Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 50000,00 грн., одержаних в якості позики, 850,00 грн. інфляційних втрат та 246,60 грн. трьох процентів річних у зв`язку із невиконанням боржником грошових зобов`язань, а також пені за неповернення грошових коштів у розмірі 1105,59 грн. за період з 02.03.2021 по 30.04.2021, розподілити судові витрати. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03.09.2020 між сторонами укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від позивача позику в розмірі 50000,00 грн., що також підтверджено розпискою від 03.09.2020. Відповідач зобов`язався повернути їх до 01.03.2021, однак не виконав свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, додатково повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 03.09.2020 між сторонами укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] позику в розмірі 50000,00 грн., що також підтверджено розпискою від 03.09.2020, які останній зобов`язався повернути до 01.03.2021 (а.с.5). Згідно умов пунтку 3.1 договору позики від 03.09.2020 у разі неповернення або несвоєчасного повернення позикодавцю грошових коштів в сумі 50000,00 грн. позичальник сплачує позикодавцю пеню від неповернутої або несвоєчасно повернутої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми за кожен день прострочення. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з частиною третьою\~статті 1049 ЦК України\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики від 03.09.2020, оскільки останній взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув грошові кошти у визначений договором строк. Беручи до уваги те, що відповідач доказів належного виконання умов договору позики не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак, з нього підлягає стягненню заборгованість у розмірі 50000,00 грн. на користь позивача. Крім того, частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625\~ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Враховуючи наведене вище, строку прострочення виконання зобов`язання, слід здійснювати з дня, наступного після дати повернення коштів, тобто з 02.03.2021. В той же час, станом на 01.03.20201 обсяг невиконаного зобов`язання складав 50000,00\~грн. Таким чином строк прострочення з повернення боргу складатиме з 02.03.2021 по 30.04.2021 включно (день звернення до суду) - 60 днів. Вищезазначені періоди використовує суд при обрахуванні пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що розмір трьох процентів річних становить 246,60 грн. (50\~000,00 х 3% / 365 днів х 60 днів (кількість днів прострочки). При вирішенні вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат суд враховує наступне. Згідно\~статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до частини другої\~статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, і норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. З урахуванням рівня інфляції за період з 02.03.2021 по 30.04.2021 у розмірі 101,7% та наданим позивачем розрахунком суд погоджується, оскільки останній здійснений з урахуванням визначених законодавством вимог, розмір цієї складової боргу становить 850,00 грн. та також підлягає стягненню з відповідача. Що стосується позовної вимоги про стягнення пені, суд виходить з наступного. Згідно частини першої статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до частини третьої статті 549\~ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно пункту 3.1 договору позики у разі неповернення або несвоєчасного повернення позикодавцю грошових коштів в сумі 50000,00 грн. позичальник сплачує позикодавцю пеню від неповернутої або несвоєчасно повернутої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми за кожен день прострочення. Отже виходячи з системного аналізу зазначених норм та умов договору позики, суд приходить до висновку, що умовами укладеного договору стягнення неустойки (пені) було передбачено у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а тому вимоги позову в цій частині також обґрунтовані. Згідно відомостей з офіційного сайту НБУ, розмір облікової ставки становив: - 6% річних з 02.03.2021 по 34.03.2021 (3 дні), а тому розмір пені за цей період становить 50\~000,00 х 12% (подвійна ставка НБУ) / 365 днів х 3 дні = 49,32 грн. -6,5% річних з 05.03.2021 по 15.04.2021 (42 дні), а тому розмір пені за цей період становить 50\~000,00 х 13% (подвійна ставка НБУ) / 365 днів х 42 дні = 748,02 грн. -7,5% річних з 16.04.2021 по 30.04.201 (15 днів), а тому розмір пені за цей період становить 50\~000,00 х 15% (подвійна ставка НБУ) / 365 днів х 15 днів = 308,25 грн. Отже сума пені за заявлений період становить 1105,59 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення заборгованості за договором позики від 03.09.2020, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 52202,19 грн. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом.

Outcome: partial