Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

у червні 2016 року заявник звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на дії державного виконавця. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що у жовтні 2010 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів, заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У лютому 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У квітні 2016 року таке виконавче провадження було закінчено у зв'язку з тим, що боржник отримує дохід у відокремленому підрозділі КП «Київпастранс», що територіально відносить до Шевченківського району м. Києва. Перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було складено довідку - розрахунок заборгованості по аліментам за період з вересня 2012 року по січень 2016 року у розмірі 59196,81 грн. Заборгованість по сплаті аліментів обрахована державним виконавцем, виходячи з середньомісячної заробітної плати по м. Києву. Заявник стверджує, що протягом вказаного періоду він працював та отримував дохід. За таких обставин, з урахуванням заяви про уточнення вимог скарги від 29 вересня 2016 року заявник просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, що полягає у не застосуванні положень частини 1 статті 194 СК України, частини 1 статті 195 Сімейного кодексу України при здійсненні розрахунку розміру заборгованості по аліментам, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року, ВП № 50248903, зобов'язати державного виконавця здійснити обчислення заборгованості боржника [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01 лютого 2013 року по 01 травня 2016 року з урахуванням норм частини 1 статті 194 СК України, частини 1 статті 195 Сімейного кодексу України. Представник заявника просив розглянути скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримав. Від головного державного виконавця Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист по справі виданий Оболонським районним судом м. Києва 15 жовтня 2010 року. У зв'язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04 червня 2011 року. 19 лютого 2016 року стягувач [PERSON] звернулася до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження. Постановою від 23 лютого 2016 року, винесеною старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Бучком В.В., відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7327, виданого Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 18 квітня 2016 року № 357/6 загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року становить 59196,81 грн. Розмір заборгованості по аліментам визначений державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з середньомісячної заробітної плати по м. Києву. При цьому, державний виконавець виходив з того, що платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості по аліментам та не працює на час визначення розміру аліментів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, тощо. Положеннями статті 74 Закону встановлено порядок стягнення аліментів. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно з ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Як убачається з матеріалів виконавчого провадження, стягувач звернулася до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, у такій заяві [PERSON] просила обчислити розмір заборгованості по сплаті аліментів з 01 вересня 2012 року. Перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець обчислив розмір заборгованості по сплаті аліментів, який за приписами закону повинен був розрахований відповідно до вимог Сімейного кодексу України. В порушення вимог ст. 194 СК України державний виконавець здійснив обчислення розміру заборгованості по аліментам за період більше ніж три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Дані щодо розшуку боржника або його перебування за кордоном у державного виконавця були відсутні. Крім того, на свій запит державний виконавець отримав відповідь від Пенсійного фонду України, датовану 24 лютого 2016 року, за якої боржник [PERSON] станом на грудень 2015 року працює у відокремленому підрозділі «Центр технічного обслуговування тролейбусів» КП «Київпастранс». Державний виконавець не з'ясував період, протягом якого боржник працює на комунальному підприємстві, розмір його заробітної плати, а також чи працював [PERSON] у період з 01 вересня 2012 року. Така інформація є обов'язковою для державного виконавця, оскільки стягнення аліментів присуджено рішенням суду в частині від заробітку, доходу. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] та індивідуальних відомостей про застраховану особу боржник постійно працює та отримує дохід, починаючи з січня 2012 року. (а.с. 43-51) Незважаючи на наявність даних про працевлаштування боржника, які стали згодом підставою для закінчення виконавчого провадження та передачі виконавчого листа на виконання до іншого відділу ДВС, державний виконавець обчислив заборгованість по сплаті аліментів в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 195 СК України, тобто виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Києву, що у свою чергу призвело до штучного збільшення розміру заборгованості по сплаті аліментів та порушення прав боржника. В цій частині суд доходить висновку про визнання дій державного виконавця неправомірними. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Бучка В.В. від 18 квітня 2016 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник отримує дохід у відокремленому підрозділі КП «Київпастранс», що територіально відносить до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. У постанові державний виконавець також вказав розмір заборгованості по сплаті аліментам, який не відповідає дійсності. Разом з тим, приймаючи до уваги те, що при отриманні боржником доходу в іншому районі м. Києва виконавче провадження підлягає закінченню, підстави для скасування вказаної постанови відсутні. Заявник не позбавлений можливості звернутися до державного виконавця, в провадженні якого наразі перебуває виконавчий документ, із заявою про здійснення перерахунку розміру заборгованості по аліментам та надати докази отримання доходу, чи до суду з позовом про визначення розміру заборгованості по аліментам. За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги [PERSON] на дії державного виконавця. У задоволенні решти вимог скарги суд ухвалює відмовити з підстав, наведених вище.

Outcome: partial