overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2006 року у виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 65. Позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року у виконкомі Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER] від 25.02.2006 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 05 серпня 2006 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 344. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 201983, видане 13 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 344. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 07 жовтня 2006 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 27. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 030642, видане 07 жовтня 2006 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 27. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбупосилаючись на те, що 14 лютого 2013 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 138971, видане 14 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що сторони зареєстрували шлюб 18.06.2007 року у районному віділлі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міскрайонного управління Житомирської області, за актовим записом № 5. Від спільного проживання дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу за його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомленаналежним чином, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.06.2007 року у районному віділлі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міскрайонного управління Житомирської області, за актовим записом № 5. Від спільного проживання дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що сторони зареєстрували шлюб 30.07.2005 року у виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за актовим записом № 302. Від шлюбу мають спльних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явився, звернулася до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.07.2005 року у виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за актовим записом № 302. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 05 вересня 2007 року, проте фактично не проживає в даному будинку з 2012 року. В добровільному порядку [PERSON] відмовляється знятись з реєстрації за вказаною адресою. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 21 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 7533, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 66,7 кв.м., загальною корисною площею 196,3 кв.м.. Згідно складених актів депутата Тарасівської сільської ради Київської області від 25 квітня 2017 року, від 17 березня 2017 року, 11 лютого 2017 року, 16 січня 2017 року, 13 грудня 2016 року, 16 листопада 2016 року за адресою: [ADDRESS], [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку без поважних причин, і тому втратив право користування жилим приміщенням у жилому будинку [ADDRESS] на підставі вимог ст. 405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву від 19.05.2017 року, про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.15). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON]М в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4; 5). На теперішній час діти знаходяться на утриманні матері, що підтверджується довідкою від 04.03.2015 року №1429028299 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції відповідно до якої [PERSON] є переміщеною особою разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). На теперішній час діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №290 від 13.03.2017 року, наданої КП ЖЕК №7 (а.с.12). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку відповідач не надає, хоча працездатний та інших утриманців немає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів [PERSON], щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою № 921 від 15.05.2017 року наданою [PERSON] директором ТОВ «Арагорн» (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved