Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади в особі Київської міської ради, Шостої Київської державної нотаріальної контори про оскарження нотаріальної дії та визнання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], внаслідок смерті якого відкрилася спадщина. У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач не зверталася у зв'язку з тим, що з померлим батьком проживала разом. Зазначає, що [PERSON] кілька років до смерті тяжко хворів та потребував стороннього догляду, а тому проживав не за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS], а за місцем реєстрації позивача, а саме за адресою: [ADDRESS]. Також, позивач зазначає, що після смерті батька сама потребувала допомоги, тому що стрес, викликаний його тривалою хворобою та подальшою смертю, суттєво вплинув на стан здоров'я спадкоємиці, яка на той час була вагітною другою дитиною. Крім того, вказує, що ускладнена вагітність, нелегкі пологи та необхідність здійснювати догляд за новонародженою дитиною об'єктивно не давали позивачу можливості вступити в процес по оформленню спадщини після смерті батька. Лише у березні 2017 року позивач звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, 13.04.2017 державним нотаріусом Гуль Л.О. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини. За таких обставин, позивач звернулася до суду та просить суд скасувати постанову Шостої Київської державної нотаріальної контори від 13.04.2017 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви позивачем про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2017 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з невиконанням вимог ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на день постановлення ухвали). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2017 у справі відкрито провадження. У судове засідання 30.01.2018 позивач не з'явилася, разом з тим, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача; крім того, зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Територіальна громада в особі Київської міської ради свого представника у судове засідання 30.01.2018 не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи містяться пояснення, відповідно до яких Київська міська рада просить ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника. Шоста Київська державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання 30.01.2018 не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, Серії [NUMBER], видане 12.10.1977. (а.с. 7) [INFO] помер [PERSON], що вбачається зі Свідоцтва, Серії [NUMBER], видане 02.07.2016. (а.с. 11) Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положенням ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з належним чином завірених матеріалів спадкової справи №211/2017 щодо померлого [PERSON], [INFO] позивач звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 13.04.2017 державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Гуль Л.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із пропуском позивачем установленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. При вирішенні даної справи в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини судом приймається до уваги те, що на момент смерті батька позивача, остання була вагітною, що вбачається зі Свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER], яка народилася [INFO]. (а.с. 8) Окрім того, з 26.10.2016 по 28.02.2017 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, серія АДА №511846. (а.с. 5) Суд вважає зазначені обставини такими, що спричинили порушення установлених строків для звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому суд вбачає, що позивачем було пропущено строк на подання відповідної заяви з поважної причини, тому [PERSON] слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном у три місяці. Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування постанови Шостої Київської державної нотаріальної контори від 13.04.2017 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], з огляду на наступне. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. У відповідності до статті 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Поряд з цим, п.п. 3.13 п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. З матеріалів справи вбачається, що станом на день звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, пройшов шестимісячний строк, який розпочався з часу відкриття спадщини, а тому суд не вбачає підстав для скасування постанови, оскільки, така є законною та такою, що винесена нотаріусом у відповідності до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Водночас, позивачем не надано належних доказів того, що вона останні декілька років проживала з батьком за місцем її реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS]. Поряд з цим, суд враховує те, що у заяві про прийняття спадщини, поданої позивачем до Шостої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] зазначає про те, що її батько проживав за адресою: [ADDRESS] а не за адресою її реєстрації, про що зазначено позивачем у позові. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. у відповідності до частини задоволених позовних вимог.

Outcome: partial