overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 09.08.1980 року Бережанським відділом РАЦС, актовий запис № 58, посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2018 р. провадження у справі відкрито. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 098.08.1980 року про що Бережанським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської області зроблено актовий запис № 58 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 30, по вул. Лідівський Шлях, в м. Новоград-Волинський Житомирської області та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником будинку № 30, по вул. Лідівський Шлях, в м. Новоград-Волинський Житомирської області. Станом на 18.06.2018 року там зареєстровані: її син [PERSON], та брат [PERSON], позивач по справі, який за вказаною адресою з 2000 року не зявляється, наразі місце його проживання чи перебування невідоме. Оскільки в будинку фактично проживає лише її син, то виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим зареєстрованим та вказаним у позовній заяві місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 липня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №857 - розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2018 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 липня 2016 року (арк.с.4). Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO] (арк.с.5). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 червня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №353 розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2006 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 червня 2006 року (арк.с.4). Прізвища після реєстрації шлюбу «Чувільов» та «Боровик». Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO] (арк.с.13). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 12 вересня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя та обов'язки, втрачено почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами вважає неможливим. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 01 квітня 2018 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 06 грудня 2017 року Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 755, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 12 червня 2018 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало погіршення між сторонами сімейно-шлюбних відносин, а також втрата взаєморозуміння та взаємоповаги, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що у 2014 році сторони познайомились, створили сімю та проживали разом без реєстрації шлюбу. 18 серпня 2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Через деякий час після реєстрації шлюбу відносини між сторонами погіршились, виникали сварки і непорозуміння. У 2018 році відносини між сторонами значно погіршились та з квітня 2018 року шлюбні відносини між ними були припинені, вони почали проживати окремо. Вважає, що сімя розпалась остаточно і відновлена бути не може, між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Майновий спір між сторонами відсутній. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 22 травня 2018 року. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 22 травня 2018 року Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 987, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 346192, виданим 18 серпня 2016 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало погіршення між сторонами сімейно-шлюбних відносин, а також втрата почуття любові та поваги, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 22 травня 2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є її колишнім чоловіком та за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з липня 2016 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, від її та її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду, в ній зареєстровані сторони по справі [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 29.05.2018, затвердженого начальником КП «ЖЕК-13», [PERSON], [INFO] не проживає з липня 2016 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строки судом не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач понад шість місяців без поважних причин відсутній і не проживає в квартирі, є таким, що втратив право користування даним житлом. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України та зняти з реєстрації місця проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з 2016 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], власником якої є позивач. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідач протягом року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача за вищевказаною адресою суду не надано. Відтак, відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач є такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням. За таких обставин, позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню. Вимога позивача зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 01.01.1999 року. У судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позов підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.01.1999 померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1993 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 12.01.2017 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1993, право власності в МБТІ не зареєстровано. З копії спадкової справи №37/2016 до майна померлої 01 січня 1999 [PERSON] вбачається, що до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 05.12.2017 приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 01 січня 1999 [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири за спадкодавцем. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.05.1993 року, від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.1993 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved