Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У червні 2016р. позивач - [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача - Озадівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з по господарськими спорудами за № 12 по вулиці Гагаріна у селі Озадівка Бердичівського району Житомирської області, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON], яка померла 13 вересня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донька [PERSON], яка померла 13 вересня 2015 року. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з житловий будинок з по господарськими спорудами за № 12 по вулиці Гагаріна у селі Озадівка Бердичівського району Житомирської області. Право власності на вказаний житловий будинок за життя померла оформити не встигла. Згідно даних КП «Бердичівське МБТІ» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. Відповідно до довідки Озадівської сільської ради від 10.03.2016р. №255 покійна була головою двору та була зареєстрована. 22.06.2016р. державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв?язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на будинок. У звязку з цим виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна та у звязку з відсутністю обовязку щодо його реєстрації на час володіння цим майном, позивач як спадкоємець не може набути право власності на вказане майно в порядку спадкування. В судове засідання позивач не з?явилась, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представника відповідача в судове засідання не з?явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дані правовідносини регулюються статтями 529, 548, 549 ЦК УРСР та 328, 392, 1218, 1297 ЦК України. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», яка затверджена 31.01.1966р. Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996р. не передбачалась обовязковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998р. Згідно з технічним паспортом успадкований будинок збудований у 1962 році до набрання чинності Інструкцією. Таким чином, спадкодавець набув право на вказаний будинок, однак, правоустановчі документи не виготовляв та не здійснював реєстрацію права, оскільки на момент завершення спорудження будинку в сільській місцевості жодними нормативним актами дані питання не регулювались. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, ще належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набутті спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Інші спадкоємці, які б мали право на вказане нерухоме майно, відсутні. Згідно заяви представника відповідача, позовні вимоги ним визнано. Враховуючи зазначене та положення ст.174 ЦПК України, суд приходить до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування за законом за позивачем на житловий будинок з по господарськими спорудами, не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved