Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

у травні 2018 р. заявник звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON], [INFO], опікуном недієздатного [PERSON]. Заяву обгрунтовує тим, що заявник є матір'ю повнолітнього [PERSON], який є інвалідом І-А групи з дитинства та за станом здоров'я може знаходитися в будинку-інтернаті для психотроніків, а внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду здоров'я її син не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок розумової відсталості. Заявник у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, просила перенести судове засідання, для вирішення питання, що є предметом розгляду (а.с. 51). Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 50). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дослідивши матеріали справи, проходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Форми №157-3/о [PERSON], [INFO] є інвалідом І-А групи з дитинства безстроково та за станом здоров'я може перебувати у психоневрологічному будинку-інтернаті (а.с. 9). Згідно довідки АВ №0964399 від 18.05.2018 [PERSON], [INFO] потребує постійного стороннього догляду, нагляду та нагляду реабілітаційного центру (а.с. 10). На підставі путівки Головного управління СЗНВО КМР №20 дитину інваліда [PERSON], [INFO] було зараховано до списку вихованців та поставлено на всі види матеріального забезпечення з 14.09.2004 згідно наказу №389 від 13.09.2004 (а.с. 11, 12). Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2018.2018 по справі призначено судово-психіатричну експертизу (а.с. 36). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №106 від 19.02.2019 [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Помірної розумової відсталості (F 71.0). [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення свої дій та керувати ними (а.с. 43, 44). Частиною 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Таким чином, враховуючи те, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Помірної розумової відсталості (F 71.0) та за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, тому його слід визнати недієздатним. З приводу призначення опікуна слід зазначити наступне. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Заявником не надано до суду подання Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] та документів, перелік яких визначено Правилами опіки та піклування № 387 від 17.06.1999 затверджених наказом №34/166/131/88 від 26.05.999 Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, за наявності яких призначають опіку. За встановлених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимоги [PERSON] про призначення опікуна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial