overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15 листопада 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 5) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16 вересня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 3) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на її користь аліменти на двох дітей: доньку Вероніку, [INFO] та доньку Валєрію, [INFO], у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину ( в цілому 1200 гривень), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 24 січня 2004 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: 10 травня 2004 року народилася донька Вероніка, 30 січня 2012 року народилася донька Валєрія. Фактично як подружжя вони не проживають близько трьох місяців. Доньки залишилися проживати з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а їй одній важко забезпечувати дітей всім необхідним. Тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю й не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньок в розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: 10 травня 2004 року народилася донька Вероніка, 30 січня 2012 року народилася донька Валєрія. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей, які проживають з нею. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: показаннями позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON]С; свідоцтвом про одруження сторін та свідоцтвами про народження їх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 05 листопада 2011 року у Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 415. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в 2011 році між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у позивача та відповідача є діти - донька [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. [PERSON] до судового засідання не з'явилась. У заяві поданій до суду вимоги позову підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила проводити у її відсутність. Відповідач у заяві поданій до суду проти вимог позову не заперечував. Просив проводити судове засідання у його відсутність. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом встановлено, що 05 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб, що зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1804. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст.111 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 06 листопада 1999 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2114. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в 1999 році між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у позивача та відповідача є діти - донька [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. [PERSON] до судового засідання не з'явилась. У заяві поданій до суду вимоги позову підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила проводити у її відсутність. Відповідач у заяві поданій до суду проти вимог позову не заперечував. Просив проводити судове засідання у його відсутність. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом встановлено, що 06 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб, що зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2114. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст.111 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

у травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року. У шлюбі у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю. Сторони практично не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Позивачка переконана, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Питання щодо проживання дитини вирішено сторонами. Враховуючи вищевикладене позивач просила суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 11.02.2006 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 126, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що з 27.10.2006 р. до 17.02.2015 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу, та за рахунок спільних коштів нею і відповідачем на підставі договорів купівлі-продажу було набуте нерухоме майно у виді: - земельної ділянки загальною площею 0,0459 га, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається з позначених на плані: під літ. «А-2,а,а(1)» - жилого будинку загальною площею 210,2 м2, житловою площею 93 м2, та №1-7 - споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Право власності на земельну ділянку та жилий будинок в установленому законом порядку оформлено на ім'я відповідача, який відмовляється визнати її право власності на ? частину цього майна. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності по ? частині зазначених вище земельної ділянки та жилого будинку. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, повторно в судове засідання не з'явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.(а.с. 41,45,47-49, 67-69) Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до положень ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони з що з 27.10.2006 р. до 17.02.2015 р. перебували у шлюбі, від що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с. 12-13) Таким чином, нерухоме майно у виді земельної ділянки та жилого будинку було набуте сторонами під час шлюбу, є спільним майном подружжя, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину цього майна суд вважає обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 3654 грн. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] обласної ради, в якому просила скасувати рішення відповідача від 13.11.2013 року про її звільнення з посади директора Херсонського обласного центру народної творчості. Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність чинного рішенням [PERSON] обласної ради про звільнення позивача з посади директора Херсонського обласного центру народної творчості перешкоджає виконанню рішення апеляційного суду Херсонської області про поновлення її на роботі. У судове засідання учасники процесу не зявилися, позивач та представник третьої особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] обласна рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про розгляд справи повідомлена належним чином, письмових заперечень проти позову не надходило. Зясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що з вересня 2002 року позивач працювала на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості. Рішенням [PERSON] обласної ради XXVI сесії шостого скликання від 13.11.2013 року № 900 позивача було звільнено з посади у зв'язку з незадовільним виконанням обов'язків директора Херсонського обласного центру народної творчості. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.01.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] обласної ради та [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 28.02.2014 року [PERSON] поновлено на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості з 25.11.2013 року. Цим же рішенням в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено з тих підстав, що позивач не звернулася з вимогами до належної особи, якою є [PERSON] обласний центр народної творчості. На час розгляду справи рішенням [PERSON] обласної ради XXХV сесії шостого скликання від 05.06.2015 року № 1287 позивача поновлено на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що рішенням суду звільнення відповідача з посади визнано незаконним і в подальшому рішенням [PERSON] обласної ради її було поновлено на посаді, суд вважає, що позивач не довела порушення своїх прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно починаючи з дня подання позову та до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2002 року сторони уклали шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 2148 та видане відповідне свідоцтво (а.с.5). Позивач зазначає в позові про розірвання шлюбу, проте доказів на підтвердження зазначеної обставини не надає. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 235 та видане відповідне свідоцтво (а.с.4) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 462 та видане відповідне свідоцтво (а.с.4). Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою форми № 3 з місця проживання сім'ї та реєстрації ЖБК «Електрон - 1» № 137 від 04.08.2015 року (а.с.21). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено обставин для збільшення чи зменшення розміру аліментів. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved