Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

у червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить закінчити виконавче провадження №АА 450951 шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зняти арешт з 1/4 квартири, що накладений постановою від 20.05.2004 по ВП №АА 450951. В судове засідання сторони не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, представник відповідача покладається на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Мишко О.В. про арешт майна боржника майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2004 в межах виконавчого провадження №АА 560835 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме: на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформації Новозаводського відділу ДВС м. Чернігів від 05.06.2018, згідно даних АСВП переданих державному виконавцеві Новозаводського відділу ДВС м. Чернігів, виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], станом на 04.05.2018 на виконанні не перебувають. Інформації щодо виконання вказаного виконавчого провадження, при виконанні якого було накладено арешт за постановою Новозаводського районного управління юстиції №АА 450951 від 20.05.2004 згідно даних АСВП не має, а тому встановити будь-які наслідки завершення виконавчого провадження не має можливості. Дане виконавче провадження знищено у зв'язку зі спливом терміну зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву, тому відновити дане виконавче провадження та відповідні постанови з даного виконавчого провадження не має можливості. Підстав та можливості для зняття арешту з майна в даному випадку у Новозаводського відділу ДВС м. Чернігів не має. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову в цій частині. Вимоги позивача щодо завершення виконавчого провадження №АА450951 не підлягають задоволенню, оскільки дане виконавче провадження знищено виконавчою службою у зв'язку зі спливом терміну зберігання завершених виконавчих проваджень.

Outcome: partial