Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.07.2011 року та вони мають чотирьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та протилежні погляди на шлюб та сім`ю шлюбні відносини між ними припинені. Збереження шлюбу вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22.07.2011 року відділом державної рєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 1082. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, представник позивача та відповідач подали до суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовута після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2011 року між позивачем та відповідачем відділом державної рєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1082, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно копій свідоцтв про народження від шлюбу сторони мають чотирьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім`ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За проханням відповідача після розірвання шлюбу слід відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved