Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-24 00:00:00

У травні місяці 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» звернулося із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 14 грудня 2005 року він уклав із [PERSON] договір за умовами якого підприємство зобов»язувалось своїми та/або залученими коштами і засобами збудувати і передати у власність відповідачу п»яти поверхове нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 835,3 кв.м., яке включене до містобудівельного комплексу, розташованого за адресою [ADDRESS], а клієнт зобов»язувався прийняти об»єкт та сплатити підприємству кошти в розмірі та порядку, передбаченому договором. Відповідно до пункту 8.3 укладеного сторонами договору у випадку порушення підприємством строків завершення будівництва та здачі об»єкта в експлуатацію підприємство зобов»язане сплатити пеню в розмірі 1% від ціни даного договору за кожен день прострочення. Відповідно до вимог частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення. Таким формулюванням поняття пені обмежуються підстави для її нарахування для правочинів між фізичними та юридичними особами, зокрема виникнення пені можливе в якості нарахування відсотків виключно з суми несвоєчасно виконаного зобов»язання. Тому, нарахування пені в розмірі 1% за укладеним договором (пункт 8.3 договору) суперечить вимогам закону. Просить поновити строк давності щодо пред»явлення цього позову та визнати недійсним пункт 8.3 укладеного сторонами договору. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Подав заяву про відкликання клопотання про поновлення строку позовної давності, оскільки договір не виконаний, однак про порушення свого права в частині оспорюваного пункту договору товариству стало відомо лише у 2013 році з часу постановлення апеляційним судом рішення по справі за позовом [PERSON], тому як вважає представник позивачем строку звернення із позовом до суду ним не пропущено. Пункт 8.3 укладеного договору є недійсним, позаяк грошових зобов»язань між ними не існувало, а пеня може нараховуватись лише на невиконане грошове зобов»язання. Представник відповідача заявлених вимог не визнала. Подала заяву про застосування строків позовної давності, оскільки спірний договір укладений сторонами 14.12.2005 року, після сплину 10 років після укладення означеного договору. Окрім того, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16.10.2013 року, котре має преюдиційне значення для вирішення спору, встановлено, що твердження ТОВ «Октант-Центр», що пеня може стягуватися з боржника лише за невиконання грошового зобов»язання не відповідає закону. Тому суд належну оцінку доводам представника позивача ще у попередній справі. Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що закрите акціонерне товариство «Октант», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр» та відповідач [PERSON] 14 грудня 2005 року уклали договір № 52/5-45 за умовами якого підприємство зобов»язувалось своїми та/або залученими коштами і засобами збудувати і передати у власність відповідачу п»яти поверхове нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 835,3 кв.м., яке включене до містобудівельного комплексу, розташованого за адресою [ADDRESS], а клієнт зобов»язувався прийняти об»єкт та сплатити підприємству кошти в розмірі та порядку, передбаченому договором. Означених умов договору в частині передання у власність позивач не виконав, та ця обставина представником позивача не заперечується. Відповідно до пункту 8.3 укладеного сторонами договору у випадку порушення підприємством строків завершення будівництва та здачі об»єкта в експлуатацію підприємство зобов»язане сплатити пеню в розмірі 1% від ціни даного договору за кожен день прострочення. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2013 року позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр» задоволено та стягнуто на користь відповідача 2 000 000 грн. пені за невиконання зобов»язання по означеному договору від 14.12.2005 року за період з 04.04.2012 року по 25.03.2013 року. В цій частині означене рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2013 року апеляційним судом залишене без зміни та набрало законної сили. Позивач вважає пункт 8.3 укладеного сторонами договору недійсним та вважає, що нарахування пені (неустойки)можливе лише за умови невиконаного грошового зобов»язання, а оскільки між сторонами грошових зобов»язань не існувало, в такому разі положення цієї частини договору не відповідає вимогам закону. Однак таке твердження представника позивача є хибним, позаяк укладаючи договір із [PERSON] як фізичною особою, суб»єкт господарювання на замовлення позивачки та за її кошти зобов»язався виконати певну роботу, в даному разі збудувати приміщення) та не виконав її. Сторони під час укладання договору визначили відповідальність у разі прострочення виконання роботи щодо сплати пені у розмірі одного відсотка від ціни договору за кожен день прострочення. Означеним обставинам дав оцінку суд при постановленні рішення про стягнення на користь відповідача пені. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи , щодо яких встановлені ці обставини. Під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено суду про те, що спірна на думку позивача умова договору не відповідає вимогам закону, тому суд не вбачає підстав для визнання частини договору недійсною та слід відмовити у задоволенні позову з наведених підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed