Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У січні заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, про встановлення факту сумісного мешкання, в обґрунтування якої пояснив, що 23.04.2015 року помер його батько- Юріка Г.О., який мешкав з ним по день смерті за адресою: м. Маріуполь, с. Сартана, вул. Добровольського, буд.1, там же був зареєстрований. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,6900 га., розташований на території Новоазовської районної ради Донецької області, яка належала померлому на праві власності на підставі державного акту від 15.10.2009 року. 21.11.2014 року померлий [PERSON] на користь заявника залишив заповіт, відповідно до якого заявник є єдиним спадкоємцем. Інших спадкоємців не має. Строк подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 23.11.2015 року. Заяву про прийняття спадщини заявник до нотаріальної контори не подавав, так як постійно мешкав з померлим спадкодавцем за однією адресою, доглядав його з 1997 року, поховав його за власні кошти. У звязку з пропущенням строку подання заяви на прийняття спадщини, просив встановити факт постійного мешкання з спадкодавцем на день відкриття спадщини. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заявника, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги вимоги, викладені в заяві підтримала та просила задовольнити. Представник зацікавленої особи Сартанської селищної ради в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечуав. Суд, вислухавши заявника, представника заявника, які підтримали заяву, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили викладене у заяві, дослідивши матеріали справи вважає, що заява знайшла своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть I-НО №899770 виданого 24.04.2015 Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області та лікарського свідоцтва про смерть №28 від 24.04.2015 року, актовий запис №686, заявник помер 23.04.2015 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія АЖ №448995 від 15.10.2009 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Новоазовської районної ради державної адміністрації №513 від 30.09.2008 року є власником земельної ділянки площею 4,6900 га, яка розташована на території Новоазовської районної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту від 21.11.2014 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38963349 від 21.11.2014р., [PERSON], 17.02.1930 р.н заповів [PERSON], [INFO], усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що він матиме право за законом право. Згідно акту від 27.11.2015 року виданої депутатом та головою Сартанської селищної ради померлий [PERSON] та заявник [PERSON] мешкали з 1995 року по 23.04.2015 року однією родиною за адресою: м. Маріуполь, с. Сартана, вул. Добровольського, буд.1. Згідно довідки від 23.11.2015 року №4320 виданої виконкомом Сартанської селищної ради [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Маріуполь, с. Сартана, вул. Добровольського, буд.1 здійснив поховання [PERSON], [INFO], який помер 23.04.2015 року на свої власні кошти. Як вбачається з договору дарування померлий [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок з належними до нього побудовами подвіря, що знаходиться в м. Маріуполі, с. Сартана, вул. Набережна, буд.8 на земельній ділянці. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 23.05.1997 року [PERSON] є власником жилого будинку, який розташований за адресою: м. Маріуполь, с. Сартана, вул. Добровольського, буд.1. Згідно відповіді з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори №215/01-16 від 11.02.2016 р. згідно довідки зі Спадкового реєстру №42923393 від 11.02.2016 інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 23.04.2015 року в справах держнотконтори відсутня. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення. В іншому порядку, окрім судового, встановити зазначений факт заявник [PERSON] не в змозі. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] знайшла своє підтвердження наданими доказами і підлягає задоволенню, оскільки представленими документами встановлено, що на момент відкриття спадщини заявник мешкав разом з спадкодавцем [PERSON] Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved