Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2003 року, який був укладений між нею та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ткачук Г.І. В даній квартирі незаконно проживає відповідач [PERSON] - колишній чоловік її покійної матері [PERSON], яка померла в серпні в 2013 році. Шлюб між матір'ю та відповідачем [PERSON] було розірвано в 2005 році. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрований, займає приміщення самоправно та на протязі багатьох років зловживає спиртними напоями, веде паразитичний спосіб життя. Він зареєстрований в с. Словіта Золочівського району Львівської області та після смерті його матері залишився йому у спадок двокімнатний житловий будинок, до якого прилягає земельна ділянка. Вона, позивач, разом зі своїм чоловіком [PERSON] і малолітнім сином [PERSON] тимчасово проживає в [ADDRESS], однак вказана квартира продається і їхній сім'ї немає до проживати. На її звертання добровільно звільнити спірну квартиру відповідач [PERSON] не реагує, ображає її нецензурними словами, погрожує вбивством та викраденням дитини, а тому вона змушена звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився вчетверте, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №115 (1726) від 13 жовтня 2015 року. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ст. 312 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати площею 20,3 кв.м та кухні з комунальними вигодами. Вказана квартира належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2003 року, який був укладений між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ткачук Г.І. і зареєстрований в реєстрі за №1095. У вказаній квартирі ніхто зареєстрованим не значиться. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON], її представника [PERSON] та долученими до справи копіями вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1572190, який виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 25 вересня 2003 року, довідкою ЛКП «Північне-411» про склад сім'ї і прописки №1295 від 15.06.2015 року та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] та її представника [PERSON] в спірній квартирі без належних правових підстав проживає відповідач [PERSON] - колишній чоловік її покійної матері [PERSON], яка померла в серпні в 2013 році. Шлюб між матір'ю позивача та відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 05 липня 2006 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрований, займає приміщення самоправно та на протязі багатьох років зловживає спиртними напоями, веде паразитичний спосіб життя. На звертання позивача [PERSON] добровільно звільнити спірну квартиру відповідач [PERSON] не реагує, ображає її нецензурними словами тощо. З долученої до матеріалів справи відповіді сільського голови с. Словіта Золочівського району Львівської області Діжака О.І. від 21 вересня 2015 року №148 вбачається, що він зареєстрований в с. Словіта Золочівського району Львівської області та за місце реєстрації не проживає. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] разом зі своїм чоловіком та малолітнім сином [PERSON] тимчасово проживає в [ADDRESS], однак вказана квартира продається та їхній сім'ї немає до проживати. Оцінюючи зібрані справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним і підлягає до задоволення.

Outcome: approved