overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 лютого 2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Під час спільного проживання відповідач зловживав алкогольними напоями. На ґрунті цього між ними виникали суперечки, в ході яких відповідач застосовував до неї насильство. Це негативно впливало на здоров'я дитини. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою. Примирення між ними неможливе. У судове засідання позивачка не зявилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, позов не оспорив. Судом зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України, ухвалено, - провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до частини першої статті \~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( \~частина друга статті \~112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки. Витрати позивачки по сплаті судового збору у розмірі 551,2 грн. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що 10.03.2016 р. померла її мати [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив №30, ділянка №87, а також однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона та її рідний брат і син спадкодавця [PERSON] Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про народження, паспорті її прізвище записане [PERSON], а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця записано [PERSON]. З наведених підстав заявниця просила встановити факт, що [PERSON], померла 10.03.2016 р., була її матірю. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував щодо задоволення заяви і пояснив, що дійсно заявниця є його рідна сестра, а померла [PERSON] була їх матірю. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі свідоцтва про народження заявниці слідує, що її матірю записана [PERSON]. (а.с. 8) Матірю [PERSON] у свідоцтві про йога народження записана [PERSON]. (а.с. 9) У паспорті та свідоцтві про смерть прізвище, імя та по-батькові спадкодавця записані [PERSON]. (а.с. 7,11) У державному акті на право власності на земельну ділянку та розпорядженні органу приватизації прізвище, імя та по-батькові спадкодавця також записані [PERSON]. (а.с. 12-13) За таких обставин суд дійшов до висновку, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутньою [PERSON] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], та вони проживали разом однією сім'єю в с. Кульчин Турійського району до травня 2015 року. [PERSON] з 1983 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра та має ІІ групу інвалідності. 01 травня 2015 року вона пішла з дому та не повернулась, і її місцезнаходження по даний час невідоме. Для реалізації своїх прав щодо оформлення субсидії заявник просить визнати [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS], безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, ствердила факти, наведені в ній. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кульчинською сільською радою Турійського району Волинської області, слідує, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] є батьками [PERSON] (а. с. 7). Відміткою в паспорті громадянина України останньої стверджується, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS], де вона і проживала разом з батьками, що стверджується довідкою Кульчинської сільської ради Турійського району (а. с. 6, 8). Відповідно до довідки Турійської центральної районної лікарні від 19 травня 2016 року №0973/02-12.16 [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 1983 року. Згідно довідки Турійського Відділення поліції Ковельського Відділу поліції ГУНП у Волинській області від 23 травня 2016 року №1533/57/2016 [PERSON] знаходиться в розшуку з 18 травня 2015 року, та на даний час місце її перебування не встановлено (а. с. 10). Довідкою Кульчинської сільської ради Турійського району Волинської області від 18 травня 2016 року №209 підтверджено факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації з травня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з часу одержання останніх відомостей про [PERSON] минуло більше року, а тому зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання її безвісно відсутньою. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою буде відповідати інтересам заявника, яка матиме можливість реалізувати свої законні права та інтереси у сфері соціального захисту населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її матері [PERSON], [INFO], яка страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер». [PERSON] потребує постійного медичного нагляду та лікування, сторонньої допомоги і контролю, оскільки не може самостійно здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Внаслідок стійкого розладу психічного здоровя мати не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, Заявник надає матері постійну допомогу, доглядає за нею. Просить визнати [PERSON] недієздатною особою і призначити її опікуном. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради заяву [PERSON] підтримує. Суду пояснила, що орган опіки та піклування вносить суду подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Просить заяву задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Над недієздатною особою судом встановлюється опіка і призначається опікун за поданням органу опіки та піклування ( ч.1 ст.60 ЦК України). [PERSON] перебуває на обліку в Бердянському психоневрологічному диспансері з 11.12.2013 року. Психічний стан [PERSON] змінився внаслідок тривалої психотравмуючої ситуації ( тяжке захворювання та смерть доньки). Впродовж 2013-2016 років неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні. Остання госпіталізація з 26.04.2016р. по 01.07.2016р.. Хвора була оглянута на ЛКК і встановлений діагноз «помірна атеросклеротична деменція з вираженим депресивним синдромом». Хвора перестала контролювати фізіологічні потреби, виконувати гігієнічні процедури, ніякої роботи по дому не виконує, повністю втратила соціальну адаптацію. Як видно з висновку судово-психіатричної експертизи від26.07.2016р. №400 (а.с.37-44), наданого КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», експертна комісія прийшла до висновку, що [PERSON],[INFO], виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного депресивного розладу, затяжний епізод. Ступінь наявних порушень такий, що вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.7,8). Відповідно до подання органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради №001-6646/48 від 23.09.2016 року, [PERSON] за станом здоровя та особистими якостями може бути призначена опікуном над своєю матірю [PERSON] З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку. Що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Заява обґрунтована тим, що у неї зі [PERSON] склались фактичні шлюбно - сімейні відносини. На даний час вона вагітна та має намір зареєструвати шлюб зі [PERSON] Проте, така можливість відсутня у зв'язку з тим, що заявник не досягла шлюбного віку. Вказуючи, що даний шлюб не суперечить її інтересам, є добровільним і бажаним, просить суд винести рішення, яким надати їй право на шлюб зі [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала повністю, ствердила факти, наведені в ній. Законний представник - мати заявника [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти надання права на шлюб неповнолітній [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки між ними склались теплі та стабільні стосунки. Надання права на шлюб відповідає їх інтересам. Заслухавши пояснення заявника, її законного представника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Із паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 21 квітня 2016 року Турійським РС УДМС України у Волинській області, слідує, що [PERSON] народилася [INFO]. Випискою з медичної карти Турійської центральної районної лікарні від 05 травня 2016 року стверджується про вагітність [PERSON] Заявник має намір зареєструвати шлюб зі [PERSON], [INFO], який має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони (а. с. 15, 17), здобув професію (а. с. 11, 12). Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ст.234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] підтримують фактичні шлюбно-сімейні відносини. З метою створення сім'ї обоє бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Надання права на шлюб відповідає її інтересам. За таких обставин суд вважає за необхідне надати [PERSON] право на шлюб зі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

у травні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 січня 2008 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. У даній квартирі зареєстрована позивач, а також відповідач [PERSON], який фактично в спірній квартирі не проживає, витрати на комунальні послуги не сплачує. Вважає, що він втратив право користування цим житлом, оскільки не проживає в квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 10 січня 2008 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 15) У зазначеній квартирі зареєстровані: позивач та [PERSON] - відповідач у справі, що підтверджується довідкою форми № 3 від23.03.2016 р. № 950 (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо непроживання відповідача у квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. У акті , наданому позивачем, вказано, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає протягом тривалого часу з 29 жовтня 2014 року, його речей у квартирі немає (а.с. 12). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на законі та підтверджується матеріали справи. Вимога про зобов'язання зняти [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, після набрання законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 551 гривні 21 копійок судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 31.05.2016 року провадження у справі відкрито. У жовтні 2016 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке майно відповідача із забороною будь-яких дій з вказаним майном, обґрунтовуючи це тим, що є висока вірогідність ухилення від сплати збитків позивачу. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За змістом ч.ч. 1 і 2 цієї статті суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивача не містить належного обґрунтування, доводи наведені в клопотанні не підтверджені належними доказами, а тому припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення не є належним. Крім того, всупереч ч. 3 ст. 152 ЦПК України заявник не вказує майно відповідача на яке просить накласти арешт. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 03 серпня 2002 року в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON]»ю Олександрівну, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та різні характери. У звязку з цим вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства, їх сімя розпалась з вини обох сторін, а тому відновленою бути не може, саме тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 15 липня 2016 року о 15.30 год., позивач [PERSON] не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 15 липня 2016 року о 15.30 год. не зявилася, однак подала до суду заяву про те, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 15 липня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 16 серпня 1994 року. Від шлюбу мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просять розірвати шлюб, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажають. Представник [PERSON] заяву підтримав. [PERSON] у судовому засідання заяву підтримала. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1994 року. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2011 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON], як законний представник [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила: - припинити право власності [PERSON] на ? частини квартири [ADDRESS] та ? квартири № 137 по Фонтанській дорозі, 49/1 у м. Одесі, за умови попереднього внесення вартості цієї частки квартир на депозитний рахунок суду до моменту постановлення рішення в справі. - визнати право власності [PERSON] на ? квартири № 137 по Фонтанській дорозі, 49/1 у м. Одесі. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO] є співвласником нерухомого майна, а саме ? частини квартири [ADDRESS] та ? квартири № 137 по Фонтанській дорозі, 49/1 у м. Одесі. [PERSON], бабуся позивача, також є співвласником нерухомого майна в тотожних з онуком частках. Позивач є дитиною-інвалідом, законним представником якого, виступає його мати [PERSON], разом із якою позивач і проживає. [PERSON] також є співвласником нерухомого майна, але в частках ? у кожній із квартир. На теперішній час сумісне проживання позивача та відповідача є неможливим, оскільки існує повна психологічна несумісність відповідача та матері позивача при будь-яких можливих контактах. Таким чином, спільне користування нерухомим майном позивача та відповідача не є можливим. У звязку із вищевикладеним та

Outcome: dismissed