Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Леся Сергіївна про визнання дій, рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності противоправними, скасування рішень державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Постановою Волинського апеляційного суду від 01.12.2021 апеляційну скаргу позивача [PERSON] подану його представником [PERSON] задоволено частково. Постановлено Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення. Позов задовольнити частково. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47536013 від 27 червня 2019 року, яке було прийнято державним реєстратором Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Гейзером Сергієм Анатолійовичем про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 49536135 від 05 листопада 2019 року, яке було прийнято державним реєстратором Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Красневичем Олександром Анатолійовичем про реєстрацію іншого речового права, іпотека на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 49537050 від 05 листопада 2019 року, яке було прийнято державним реєстратором Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Красневичем Олександром Анатолійовичем про реєстрацію обтяження, заборона на нерухоме майно на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 15 листопада 2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за №1766. В позові [PERSON] до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» - відмовити. 09 грудня 2021 року до апеляційного суду позивач [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнути з відповідачів на користь позивача 20664,45 грн витрат по справі судового збору та 25000 грн витрат на правничу допомогу. Листом від 10.12.2021 № 161/9532/20/17650/2021 Волинським апеляційним судом витребувано у суду першої інстанції матеріали цивільної справи. 17.12.2021 на адресу Волинського апеляційного суду надішли матеріали даної цивільної справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд може викликати в судове засідання учасників справи лише у разі необхідності. Колегія суддів не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи, оскільки в заяві детально викладено мотиви з яких заявник вважає за необхідне постановити додаткове рішення. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття додаткової постанови у даній справі є 30.12.2021, тобто, дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з наступних підстав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанцій № 61, 62 від 15 червня 2020 року [PERSON] сплатив 8265,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, а відповідно до квитанції № 23 від 06 липня 2021 року - 12398,70 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Постановою Волинського апеляційного суду від 01.12.2021 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року у в даній справі скасовано, позов [PERSON] задоволено частково. У зв`язку з тим, що в задоволені позову до КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 20664,50 грн. підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] по 10332,25 грн з кожного. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача 25000 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат на оплату за надану правничу допомогу заявник подав копію договору про надання правової допомоги №85 від 18.11.2019. За правилами, передбаченими статтями 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 671/1957/20 від 27 липня 2021 року, в якій досліджував питання підтвердження витрат на правничу допомогу. Судді ВС підкреслили, що частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З матеріалів цивільної справи вбачається, що ні позивач, ні його представник під час судового розгляду справи не подавали доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, також не було зроблено заяву до закінчення судових дебатів про долучення відповідних доказів після ухвалення рішення суду, тому колегія суддів дійшла висновку, що підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правову допомогу відсутні.

Outcome: partial