Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 23 лютого 2016 року відбулось залиття квартири [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. Згідно акту комісії про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29 лютого 2016 року, залиття квартири відбулось через відкритий кран для скидання повітря системи опалення і переміщений шланг повітряника центрального опалення в вентиляційний канал. Вважає зазначений акт таким, що не відповідає відповідній формі та не погодившись з його висновками, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 3047,90 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявилася, проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що будинок, де проживає відповідач дійсно знаходиться на їх балансі. 23.02.2016 року о 10 год. 15 хв. на диспетчерську службу надійшла заява позивача про залиття його квартири. За даним фактом після обстеження приміщення було складено акт про залиття квартири [ADDRESS]. Позивач відмовився від підпису даного акту. У звязку зі зверненням позивача було складено повторний акт про залиття від 29.02.2016 року. Від підписання цього акту позивач також відмовився. В усному порядку та в акті від 29.02.2016 року позивачу пропонувалося усунути недоліки після залиття силами працівників підприємства. Однак позивач відповіді на таку пропозицію не надав. Вважає, що позивачем не було надано доказів, що збитки були йому спричинені внаслідок залиття квартири та доказів зв'язку між причиною залиття квартири та протиправними діями чи бездіяльністю відповідача, доказів на підтвердження обстеження системи опалення ТОВ «Енернополіс». Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Квартира знаходиться на 11-му поверсі 14-ти поверхового будинку. Даний будинок перебуває на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 28/45 від 25.12.2013 року. 23 лютого 2016 року близько 10 год. 15 хв. у квартирі позивача через вентиляційний отвір в санвузлі полилася вода. Згідно журналу прийому заявок КВЖРЕП Індустріального району 23.02.2016 року о 10-30 надійшла заявка від позивача про залиття квартири. На виклик позивача відповідачем було направлено слюсаря, який обслуговує інший будинок і тому він не усунув причину аварії, а тільки перекрив вентиль на стояку гарячої води. Через некваліфіковані дії слюсаря КВЖРЕП Індустріального району щодо визначення причини аварії та знешкодження її наслідків, залиття квартири позивача продовжувалося до 14 год. 15 хв. Тільки після повторного звернення позивача до диспетчерської, було направлено іншого слюсаря, який перекрив вентиль та виток гарячої води було припинено. Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт у день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше. В кінці робочого дня на вимогу позивача до його квартири прийшла комісія у складі чотирьох осіб, якою було складено акт. Акт про залиття квартири [ADDRESS] було складено 23.02.2016 року комісією у складі співробітників ТОВ «Дніпрокомфортсервіс»: майстра [PERSON], майстра ремонтної групи [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] та затверджено головним інженером КВЖРЕП Індустріального району [PERSON] Допитаний у судовому засідання як свідок головний інженер КВЖРЕП Індустріального району [PERSON] не зміг суду пояснити, чому акт складали працівники іншого підприємства, а затверджував він як головний інженер КВЖРЕП Індустріального району. Згідно акту від 23 лютого 2016 року залиття квартири відбулося через те, що невідомі особи на технічному поверсі жилого будинку № 14 по пров. Фестивальний перемістили шланг повітряника центрального опалення з каналізаційного у вентиляційний канал. У акті зафіксовано загальну площу ушкоджену залиттям приміщення квартири, однак фото фіксація не проводилася. Акт у присутності позивача не складався, був наданий позивачу тільки після його неодноразових звернень до відповідача. 29.02.2016 року позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про встановлення винних у залитті квартири осіб. 29.02.2016 року комісією у складі трьох осіб: майстра [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено другий акт, згідно якого площа залиття квартири позивача значно менша. Причиною залиття визначено те, що невідомими особами на технічному поверсі житлового будинку № 14 по пров. Фестивальний було відкрито кран для скидання повітря системи опалення і переміщено шланг повітряника центрального опалення у вентиляційний канал. У даному акті було запропоновано усунути недоліки після залиття квартири силами працівників підприємства. Даний акт позивачу також не вручався, а був направлений відповідачем на його електронну адресу. Позивач вимушений був звернутися на наступний день після залиття квартири до ТОВ «Енергополіс», яке має відповідну ліцензію ДАБІ України, для виконання обстеження системи опалення технічного поверху жилого будинку №14 по пров. Фестивальний. За результатами обстеження було встановлено відсутність штуцера видалення повітря з проточного повітрозбірника та дренаж було підключено гнучким шлангом до домової каналізації. Дані несправності приводять до ускладнень при запуску системи опалення та аварійних ситуацій. ТОВ «Енергополіс» було зроблено кошторисну документацію на частковий ремонт квартири [ADDRESS] на підставі заяви позивача, технічного паспорту на квартиру та акту про залиття квартири від 23.02.2016 року, згідно якої вартість ремонтних робіт складає 3047,90 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкоди, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, а умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала наявність вини відповідача, однак згідно акту від 29.02.2016 року, наданого відповідачем, позивачу було запропоновано усунення недоліків після залиття квартири силами працівників підприємства, тобто фактично відповідач визнав наявність своєї вини у залитті квартири. Крім того, допитаний у судовому засіданні як свідок головний інженер КВЖРЕП Індустріального району [PERSON] суду показав, що дійсно непрофесійні дії слюсаря-сантехніка призвели до залиття квартири відповідача впродовж тривалого часу, Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що залиття відбулося не з їхньої вини, оскільки відповідачем не надано суду доказів цього. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди правомірні і підлягають задоволенню на підставі наданих суду документів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved