Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У травні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, у якому зазначають, що 23 січня 2014 року між [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діяла [PERSON], та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. 30 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. Посилаючись на те, що вказані договори купівлі-продажу є фіктивними, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, без вчинення будь-яких дій на виконання цих договорів, без передачі земельної ділянки та отримання грошей, позивачі просять визнати вищезазначені договори купівлі-продажу частини земельної ділянки фіктивними на підставі ст. 234 ЦК України. Крім того, 14 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. русанів, вул. Хамбіра, 13. В цей же день, 14 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 4/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. [PERSON], посилаючись на те, що вказані договори вчинені внаслідок обману зі сторони [PERSON], оскільки вони домовлялись укласти договір довічного утримання, а нотаріус зміст договорів не розяснював і вона підписала їх не читаючи, просить визнати вищезазначені договори купівлі-продажу житлового будинку та частини земельної ділянки недійсними з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник обох позивачів підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також недоведеність належними доказами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав письмову заяву, у якій зазначив, що вважає позов необґрунтованим та просив розглядати справу в його відсутності. Треті особи у судове засідання не зявилися, повідомивши письмово про розгляд справи в їх відсутності, а також зазначили, що оспорювані договори укладались з дотриманням вимог чинного законодавства, а сторонам розяснювався їх зміст та правові наслідки. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2014 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діяла [PERSON], продала, а [PERSON] купив 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. 30 липня 2015 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 1152, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. Згідно п.2.2 вказаних договорів, підписання цього договору буде свідчити про те, що розрахунки 2/6 частини земельної ділянки здійснені повністю та про відсутність претензій до покупця по оплаті з боку продавця, в особі представника. У п. 4.1 вказаних договорів сторони засвідчили, що договір відповідає їх дійсним намірам та не є фіктивним чи удаваним правочином; вони однаково розуміють значення та умови договору, його правові наслідки. 14 серпня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Русанів Броварського району Київської області по вул. Хамбіра П., 13 та розташований на земельній ділянці площею 0,1612 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 4/6 частини якої належать продавцю. За змістом п. 11 вказаного договору, сторони підтверджують, що укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. В цей же день, 14 серпня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 4/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра, 13. Згідно п. 16 цього договору, [PERSON] та [PERSON], підписуючи цей договір, заявили про дійсність своїх намірів здійснити цей договір купівлі-продажу земельної ділянки і про відсутність їх заперечень щодо кожної з умов цього договору. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 21 січня 2015 року у справі №\~6-197цс14, прийнятої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, яка є обовязковою при виборі правової норми, що підлягає застосуванню в силу положень ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, для визначення правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегіть, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі: ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох стороін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У пункті 19 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам розяснено, що відповідно до статей 229-233 ЦК\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. У пункті 20 вказаної постанови розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. З огляду на наведене та враховуючи, що твердження позивачів про фіктивність договорів та вчинення їх під впливом обману спростовуються змістом цих договорів, а позивачами не надано належних доказів на підтвердження обставин, що оспорювані договори купівлі-продажу 2/6 частини земельної ділянки є фіктивними, а договори купівлі-продажу житлового будинку та 4/6 частини земельної ділянки вчинені під впливом обману, що є їх обовязком відповідно до ст. 60 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Покази допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed