Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2001 року народження, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що до служби в справах дітей з 2007 року звертались рідні відповідачки, оскільки [PERSON] покинула сина на бабусю, її місце знаходження невідоме. Тому неповнолітнього [PERSON] було взято на облік служби в справах дітей та призначено опікуном бабусю [PERSON] З того часу дитина проживає і знаходиться на утриманні бабусі, яка займається його вихованням. Матір дитини не займається вихованням сина, не цікавиться його долею, не забезпечує матеріально. По місцю проживання характеризується негативно, з лютого 2011 року була визнана безвісно відсутня. Після встановлення її місця знаходження рішення суду було скасовано. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання ухиляється від виконання обов'язків як матір щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є підставою для стягнення аліментів. Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] - аліменти на утримання дитини [PERSON], 2001 року народження, у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засіданні представник позивача не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Направив суду письму заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON]. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2011 року визнано безвісно відсутнім [PERSON], 1967 року народження. Початком безвісної відсутності вважати 01 січня 2004 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2011 року визнано безвісно відсутнім [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2015 року скасовано рішення суду про визнання безвісно відсутню [PERSON], 1976 року народження. З матеріалів справи вставлено, що неповнолітній [PERSON], 2001 року народження, проживає разом з бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні. З характеристики, виданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 м.Ковеля вбачається, що [PERSON] навчається у школі з 01 вересня 2009 року, за час перебування дитини у шкоді навчанням та вихованням займається бабуся [PERSON] Факт перебування дитини та утриманні бабусі також підтверджено і нотаріально заявою [PERSON] від 08 лютого 2017 року. Крім того, з даної заяви вбачається, що [PERSON] не піклувалась про свого сина [PERSON] з 2008 року, не брала участі в його вихованні, матеріальної допомоги також не надавала. 27 лютого 2017 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON], 2001 року народження. 09 березня 2017 року рішенням №90 виконавчий комітет Ковельської міської ради затвердила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON], 2001 року народження. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків матері, не піклується про її духовний розвиток, не забезпечує її матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення нею своїх вчинків відповідачка не вчиняла, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], 2001 року народження. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12 травня 2017 року, у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved