Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У травні 2016 року заступник керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області, Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради, посилаючись на те, що 23 серпня 2014 року о 02.10 годині на проїзній частині поблизу будинку № 7 по вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, у ході якої [PERSON] умисно наніс два удари кулаками рук в обличчя [PERSON], а саме в область верхньої та нижньої щелепи, внаслідок чого [PERSON] утратив свідомість, упав на проїзну частину вулиці, при цьому вдарившись потиличною ділянкою голови об цементно-бетонне покриття проїзної частини. У результаті вищезазначених дії [PERSON], потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, перелому скулової дуги справа, забою мяких тканин нижньої щелепи зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 155 від 24 жовтня 2014 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоровя більш ніж 21 день. Дії [PERSON] органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Потерпілий [PERSON] внаслідок дій [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області у період з 23 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року, тобто сім ліжко-днів, внаслідок чого цим медичним закладом понесено витрати на лікування [PERSON] у розмірі 1096,34 грн. [PERSON] також у період з 29 серпня 2014 року по 12 вересня 2014 року, тобто чотирнадцять ліжко-днів знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради, внаслідок чого цим медичним закладом на його лікування витрачено 4022,60 грн. Вищезазначені грошові кошти витрачені лікувальними заклади на лікування потерпілого від злочину [PERSON] підлягають стягненню з особи, яка завдала шкоду, тобто відповідача [PERSON] У судовому засіданні прокурор Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області [PERSON], що діє в інтересах позивачів [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області, Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради, позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду цієї цивільної справи та винесення заочного рішення. Представник комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити, не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце і час розгляду справи згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника одного з позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27, ст. 57 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 23 серпня 2014 року о 02.10 годині на проїзній частині поблизу будинку № 7 по вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, у ході якої [PERSON] умисно наніс два удари кулаками рук в обличчя [PERSON], а саме в область верхньої та нижньої щелепи, внаслідок чого [PERSON] утратив свідомість, упав на проїзну частину вулиці, при цьому вдарившись потиличною ділянкою голови об цементно-бетонне покриття проїзної частини. Внаслідок вищезазначених дій [PERSON], потерпілому [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 155 від 24 жовтня 2014 року спричинено такі тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма; забій головного мозку середнього ступеня тяжкості; перелом скулової дуги справа; забій мяких тканин нижньої щелепи зліва. Ці тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів). Тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок травматичного впливу у ділянку обличчя з послідуючим падінням та ударом потиличної ділянки голови з формуванням зони забою головного мозку скроневої ділянки зліва за механізмом протиудару. Тілесні ушкодження могли виникнути у строк указаний у постанові. Ці тілесні ушкодження мають ознаки середнього ступеня тяжкості, а саме такі, що викликали тривалий розлад здоровя більше двадцяти одного дня. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2014 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014120150000556 від 23 серпня 2014 року за ч. 1 ст. 122 КК України щодо [PERSON] у звязку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення (а. с. 7). Той факт, що [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження підтверджено матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколом допиту свідка [PERSON], згідно якого 23 серпня 2014 року близько 02.00 години на проїзній частині вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, внаслідок якого [PERSON] намагався нанести [PERSON] удари кулаком в обличчя, однак той уникав ударів. Коли [PERSON] наздоганяв [PERSON] спіткнувся та впав на проїзну частину вилиці та вдарився. Від цього падіння втратив свідомість. Показаннями свідка [PERSON] підтверджено той факт, що 23 серпня 2014 року близько 02.00 години на проїзній частині вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт. Стоячи на вулиці почув звук удару. Побачив, що [PERSON] та [PERSON] стояли один навпроти один й у цей момент [PERSON] впав спиною на проїзну частину дороги, вдарившись при цьому задньою частиною голови об покриття дороги. Згідно показань [PERSON], 23 серпня 2014 року близько 02.00 години на проїзній частині вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між ним та [PERSON] виник конфлікт. Під час цього конфлікту [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження. Під час конфлікту відвернувся від [PERSON] та коли повернувся побачив, що [PERSON] лежить на спині на проїзній частині дороги без свідомості. Відповідно до показань [PERSON], 23 серпня 2014 року близько 02.00 години на проїзній частині вулиці Щорса у м. Долинській Кіровоградської області між ним та [PERSON] виник конфлікт. Під час конфлікту [PERSON] раптово кулаком правої руки наніс удар в обличчя, а саме в область щелепи зліва. Внаслідок цього удару впав на спину, вдарився головою об бетонне покриття дороги та втратив свідомість. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 166 від 27 жовтня 2014 року, тілесні ушкодження у [PERSON] виникли не менш ніж від двох травматичних ударів у ділянку голови. Тілесні ушкодження у [PERSON] могли виникнути за тих обставин на які вказує [PERSON] у протоколі допиту від 10 жовтня 2014 року. У протоколі допиту свідка [PERSON] зазначено, що не бачив куди саме було нанесено удар [PERSON], а тому неможливо обєктивно судити про можливість утворення тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у [PERSON] не могли виникнути за обставин указаних [PERSON] У протоколі допиту [PERSON] від 2 вересня 2014 року зазначено, що не бачив як саме [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а тому неможливо обєктивно судити про можливість утворення тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у [PERSON] могли виникнути внаслідок удару кулаком в область щелепи з наступним падінням з висоти власного зросту на дорожню поверхню. З огляду на вищезазначене, враховуючи характер тілесних ушкоджень отриманих [PERSON] під час конфлікту із [PERSON], а саме те, що [PERSON] під час цього конфлікту отримав тілесні ушкодження, зокрема перелому скулової дуги справа, забою мяких тканих нижньої щелепи зліва, що могли виникнути виключно внаслідок дії тупого предмета (предметів), зважаючи на механізм спричинення тілесних ушкоджень, що відображений у показаннях учасників події, слід дійти висновку, що показання [PERSON] та [PERSON] не відповідають механізму та виду отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень, а саме внаслідок цих показань [PERSON] не міг отримати попередньо зазначені тілесні ушкодження, що підтверджується, зокрема й висновком судово-медичної експертизи № 166 від 27 жовтня 2014 року. У свою чергу цим же висновком судово-медичної експертизи № 166 від 27 жовтня 2014 року підтверджується правдивість показань [PERSON] щодо механізму нанесення йому [PERSON] тілесних ушкоджень. З показань свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] упав на спину на проїзну частину дороги стоячи лицем до [PERSON], при цьому не бачив самого удару внаслідок якого [PERSON] упав. Ці показання [PERSON] підтверджують неправдивість показань [PERSON], оскільки той указує, що у момент падіння знаходився до [PERSON] спиною. Показання [PERSON] доводять обґрунтованість доводів [PERSON] щодо механізму спричинення йому [PERSON] тілесних ушкоджень, оскільки останній стоячи навпроти [PERSON] шляхом нанесення ударів кулаками міг спричинити тілесні ушкодження, зокрема у виді перелому скулової дуги справа, забою мяких тканих нижньої щелепи зліва, що також відповідає фактичним обставинам справи. Відповідно до інформації головного лікаря комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області № 652/01-13 від 12 квітня 2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 23 по 29 серпня 2014 року. Вартість перебування в лікарні становить: серпень 2014 року сім ліжко-днів х 156,62 грн (вартість одного ліжко-дня) = 1096,34 грн (а. с. 4). Згідно інформації заступника головного лікаря комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради № 1806/01-19/06 від 12 квітня 2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 29 серпня 2014 року по 12 вересня 2014 року, тобто чотирнадцять ліжко-днів. Вартість лікування за фактичними витратами склала без вартості медикаментів придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості ліжко-дня у цьому відділенні: за серпень 2014 року два ліжко-дні х 281,35 (вартість одного ліжко-дня) = 562,70 грн; за вересень 2014 року дванадцять ліжко-днів х 288,28 грн (вартість одного ліжко-дня) = 3459,36 грн. Всього: 4022,06 грн (а. с. 5). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування вдень. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року N 11\~«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Матеріалами досудового розслідування доказано той факт, що внаслідок неправомірних, винних дій відповідача у справі [PERSON] потерпілому у справі [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень. За наявності цього [PERSON] перебував на лікуванні у комунальному закладі «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області. Строк лікування становив сім днів, а саме з 23 серпня по 29 серпня 2014 року. Загальна вартість лікування у попередньо зазначений період становить 1096,34 грн. [PERSON] також внаслідок цих дій перебував на лікуванні у комунальному закладі «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради. Строк лікування становив чотирнадцять днів, а саме з 29 серпня по 12 вересня 2014 року. Загальна вартість лікування у попередньо зазначений період становить 4022,06 грн. Злочинне діяння відповідача [PERSON] та перебування потерпілого [PERSON] на лікуванні у комунальному закладі «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області та комунальному закладі «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради, є у безпосередньому причинному звязку, а відповідно у сукупності всі елементи складу, що дає підстави для прийняття судом рішенням про задоволення позову. Відповідно до вищевикладеного, підлягає задоволенню цей позов прокурора в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області, Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради до [PERSON] про відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1378 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved