Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 27 серпня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, про що складено актовий запис №13. У шлюбі в подружжя народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач відповідно до вимог ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України (далі СК України) просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через неналежну увагу з його сторони до неї, різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дітей та ведення домашнього господарства. Як наслідок, з грудня 2012 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Остання переконана, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, в зв'язки з чим просить позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У строк встановлений в ухвалі про відкриття провадження відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 червня 2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд такої проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 липня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Інші процесуальні дії у справі судом не проводились. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач у поданій заяві зазначила, що позов підтримує, відповідач у поданій заяві - позов визнав, вказавши на неможливість спільного проживання з позивачем. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 серпня 2008 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, про що складено актовий запис №13, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27 серпня 2010 року (арк. спр. 5) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 серпня 2012 року (арк. спр. 6). Вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу зазначених норм закону та встановлених обставин - фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами по справі через неналежну увагу зі сторони відповідача, різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дітей та ведення домашнього господарства, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення. Водночас, суд зважає на аргументи позивача, які наведені останньою в обґрунтування заявлених вимог, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які на переконання суду є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Крім того, суд враховує аргументи відповідача, який висловив переконливе бажання розірвати шлюб з позивачем, вказавши про неможливість спільного з нею проживання. За вказаних обставин порушене право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення даного позову повністю. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в положеннях ст.ст. 110 та 112 СК України, та на які вірно посилається позивач у своїй позовній заяві. Однак, підстав для застосування положень ст. 113 СК України, яка визначає право особи, яка змінили своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд не вбачає, оскільки таке право позивачем може бути реалізоване в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704 гривні 80 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved