Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №972. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З 01.01.2019 року подружніх стосунків не підтримують, живуть окремо, не ведуть сумісного господарства, відсутній спільний бюджет, шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння тощо. Вважає, що подальше спільне проживання у подружніх стосунках та збереження сім`ї є неможливим, оскільки у сім`ї склалась психологічна несумісність, що призводить до конфліктів та шкодить інтересам дитини. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за підсудністю (а.с.12-13). Позивачем надано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 972 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5389 (а.с.7). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішенню у судовому порядку не потребує. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 та ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дитини, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved