Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У травні 2016р. [PERSON] звернулась з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відділ ДВС Старокостянтинівського РУЮ, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 07.05.2015 року, за реєстровим №2074 про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ ) заборгованості за кредитним договором в сумі 95629 грн. 19 коп. В обґрунтування позову вказувала, що 25 вересня 2006 року між нею та Закритим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №DNH4КР41670476, за яким вона отримала від Банку кредитні кошти для купівлі товарів народного споживання в сумі 5476,90 гривень. У 2006 році, протягом трьох місяців з моменту отримання вищевказаного кредиту, вона сплатила Банку всі кошти в повному обсязі, разом з відсотками. Вважає, що відповідачу нічого не винна. Разом з тим, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 07.05.2015 року, за реєстровим №2074 не дотрималася вимог законодавства України, а саме не пересвідчилась, чи належить ПАТ «Комерційни банк «Приват банк» право вимоги у спірних правовідносинах, оскільки на договорі №DNH4КР41670476 стоїть печатка не ПАТ, а іншої юридичної особи, вважає свій борг є спірним. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не зявилась, надавши повноваження на представництво своїх інтересів в суді [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», який належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявивсь, причини неявки суду не повідомив. Третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, надала суду письмові заперечення проти позову та посить відмовити в його задоволенні з підстав викладених в запереченні. Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору - відділу ДВС Старокостянтинівського РУЮ при прийнятті рішення покладається на думку суду. Дослідивши докази у справі, заслухавши думку учасників процесу, аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 25 вересня 2006 року між позивачем та Закритим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №DNH4КР41670476, за яким [PERSON] отримала від ПАТ кредитні кошти для купівлі товарів народного споживання в сумі 5476,90 гривень. Кредитні кошти бралися на придбання холодильника, газової плити та кухонного комбайну,\~тобто кредит\~є споживчим. Вказаний товар згідно кредитного договору є предметом застави.\~\~ Згідно зі\~статтею 18 ЦК України\~та\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України ( КМУ ). Відповідно до\~статті 88 цього ж Закону України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.2\~постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються : оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5\~( глава 16 Порядку ). Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. Як вбачається із матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом [PERSON] було отримано наступні документи : кредитний договір від №DNH4КР41670476, ксерокопії особистих документів боржника, довідка про ідентифікаційний номер. Вважаючи ці документи достатніми та вірно оформленими, нотаріус вчинив виконавчий напис. Вищенаведені нормативно-правові акти встановлюють, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус має перевірити ряд питань, в т.ч. і належність кредитору права стягнення заборгованості для задоволення його вимог за кредитним договором. За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 207 та п. 2) ч. 1\~ст. 208 ЦК України\~(в редакції, яка була\~\~чинною на момент укладення між сторонами кредитного договору), у письмовій формі належить вчиняти в т.ч. і правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Отже, наявність у договорі печатки юридичної особи станом на 25 вересня 2006 року року було елементом дотримання письмової форми договору. Проте, із наданої нотаріусом копії договору вбачається, що на ньому відсутня печатка Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», а проставлена печатка ЗАТ «Приват Банк». Дана обставина приватним нотаріусом [PERSON] не була спростована в запереченні, направленому до суду. Не розкриті і повноваження особи, яка, нібито, від імені банку підписала договір. Таким чином, нотаріус не пересвідчився, чи належить ПАТ «Комерційни банк «Приват банк» право вимоги у спірних правовідносинах. Як зазначалося вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що однією з умов вчинення виконавчих написів є те, що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше 3 років\~\~( загальний строк позовної давності ). Пунктом 7 частини одинадцятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Кредитодавцю забороняється в т.ч. і вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З цього приводу, у п.31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що положення пункту 7 частини одинадцятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосуються позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за 8 років 6 місяців 14 днів (з 25.09.2006 року по 08.04.2015 року ), тобто поза межами 3-річного строку, що прямо суперечить вищенаведеним положенням законодавства. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не виконав передбачених законодавчими актами приписів, не переконався належним чином у безспірності заборгованості та неуважно поставився до наданих йому ПАТ документів.

Outcome: approved