Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про звільнення спадкового майна з-під арешту. Вказував, що він являється спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON]. Під час оформлення спадкового майна він дізнався про те, що існує заборона на невизначене майно, яке належало [PERSON] в зв'язку з отриманням позики в Білоцерківській взуттєвій фабриці № 14 Посилаючись на порушення його прав як власника повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, просив зняти обмеження з невизначеного майна, яке належало [PERSON]. В судове засідання позивач та представник третьої особи не з'явились, звернулись до суду із заявами, в яких просили розглянути справу без їхньої участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та проводити розгляд справи без їх представника. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження від 15.12.1965 року. [PERSON] помер [INFO]. З інформаційної довідки від 16.03.2017 року № 630/02-14, наданої Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою вбачається, що заборона на невизначене майно [PERSON] (реєстровий номер обтяження 79984) була накладена 06.12.1962 року, запис № 3678, у зв'язку з отриманням ним позики в Білоцерківській взуттєвій фабриці № 14 у розмірі 500 (п`ятсот) карбованців. [PERSON] на момент накладення заборони проживав за адресою: [ADDRESS]. Об`єкт обтяження: невизначене майно. Дата народження [PERSON] в реєстрі накладених і знятих арештів (заборон) Білоцерківської державної нотаріальної контори за 1962 рік не вказана. Іншою інформацією, крім зазначеної вище, Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора не володіє. Згідно архівної довідки від 04.08.2016 року № 353/04-01 виданої Трудовим архівом Білоцерківської міської ради, серед документів з особового складу підприємства АТЗТ ВВТ фірма «БІВЗУТ» даних про надання [PERSON] підприємством позики та про непогашення ним заборгованості перед підприємством не виявлено. Крім того, зі змісту вищевказаної довідки вбачається, що правонаступник підприємства був ліквідований. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження наявності будь-якої заборгованості померлого [PERSON] Разом з цим, суд вважає, що наявність цієї заборони порушує майнові права позивача, які крім наведених вище правових норм гарантуються статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, що є неприпустимим. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не міститься. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наявність заборони на невизначене майно померлого створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання спадковим майном, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобов`язань померлого [PERSON] перед конкретною фізичною чи юридичною особою, а також про пред`явлення майнових вимог до позивача як спадкоємця. Доводи письмових заперечень щодо неналежного відповідача у даній справі, суд вважає такими, що не спростовують встановлених судом обставин та необхідність звільнення майна від заборони, при цьому рішення суду не порушує будь-яких прав та інтересів Білоцерківського міського відділу ДВС, а визначення позивачем в якості відповідача саме виконавчу службу являється його правом та, на думку суду, спрямовано на більш повне встановлення всіх обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved