Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до КП «Дніпроводоканал», про зобовязання надати достовірну інформацію, стягнення пені та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем існують договірні правовід сини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 16 Договору про надання послуг, позивач зобовязаний своєчасно сплачувати за надані відповідачем комунальні послуги, а відповідач зобовязаний надавати ці послуги відповідно до умов договору. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року №630 форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Позивач вказує, що він зробив свій вибір з оплати послуг відповідача готівкою, у звязку з чим 21.03.2017 року подав до КП «Дніпроводоканал» запит про надання йому інформації стосовно розташування каси підприємства з прийому платежів готівкою від населення, в які дні та часи вона працює. Крім того, [PERSON]ПР. звернувся до відповідача з проханням надати йому копій договорів, укладених між УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і «Дніпроводоканалом», як виконавцем комунальних послуг, проте відповідач запитувану інформацію не надав, посилаючись на її конфіденційність. Зважаючи на викладене вище, позивач просить зобовязати відповідача надати йому повну і достовірну інформацію , яку він запитував від 21 березня 2017 року за вх.. П-168, зокрема: копії договорів, укладених між УДППЗ «Укрпошта». ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради- як виконавцем комунальних послуг, предметом договору з якими є приймання платежів від мешканців Дніпра, у тому числі позивача за надані йому комунальні послуги цим виконавцем комунальних послуг, яку платники зазначають при здійсненні платежів у відділеннях звязку УДППЗ «Укрпошта» та відділеннях ПАТ «Державний [PERSON] України»; зобовязати відповідача вчинити необхідні дії з організації прийому платежів готівкою від позивача через касу підприємства «Дніпроводоканал» та надати у письмовому вигляді інформацію про те, в якому місці розташована така каса підприємства з прийому платежів готівкою через від населення, у тому числі від [PERSON]; зобовязати відповідача сплатити позивачу пеню у розмірі трьох відсотків від вартості послуги за травень 2017 року за кожний день прострочення виконання зобовязання згідно з договором №1; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000, заподіяної відповідачем неправомірними діями заступника директора [PERSON] при розгляді скарги від 22.05.2017 року за вх.. № П-234. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що на всі запити [PERSON] йому була надана повна та змістовна відповідь, у тому числі щодо готівкової оплати послуг через касу підприємства, зокрема роз»яснено, що позивач має право сплатити послуги готівкою через установи банку, окремої каси в ПАТ «Дніпроводоканал» немає. Що стосується надання копії договорів, укладених між УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради- як виконавцем комунальних послуг , то така інформація не може бути надана споживачу послуг, оскільки стосується господарської діяльності цих підприємств, є конфіденційною. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази. суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2015 року між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради та [PERSON] був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобовязувався своєчасно і безперебійно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води . Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Стаття 4 вказаного вище Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі постанова № 529). У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України зазначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Відповідно до п. 2.3. Положення, підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх перерахування на поточні рахунки в банку. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується. Отже, проведення розрахунків готівкою із фізичними особами через касу є правом підприємства, а не обов»язком. За таких підстав суд вважає, що позов в частині зобовязати відповідача вчинити необхідні дії з організації прийому платежів готівкою від позивача через касу підприємства «Дніпроводоканал» та надати у письмовому вигляді інформацію про те, в якому місці розташована така каса підприємства з прийому платежів готівкою через від населення, у тому числі від [PERSON], зобовязати відповідача сплатити позивачу пеню у розмірі трьох відсотків від вартості послуги за травень 2017 року за кожний день прострочення виконання зобовязання згідно з договором №1 задоволенню не підлягає. Суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобовязати відповідача надати йому повну і достовірну інформацію , яку він запитував від 21 березня 2017 року за вх.. П-168, зокрема: копії договорів, укладених між УДППЗ «Укрпошта». ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради- як виконавцем комунальних послуг, предметом договору з якими є приймання платежів від мешканців Дніпра, у тому числі позивача за надані йому комунальні послуги цим виконавцем комунальних послуг, яку платники зазначають при здійсненні платежів у відділеннях звязку УДППЗ «Укрпошта» та відділеннях ПАТ «Державний [PERSON] України» виходячи з наступного. Статтею 94 ЦК України встановлено, що юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації таємницю кореспонденції , на інформацію та інші особисті немайнові права , які можуть їй належати. Згідно ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», 1. Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам. Оскільки [PERSON] не є учасником господарських правовідносин, які виникли між субєктами господарювання, а саме: УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і «Дніпроводоканалом», суд приходить до висновку, що надання копії договорів, укладених між УДППЗ «Укрпошта». ПАТ «Державний [PERSON] банк України» і КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради- як виконавцем комунальних послуг може привести до порушення прав та інтересів господарюючих субєктів, а тому позов в цій частині також слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди. завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки позивач не надав доказів про порушення своїх прав та законних інтересів відповідачем, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Outcome: dismissed