Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Лютенської сільської ради про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадщину за заповітом, вказуючи, що 30 липня 2001 року його дядько [PERSON] успадкував право на земельний (частку) пай площею 3,28 в умовних кадастрових гектарах після смерті своєї матері. Отримавши свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] 23 вересня 2002 року склав на імя позивача заповіт, яким належний йому сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788 заповів [PERSON] Потім після укладення заповіту [PERSON] на підставі зазначеного сертифікату отримав на своє імя державний акт на право приватної власності на землю площею 3, 460 га серії РЗ № 668227. У лютому 2012 року [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,460 га, однак спадкоємець за заповітом не може скористатися правом на спадщину, так як у заповіті, складеного померлим зазначено, що він заповідає сертифікат на земельну частку (пай), а на дату смерті на вказану земельну ділянку померлим було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про тлумачення заповіту, вказавши, що зазначеним заповітом спадкодавець мав на увазі заповісти земельну ділянку площею 3,460 га, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 668227 та визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна [PERSON], померлої 30 квітня 1999 року є [PERSON] син. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,28 умовних кадастрових га, що перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, що належить померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788, виданого 6 лютого 1997 року. 25 вересня 2002 року в с. Лютенька Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788 виданий на підставі рішення Гадяцької районної державної адміністрації від 6 лютого 1997 року № 42 заповів [PERSON] Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі сертифікат серії ПЛ № 0095788, виданий на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 42 від 06.02.97 р. та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП імені Шевченка за № 1794 від 03.06.97р., був замінений на державний акт на право власності на землю серії РЗ № 668227 на імя [PERSON]. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 79678,15 грн. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,460 га на підставі розпорядження Гадяцької районної державної адміністрації № 546 від 15 серпня 2002 року. 16 лютого 2012 року в м. Бєлогорськ РФ [PERSON] помер. Відповідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). 2. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. 3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно ч.1 ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Так, в судовому засіданні було встановлено, що після складання заповіту у вересні 2002 року, [PERSON] 27 жовтня 2002 року замінив сертифікат на право на земельну частку (пай) на державний акт на право власності на землю серії РЗ № 668227. \~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~\~\~\~\~Виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). \~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на заповідання майна, яке вказано у сертифікаті на право на земельну частку (пай), тому суд вважає необхідним здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON] 25 вересня 2002 року. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 16 лютого 2012 року, не відкривалася. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року [PERSON] продовжено додатковий строк звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Державним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України\~\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку за заповітом.

Outcome: approved