Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , державного нотаріуса першої Київської державної нотаріальної контори Реви І.М. про усунення від права спадкування за законом від спадщини [PERSON] , яка відкрилась [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, 1 / 4 частка у праві спільної сумісної власності на [ADDRESS] загальною площею 56,8 кв.м., а також приватизована земельна ділянка площею 0,0488 га., розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя заповіт [PERSON] складено не було. Спадщину померлого [PERSON] прийняли в рівних частках спадкоємці за законом першої черги: позивач [PERSON] - донька померлого, яка постійно проживала із спадкодавцем на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а також відповідач [PERSON] - внучка спадкодавця, донька померлого [INFO] сина спадкодавця - [PERSON] , спадкоємець за правом представлення. Дружина спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла, зробивши на користь позивача заповідальний відказ. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України та на підставі заповіту [PERSON] . На даний час свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавців жодному із спадкоємців не видавались, частки спадщини в натурі не виділені. Позивач зазначає, що в останні роки життя [PERSON] перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватись і потребував постійного стороннього догляду з огляду на ряд важких та невиліковних захворювань, у тому числі онкологічного характеру. Проте, відповідач жодної допомоги (догляд, придбання медикаментів, надання матеріальної підтримки тощо), необхідної [PERSON] не надавала на відміну від позивача. [PERSON] у 2013-2014 роках неодноразово при свідках заявляв про намір скласти на позивача заповіт на все належне йому майно, однак відповідач умисно перешкодила йому в цьому безпідставно переконавши, що за законом усе його спадкове майно перейде до позивача, оскільки внуки взагалі не належать до числа спадкоємців. З цією метою вона регулярно відвідувала [PERSON] вела з ним тривалі розмови і врешті переконала, що заповіт не варто складати. Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 1.06.2018 року вказану цивільну справу передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю для розгляду по суті (а.с. 50). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 липня 2018 року справу розподілено судді Батрин О.В. (а.с. 52). Ухвалою суду від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 4.09.2018 року (а.с. 58). 7.12.2018 року проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 19 лютого 2019 року (а.с. 74). За клопотанням позивача (а.с. 47) ухвалою суду від 12 серпня 2019 року витребувано докази у державного нотаріуса першої Київської державної нотаріальної контори Реви І.М., а саме копії матеріалів спадкових справ: № 71/2015 - спадкодавець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 57019308 та № 929/2016 - спадкодавець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 59325866 (а.с. 102). Вказані спадкові справи надійшли до суду 1.10.2019 року (а.с. 108-182). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач до судового засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Тому, суд розглянув справу у її відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. За клопотання позивача (а.с. 46) в судовому засіданні свідки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що за покійним [PERSON] постійно доглядала позивач, яка проживала з ним. Надавала йому медичну, матеріальну допомогу на відміну від відповідача, яка таких дій відносно спадкодавця не вчиняла. Їм відомо про намір спадкодавця [PERSON] скласти заповіт на ім`я позивача. Заслухавши пояснення позивача, її представника [PERSON] , показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, 1 / 4 частка у праві спільної сумісної власності на [ADDRESS] загальною площею 56,8 кв.м. (а.с. 132), а також приватизована земельна ділянка площею 0,0488 га., розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10), та грошові кошти в розмірі 4 490,85 грн., які знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритому в ГУ по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» (а.с. 172). Зі спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 142-181) вбачається, що останній заповіту не складав. Заяву на прийняття спадщини подали до нотаріальної контори спадкоємці за законом першої черги: -23.01.2015 року відповідач [PERSON] (внучка спадкодавця, донька померлого [INFO] сина спадкодавця - [PERSON] , спадкоємець за правом представлення) (а.с. 143). -[INFO] позивач [PERSON] (донька померлого, яка постійно проживала із спадкодавцем) відносно нарахованої, але не виплаченої пенсії. Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна нотаріально посвідчена заява дружини померлого [PERSON] - [PERSON] щодо відмови від спадщини після померлого чоловіка на користь доньки - позивача у справі [PERSON] , яка надійшла до нотаріуса 06.02.2015 р. (а.с. 144). Відповідно до вказаної заяви [PERSON] , даних спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрована позивач [PERSON] (а.с. 41). Враховуючи наведене [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] жодному із спадкоємців не видавалось, частки спадщини в натурі не виділялись. Крім того, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] із заявою на прийняття спадщини звернулись: -[INFO] позивач [PERSON] (донька, яка постійно проживала із спадкодавцем) (а.с. 110); -16.08.2016 року відповідач [PERSON] (внучка спадкодавця, донька померлого [INFO] сина спадкодавця - [PERSON] , спадкоємець за правом представлення) (а.с. 113). Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] жодному із спадкоємців не видавалось, частки спадщини в натурі не виділені. Отже, на отримання спадщини після померлого [PERSON] на даний час претендують позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Разом з тим, такі обставини під час судового розгляду не встановлені та не підтверджуються будь-якими письмовими доказами щодо перешкоджання відповідачем [PERSON] скласти заповіт та що відповідач сприяла виникнення у неї права на спадкування. Зокрема, відсутні звернення спадкодавця чи його родичів до правоохоронних органів з приводу перешкоджання відповідачем позивачу скласти заповіт, виклики нотаріуса та відмова у посвідченні заповіту за наведених обставин. Показання свідків про те, що їм було відомо про намір померлого [PERSON] скласти заповіт на позивача не є підтвердженням того, що відповідач перешкоджала [PERSON] скласти такий заповіт та що відповідач сприяла виникненню у неї права на спадкування. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на положення якої посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З аналізу вказаних положень вбачається, що суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Позивачем в обґрунтування безпорадного стану спадкодавця надано суду довідку щодо перебування в серпні 2008 року спадкодавця [PERSON] в кардіологічному відділенні (а.с. 15), тобто ще задовго до своєї смерті (2014 р). Даних щодо наявності в нього онкологічного захворювання, про що стверджує позивач, як на підставу безпорадного стану, суду не надано. Також в матеріалах справи і відсутні докази щодо перебування спадкодавця в безпорадному стані, неможливості самостійного пересування, того, що він потребував стороннього догляду з огляду на низку захворювань. Доводи позивача, що вона постійно оплачувала житлово-комунальні послуги, сплачувала членські внески у садівницькому товаристві «Воїн-2», готувала їжу, прала одяг, забезпечувала здійснення гігієнічних процедур, придбання ліків тощо, свідчить лише про надання нею допомоги спадкодавцю, а не про ухилення відповідача від надання останньому допомоги. Крім того, обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг входили в коло обов`язків позивача в силу закону, оскільки вона разом з померлим зареєстровані та проживали в одній квартирі. Щодо інших обов`язків, то суд погоджується з доводами позивача, що вона їх виконувала в силу спільного проживання та факту родинних відносин. При цьому, суд бере до уваги і обставини, на які посилається позивач, що відповідач відвідувала спадкодавця. Проте, будь-яких даних щодо не надання відповідачем допомоги померлому суду не надано, а також вказане не підтверджено і показаннями свідків. Вирішуючи питання про усунення відповідача від права на спадкування після померлого [PERSON] , суд враховує, що позивачем не доведено умисні дії чи бездіяльність відповідача, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, не доведено винну поведінку відповідача в ухиленні, тобто, що відповідач усвідомлювала свій обов`язок з надання допомоги померлому, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та не доведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed