Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Ухвалою Богородчанського районного суду від 14 грудня 2020 року закрито провадження у даній справі. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Богородчанського районного суду від 14 грудня 2020 року залишено без змін. 26 березня 2021 року представник АТ «Прикарпаттяобленерго» адвокат Дмитрук О.І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. Представник АТ «Прикарпаттяобленерго» у заяві вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Прикарпаттяобленерго» надало суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які воно понесло та очікує понести в зв`язку з розглядом справи. На підтвердження зазначених витрат до заяви долучено договір про надання професійної правничої допомоги №2021/15 від 04 січня 2021 року, акт приймання-передачі послуг за договором, платіжне доручення про сплату послуг №39768 від 24 березня 2021 року, ордер виданий на підставі договору про надання правничої допомоги, який підтверджує повноваження адвоката Дмитрука О.І. на представництво інтересів товариства в суді. З огляду на це просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100 грн. Сторони в судове засідання не з`явилась, хоча належні повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини 4 статті 270 ЦПК України про те, що неприбуття сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви, колегія суддів не вбачає перешкод для вирішення цього питання. [PERSON] подав до суду заяви в яких зазначає, що заперечує щодо прийняття додаткового рішення. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність», детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, стороною відповідача у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено клопотання про стягнення з апелянта судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу і орієнтовний розмір цих складає 6100,00 грн (а.с.130-134). Протягом п`яти днів після ухвалення постанови представником товариства надано докази, що підтверджують такі витрати. Зокрема, договір про надання професійної правничої допомоги №2021/15 від 04 січня 2021 року, акт приймання-передачі послуг за договором, платіжне доручення про сплату послуг №39768 від 24 березня 2021 року про перерахунок коштів за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6 100,00 грн, ордер виданий на підставі договору про надання правничої допомоги. Зі змісту цих доказів вбачається, що всі види правничої допомоги адвоката Дмитрука О.І. були пов`язані з даною справою, представництво в якій він здійснював. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~Європейський суд\~з прав\~людини,\~присуджуючи судові\~витрати на\~підставі статті\~41\~Конвенціїпро\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1\~Закону України\~від 05\~липня 2012\~року №\~5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1\~Закону №\~5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону) . Відповідно до статті 19\~Закону №\~5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За положеннями частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви АТ «Прикарпаттяобленерго», апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат. З опису послуг вбачається, що такі надавалися товариству адвокатом Дмитруком О.І. та полягають у здійсненні ним правового аналізу документів, збір інформації, складання відзиву на апеляційну скаргу, а також участь в одному судовому засіданні. Разом з тим він брав участь в розгляді вказаної справи в суді першої інстанції, а отже був знайомий з матеріалами та обставинами справи. Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, часу потраченого на участь в судовому засіданні, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат. З урахуванням конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви АТ «Прикарпаттяобленерго» та стягнення на користь заявника з [PERSON] 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Подані суду апеляційної інстанції заперечення [PERSON] щодо постановлення додаткового рішення є не обгрунтованими та такими, що не відповідають нормам процесуального права, які регулюють питання розподілу та стягнення судових витрат. Оскільки під час прийняття апеляційним судом постанови від 22 березня 2021 року у цій справі не було вирішено питання судових витрат, тому відповідно до положень статті 270 ЦПК України існують підстави для прийняття додаткової постанови.

Outcome: partial