Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

У червні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та мають від цього шлюбу двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею /позивачкою/ та знаходяться на її утриманні. Оскільки їх спільні з відповідачем діти проживають разом з нею [PERSON]./, згоди з останнім щодо розміру аліментів не досягнуто, вона /позивачка/ з 05 червня 2018 року перебуває на обліку як безробітна в Бородянській районній філії Київського обласного центру зайнятості, відповідач має у власності рухоме та нерухоме майно, є працездатним, інших утриманців не має, то просила стягнути з нього /відповідача/ на свою користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред»явлення даного позову до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття, а також додаткові витрати, понесені нею /позивачкою/ на харчування дочки [PERSON] в Пісківському закладі дошкільної освіти (дитячий садок) № 1 «Вишенька» в сумі 200 грн. Ухвалою суду від 26 червня 2018 року було відкрито провадження по даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, останнім роз»яснено їх право щодо подання до суду відповідних заяв по суті справи. 30 серпня 2018 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позов визнає частково, погоджується на сплату аліментів на користь позивачки на утримання дітей у розмірі по 1250 грн. на кожну дитину, щомісячно, сплачувати аліменти у більшому розмірі він не має змоги оскільки на даний час ніде не працює, проживає з батьками, на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON], яка є пенсіонеркою та являється постраждалою від Чорнобильської АЕС, батько оформляє документи на пенсію і також є постраждалим від Чорнобильської катастрофи, крім того, за укладеним із [PERSON] договором позики від 20 червня 2018 року він /відповідач/ має перед останнім заборгованість у розмірі 40 000 грн. В частині стягнення з нього /відповідача/ на користь позивачки додаткових витрат на харчування дочки в дитячому садку у розмірі 200 грн., позов також не визнав, оскільки позивачка оплатила харчування дитини у розмірі 400 грн. за його /відповідача/ погодженням, скориставшись їх спільними сімейними коштами. Окрім іншого зазначив, що дійсно йому на праві власності належить ? частина квартири [ADDRESS], а також нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 29,7 кв.м. та квартира [ADDRESS], що є їх з позивачкою спільною сумісною власністю. Позивачка 04 вересня 2018 року подала до суду відповідь на відзив, якою вважала заперечення відповідача щодо позову безпідставними та необґрунтованими. Відповідач 24 вересня 2018 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив, додатково зазначивши, що з 02 серпня 2018 року його батько є пенсіонером, він /відповідач/ навіть не проживаючи з дітьми, приймав та буде приймати участь у їх утриманні, так, дні народження останніх у червні 2018 року були повністю сплачені та організовані за його рахунок, за відпочинок сина у період з 22 липня по 08 серпня 2018 року він сплатив 7500 грн., з вересня 2018 року сину постійно надає по 50 грн., а інколи і більше, кишенькових грошей. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та викладене підтвердив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей у розмірі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, в іншій частині позов не визнав. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували з 03 лютого 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 13 червня 2018 року, і мають від даного шлюбу двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні /а.с. 7-8,10/. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, оскільки домовленості між сторонами щодо способу виконання ними обов'язку утримувати їх спільних доньки та сина не досягнуто, діти проживають разом з позивачкою, у власності відповідача є нерухоме майно /а.с. 14-17/, наявність якого останній частково визнає, до того ж його /[PERSON]./ представник частково визнав позов, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1250 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 4 червня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі позивачкою суду не надано, що представник останнього заперечує, то в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити. В частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат, понесених нею на харчування дочки [PERSON] в Пісківському закладі дошкільної освіти (дитячий садок) № 1, в сумі 200 грн., суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки, як вбачається з копії квитанції № 76 /а.с. 12/, позивачка перерахувала на рахунок відділу освіти Пісківської селищної ОТГ за харчування доньки у дитячому садку 400 грн. 28 березня 2018 року, тобто ще у період перебування з відповідачем у шлюбі і доказів припинення ведення ними спільного господарства та витрачання на дані потреби особистих коштів позивачки суду не надано. Крім того, суд вважає, що витрати на оплату харчування дитини в дитячому садочку входять до загальних витрат на утримання дитини та не можуть бути визнані такими, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial