Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «СК «Уніка» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 24.06.2015 року між [PERSON] «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування № 370005/4002/0000358, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 03.04.2016 року в м. Києві по просп. Броварський, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля застрахованого під керуванням водія [PERSON], а також автомобіля «Mercedes Benz 312D» під керуванням [PERSON]. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 56\~076, 08 грн.. На підстав договору страхування потерпілому [PERSON] було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 50\~357, 69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 016622 від 16.05.2016 року. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року був визнаний [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] «СК «Уніка» просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 50\~357, 69 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] «СК «Уніка» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданому до суду клопотанні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 24.06.2015 року між [PERSON] «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування 370005/4002/0000358, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 03 квітня 2016 року, приблизно о 10 год. 15 хвилин, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz», д.н.з. ВМ 5061АІ, рухався по Броварському проспекту, в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 04.04.2016 року до [PERSON] «СК «Уніка» із заявою звернувся [PERSON] про настання події 03.04.2016 року та подачею всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03-27/04 від 27.04.2016 року вартість відновлювального ремонту складає 56\~076, 08 грн. Відповідно до рахунку № 3614 від 20.04.2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 51850, 16 грн. На підставі вищевикладених документів [PERSON] «СК «Уніка» виконуючи умови договору страхування сплатило відшкодування згідно рахунку сумит 50\~357, 69 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Арма Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 016622 від 16.05.2016 року. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку [PERSON] «СК «Уніка» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50\~357, 69 грн. за договором добровільного страхування, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль «Renault Clio», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач [PERSON] «СК «Уніка» набув прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача [PERSON] «СК «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] «СК «Уніка».

Outcome: approved