Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У травні 2014 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Держави в особі [PERSON] міської ради до [PERSON] про зобовязання вчинити дії. У позові вказано, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0028 га, яка розташована поруч із земельною ділянкою про вул. Південній, 8 «а» Г у м. Полтава, на якій збудувала капітальну будівлю (гараж). Зважаючи на викладене, прокурор просив задовольнити позовні вимоги. Прокурор та представник позивача [PERSON] міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 18 вересня 2014 року не зявилась, але надала суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що вона перебуває у відпустці. У звязку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 13 жовтня 2014 року. У судове засідання, призначене на вказану дату, відповідач не зявилась, але надала суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває у відрядженні. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи відкладено на 04 листопада 2014 року. У судове засідання, призначене на 04 листопада 2014 року відповідач не зявилась, не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи, що підтверджується її підписом про отримання судової повістки у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяви про відкладення розгляду справи відповідач суду не надала. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши думку прокурора, пояснення представника позивача, та, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Згідно акту обстеження земельної ділянки № 24 від 16 травня 2013 року та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16 травня 2013 року, складених державним інспектором сільського господарства в Полтавській області [PERSON], відповідач [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, яка розташована поблизу Автогаражного колективу «Енергія» по вул. Південній, 8 «а» Г в м. Полтава, на якій звела капітальну будівлю гаража. Відносно [PERSON] державний інспектор сільського господарства в Полтавській області [PERSON]. 16 травня 2013 року склав протокол про адміністративне правопорушення ПМ № 000194 за ст. 53-1 КУпАП. Цього ж числа державний інспектор сільського господарства в Полтавській області [PERSON] виніс постанову про накладення адміністративного стягнення № 194, згідно якої [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний інспектор сільського господарства в Полтавській області [PERSON] 16 травня 2013 року виніс припис № 342, згідно якого зобовязав [PERSON] усунути порушення вимог земельного законодавства звільнити земельну ділянку або оформити право на зазначену земельну ділянку згідно вимог чинного законодавства до 12 червня 2013 року. 21 червня 2013 року державний інспектор Чепуренко В.М. провів перевірку дотримання вимог чинного законодавства [PERSON] при виконанні припису щодо усунення порушень земельного законодавства при використанні земельної ділянки по вул. Південній в м. Полтава, за наслідками якої встановлено, що [PERSON] не виконала вимоги припису № 342 від 16 травня 2013 року, а саме не оформила право на земельну ділянку за вищевказаною адресою і продовжує використовувати її для обслуговування гаражу. За результатами перевірки складено відповідний акт перевірки. Цього ж числа інспектор Чепуренко В.М. виніс припис № 461, згідно якого зобовязав [PERSON] усунути порушення вимог земельного законодавства, оформивши право користування земельною ділянкою по вул. Південній в м. Полтава або припинити її використання до 12 липня 2013 року. 12 липня 2013 року державний інспектор Чепуренко В.М. провів перевірку дотримання вимог законодавства [PERSON] при виконанні припису щодо усунення порушень земельного законодавства при використанні земельної ділянки по вул. Південній в м. Полтава, за наслідками якої встановлено, що [PERSON] не виконала вимоги припису № 461 від 21 червня 2013 року, а саме не оформила право на земельну ділянку за вищевказаною адресою і продовжує використовувати її для обслуговування гаражу. За результатами перевірки складено відповідний акт перевірки. У звязку з виявленням вище вказаних порушень інспектор Чепуренко В.М. 12 липня 2013 року склав відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення № 000292 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 188-5 КУпАП та 18 липня 2013 року виніс постанову про накладення адміністративного стягнення № 307, згідно якої [PERSON] визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 153 грн. Доказів, які б свідчили про те, що вказані постанови про накладення адміністративних стягнень на [PERSON] визнані незаконними та скасовані суду не надано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Під час розгляду справи не здобуто доказів, які підтверджують, що земельна ділянка площею 0,0028 га, розташована поруч із земельною ділянкою, яка використовується Автогаражним колективом «Енергія» по вул. Південна, 8 «а» Г в м. Полтава, на якій [PERSON] звела капітальну будівлю гараж, у відповідності до вимог ст.ст. 116, 124, 125, 126 ЗК України передана у власність чи користування відповідача [PERSON] Таких доказів суду не надано і відповідачем по справі [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради суду пояснила, що відповідач по справі не зверталась до Ради із заявою про передачу їй вказаної земельної ділянки у власність чи користування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За вказаних обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON], без отримання відповідного рішення про передачу їй у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки, самовільно, за відсутності правових підстав, зайняла її та використовує у власних потребах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина 1 статті 211 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно статті 212 цього ж кодексу самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Виходячи з викладено, позовні вимоги про зобовязання відповідача [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,0028 га, розташовану поруч із земельною ділянкою, яка використовуються Автогаражним колективом «Енергія» по вул. Південна, 8 «а» Г в м. Полтава та привести дану земельну ділянку у попередній стан шляхом знесення капітальної будівлі (гаражу), який збудовано за вище вказаною адресою, підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 12 ЗК України та ст. ст. 1, 10, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання міських рад належать делеговані державою повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель, розпорядження землями територіальних громад. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на те, що самовільно зайнята відповідачем [PERSON] земельна ділянка, розташована у межах м. Полтави, тому вона у відповідності до ст. 83 ЗК України є комунальною власністю, власником якої згідно ст. 80 цього ж кодексу є територіальна громада м. Полтави в особі [PERSON] міської ради, тому [PERSON] зобовязана повернути вказану земельну ділянку у придатному до використання стані саме [PERSON] міській ради. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи положення ст. 1, 10, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 80, 83, 152 ЗК України, позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні від 08 квітня 1999 року по справі про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суду, суд приходить до висновку, що Територіальна громада м. Полтави в особі [PERSON] міської ради є органом, який відповідно до ч. 4 ст. 38 ЦПК України вправі представляти інтереси Держави у даному спорі і є належним позивачем у цій справі, а відтак прокурор згідно ч. 2 ст. 45 ЦПК України правомірно звернувся до суду з позовом в інтересах Держави в особі [PERSON] міської ради. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Держави в сумі 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved