Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У червні 2018 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 1 24.11.2014 року було укладено договір кредиту №027СІ10141127001, згідно з яким відповідачу 1 було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 200000,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 21,49% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26.11.2024 року. 27.11.2014 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки №027СІ10141127001-ПОР, відповідно до якого відповідач 2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №№027СІ10141127001 від 24.11.2014 року, але в результаті порушення відповідачами умов кредитного договору станом на 06.03.2018 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, у відповідачів наявна заборгованість у сумі 116034,70 грн., з яких сума заборгованості в розмірі 100199,95 грн., сума заборгованості в розмірі 12415,98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками в розмірі 1177,93 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2240,84 грн. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів за договором кредиту №027СІ10141127001 від 24.11.2014 року заборгованість в розмірі 116034,70 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що АТ «Укрсоцбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 1 24.11.2014 року було укладено договір кредиту №027СІ10141127001, згідно з яким відповідачу 1 було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 200000,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 21,49% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26.11.2024 року (а.с. 5-9). 27.11.2014 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки №027СІ10141127001-ПОР, відповідно до якого відповідач 2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №027СІ10141127001 від 24.11.2014 року (а.с. 11-12). Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу 1 кредитні кошти в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 27.11.2014 року (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідачів з вимогою від 18.05.2018 року, у яких просив сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором (а.с. 16). Проте, відповідачі покладені на них зобов'язання за договором кредиту №027СІ10141127001 від 24.11.2014 року та за договором поруки №027СІ10141127001-ПОР від 27.11.2014 року не виконують. Згідно із розрахунком, станом на 06.03.2018 року, у відповідачів наявна заборгованість у сумі 116034,70 грн., з яких сума заборгованості в розмірі 100199,95 грн., сума заборгованості в розмірі 12415,98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками в розмірі 1177,93 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2240,84 грн. (а.с. 18-19). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі свої зобов'язання за договором кредиту №027СІ10141127001 від 24.11.2014 року належним чином не виконували, а отже зобов'язані повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 116034,70 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved