Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Краснокутська РДА) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в лютому 1996 року помер [PERSON], який за життя набув право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав та останній знаходиться у відділі Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області як не витребуваний. У 1994 році [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповідав батьку позивача, [PERSON], який фактично спадщину прийняв, але юридично її не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося майно, яке позивач має намір успадкувати, однак відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), згідно відповіді завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори, унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, оскільки її мати, дружина спадкодавця, [PERSON], також померла, а інших дітей у нього не було. Прохала визнати за нею право на земельну частку (пай) та поновити строк звернення до суду. У відкритому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала, прохала вирішити питання на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 29.04.2016 року, на ім'я [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який 26.08.1996 року зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» Пархомівської сільської ради за № 534 та знаходиться у відділі як не витребуваний. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується записом акта про смерть № 18, виданим Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 26 лютого 1997 року. Згідно довідки Пархомівської сільської ради від 18.05.2016 року, на момент його смерті, по [ADDRESS], зареєстрованих разом з ним спадкоємців не було. Враховуючи, що спадщина відкрилася в 1997 році, до 01.01.2004 року, під час вирішення питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON], слід застосувати чинне на той час законодавство, ЦК Українського РСР (в редакції 1963 року). Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування майна [PERSON] здійснюється за заповітом, оскільки за життя останній склав заповіт, посвідчений 23 березня 1994 року секретарем виконавчого комітету Пархомівської сільської ради, згідно якого все своє майно заповідав своєму сусідові [PERSON]. Заповіт на день смерті заповідачем не змінювався і скасований не був. Як свідчить ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на викладене, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], зокрема, успадкував право на земельну частку (пай), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується актом обстеження від 23.05.2016 року, однак юридично її не оформив. Згідно відповіді завідувача Харківського обласного державного нотаріального архіву від 12.10.2016 року, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців [PERSON] до Краснокутської державної нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області 23 жовтня 2015 року. Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя заповіт [PERSON] не складався. Таким чином, спадкування майна останнього здійснюється за законом. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив. Той факт, що позивач являється донькою [PERSON] та спадкоємцем першої черги підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців немає, так як мати позивача померла [INFO], а інших дітей у батька не було. Згідно відповіді завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.08.2016 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заяви про прийняття спадщини чи відмову від неї від спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Для успадкування права на земельну частку (пай), що, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], належить [PERSON] та фактично успадковане, але юридично не оформлене, батьком позивача, [PERSON] звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак, у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), оформити спадщину не змогла, оскільки, згідно відповіді державного нотаріуса від 14.06.2016 року, у разі відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно свідоцтво про право на спадщину не видається. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки вони законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а також не порушують права свободи чи інтереси інших осіб та проти їх задоволення не заперечувала представник відповідача. Крім того, позивач пропустила строк звернення до суду. Розглянувши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про поновлення вказаного строку, оскільки він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved