Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-15003-140108 від 14.01.2008 року, яка станом на 18.03.2014 року складає в розмірі 1661,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 14.01.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта, правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON], укладено договір № 001-15003-140108, згідно умов якого банк надав позичальнику строком на 24 місяці грошові кошти на придбання майна (послуг) у сумі 1 344,00, а відповідач зобов'язався не пізніше ніж 13.01.2010 року повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 5% річних, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором. На підставі того, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредиту, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 24.06.2014 року справа передана для розгляду за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області, у зв'язку з тим, що відповідач значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] /а. с. 20, 23/. В судовому засідання представник позивача Тавровський С.Г. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити за підставами викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 32, 34/, про причини не явки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON], укладено договір № 001-15003-140108, згідно умов якого банк надав позичальнику строком на 24 місяці грошові кошти на придбання мобільного телефону NOKIA E50-1 (metal black) у сумі 1344,00 (одна тисяча триста сорок чотири) гривень, а відповідач зобов'язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 5% річних, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором /а. с. 3-5/. Копією видаткової накладної № 11-41 від 14.01.2008 року та меморіального ордеру № 1370371 від 14.01.2008 року підтверджується, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши з рахунку позичальника № [NUMBER], на поточний рахунок № 26006311008 продавця ТОВ «Світ-С», відкритий в Одеській філії ВАТ «УБРП», МФО 388443, грошові кошти в розмірі 1344,00 гривень на придбання майна, а саме: мобільного телефону NOKIA E50-1 (metal black) /а. с. 8, 12 обор./. Відповідно до пункту 3.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний щомісячно не пізніше 14 (чотирнадцятого числа) кожного місяця починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому надано кредит, зараховувати на рахунок № [NUMBER], рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 104,00 гривень, у відповідності до Графіку платежів, наведеному у додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.2. договору, [PERSON] повинен виконати зобов'язання в повному обсязі не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, тобто не пізніше ніж 13.01.2010 року. Однак, в обумовлений кредитним договором № 001-15003-140108 від 14.01.2008 року строк відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та плати за обслуговування кредитної заборгованості не виконав, у зв'язку з чим в нього станом на 18.03.2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку значиться заборгованість в розмірі 1661,60 гривень, із яких: заборгованість за сумою кредиту - 884,38 гривень; заборгованість за відсотками - 23,27 гривень; заборгованість за комісіями - 753,95 гривень /а. с. 6/. Відповідно до статей 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 1661,60 гривень ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в договорі № 001-15003-140108 від 14.01.2008 року і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 33821255 від 24.04.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 1/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved