити отримане за рахунок кредитних коштів майно та не надав належних доказів сплати кредиту у повному обсязі. Урахувавши встановлені у судовому засіданні обставини, надавши у нарадчій кімнаті оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial