Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У травні 2014 року позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 16.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/4425, відповідно умов до якого відповідачу [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 850 000 доларів США зі сплатою 13,00% річних та кінцевим терміном повернення до 15.10.2022 року. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, не забезпечує своєчасне погашення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 03.03.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 1 082 100,64 доларів США (що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 29 063 182,32 грн.) та складається з: суми заборгованості за кредитом - 775 467,76 доларів США (що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 20 827 601,50 грн.); суми заборгованості за відсотками - 306 632,88 доларів США (що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 8 235 580,82 грн.). 16.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №02-10/3520, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. До початку розгляду судом справи по суті, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом в якому вказував на те, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості вже після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тому така порука є припиненою, а підстав для стягнення боргу на підставі припиненого договору поруки немає. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що позивач пропустив строки позовної давності, тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Крім цього зазначав, що позивач пропустив строки звернення до відповідача [PERSON], як поручителя, тому порука останнього є припиненою. Додатково відмічав, що розрахунок, який було надано представником позивача не відповідає дійсним обставинам справи. Також просив задовольнити вимоги зустрічного позову, оскільки він є правомірним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та вказував на те, що порука є припиненою, тому підстав для стягнення з відповідача [PERSON] коштів немає. Підтримав заявлений зустрічний позов та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представників відповідачів, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 16.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/4425, відповідно умов до якого відповідачу [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 850 000 доларів США зі сплатою 13,00% річних та кінцевим терміном повернення до 15.10.2022 року. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, не забезпечує своєчасне погашення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 03.03.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 1 082 100,64 доларів США (що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 29 063 182,32 грн.) та складається з: суми заборгованості за кредитом - 775 467,76 доларів США (що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 20 827 601,50 грн.); суми заборгованості за відсотками - 306 632,88 доларів США (що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 8 235 580,82 грн.). 16.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №02-10/3520, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач [PERSON] отримала розмір передбачених договором коштів, однак умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлялася шляхом направлення письмової вимоги про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором №27-02/9629 від 22.10.2009 року. Однак дана вимога відповідачем [PERSON] виконана не була. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку із невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, на адресу відповідача [PERSON] 22.10.2009 року було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язань №27-02/96-4530. Однак дана вимога відповідачем [PERSON] виконана не була. Відповідно до п.2.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту до 10 числа поточного місяця, а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав взяті не себе зобов'язання за кредитним договором. Згідно із п.4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених п. 2.4. цього договору, а також строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 кредитного договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до п. 1.1.1. кредитного договору, кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом є 15.10.2022 року. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку із вищенаведеним, суд приходить о висновку про те, що вимоги позивача про правомірність стягнення коштів є правильними, оскільки розрахунок позивача відповідає дійсним обставинам справи. Суд не вбачає підстав для взяття до уваги посилання представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки умови кредитного договору передбачають кінцеву дату його виконання, яка на момент розгляду справи не настала. А умови кредитного договору та договору поруки відповідачами виконані так і не були. Разом із цим, вирішуючи питання про правомірність вимог до відповідача [PERSON] та вирішуючи питання про правомірність зустрічного позову, суд приходить до наступного. Як убачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] 16.10.2007 року №02-10/3520 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, 22.10.2009 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання умов кредитного договору. Отримавши вимогу про дострокове виконання умов договору, відповідач [PERSON] жодних дій, направлених на виконання умов договору поруки не вчинив. З підстав невиконанням умов кредитного договору, в травні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. З врахуванням того, що позов до поручителя [PERSON] був пред'явлений банком у травні 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, суд вважає, що порука по договору поруки №02-10/3520 від 16.10.2007 року укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON], є припиненою. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс 14 і що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За таких обставин, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню. Наявні в матеріалах справи докази, пояснення представників сторін, висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial