Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 06.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 440. В обґрунтування позову вказувала, що з 06.05.2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки являються зовсім різними людьми, мають різні характери, стремління та вподобання, по різному відносяться до життя. Вже певний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Останнім часом між ними виникають різні непорозуміння, конфлікти, тому їх сімя розпалася та вважає примирення між ними неможливе. 25.05.2018 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Сторони в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. 06.06.2018 року позивач звернулась до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач в поданій 06.07.2018 року заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 06.05.2006 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 440. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved