Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевича Б.А. від 27 серпня 2020 року № 949 про стягнення з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] коштів в розмірі 69 592 гривні 84 копійки та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 696 гривень, а всього 70 288 гривень 84 копійки. В обґрунтування позову зазначає, що виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону. У порушення вимог п. 7 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, виконавчий напис вчиненно не на підставі довідки командира військової частини про суму заборгованості, а на підставі наказу командира військової частини, що не передбачено вказаним Переліком. Зазначені обставини свідчать про те, що у порушення вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус видав виконавчий напис на підставі документів, що не свідчать про безспірність заборгованості боржника. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У січні 2021 року представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначав, що виконавчий напис нотаріуса виданий відповідно до вимог закону. Так, до заяви, адресованій приватному нотаріусу, про видачу виконавчого листа було долучено довідку командира військової частини про суму заборгованості, як і передбачено п. 7 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому доводи позивача є необґрунтованими. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позов. Приватний нотаріус та державний виконавець про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак до суду не прибули, заяв та клопотань не подавали. Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом командира військової частини [NUMBER] від 17 квітня 2020 року солдата [PERSON] притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 71 974 грн. 64 коп. на підставі ст. 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі (а.с. 46). Відповідно до довідки т.в.о командира військової частини [NUMBER] від 27 серпня 2020 року заборгованість до стягнення зі звільненого з військової служби солдата [PERSON] , який був притягнутий до підвищеної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, наказом командира військової частини [NUMBER] №816 від 17.04.2020 року, складає 69 592 грн. 84 коп. (а.с. 48). 27 серпня 2020 року військова частина [NUMBER] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості звільненого військовослужбовця військової частини [PERSON] (а.с. 45). 27 серпня 2020 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевичем Б.А. видано виконавчий напис № 949, про стягнення з [PERSON] , який проходив військову службу в в/ч [NUMBER] , та був притягнутий до відповідальності наказом командира в/ч [NUMBER] № 816 від 17 квітня 2020 року, шкоди в розмірі 69 592 грн. 84 коп. За рахунок коштів, отриманих від [PERSON] задовольнити вимоги військової частини [NUMBER] в розмірі 69 592 грн. 84 коп., а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 696 грн., а всього 70 288 грн. 84 коп. (а.с. 10). Відповідно до ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Так, п. 7 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року передбачено, що для видачі виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з військовослужбовців, звільнених з військової служби, і військовозобов`язаних після закінчення зборів подається довідка командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України\~відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Як встановлено судом та вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, вказаний виконавчий напис був вчинений на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] № 816 від 17 квітня 2020 року, що є порушенням вимог п. 7 Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, оскільки вказаним пунктом Постанови передбачено, що для видачі виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з військовослужбовців, звільнених з військової служби, і військовозобов`язаних після закінчення зборів подається довідка командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню. За таких обставин приватний нотаріус допустив порушення процедури вчинення виконавчого напису, не врахувавши, що наказ командира військової частини, не є документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безпірність заборгованості, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Посилання представників відповідача на те, що звертаючись із заявою до приватного нотаріуса про видачу виконавчого листа, до цієї заяви була долучена довідка командира військової частини про заборгованість позивача і нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі цієї довідки, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, виконавчий напис був виданий саме на підставі наказу командира військової частини, а не довідки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, підтверджується належними доказами, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved