Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до районного суду з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина. Вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки з поданих документів не можливо встановити ступінь спорідненості з спадкодавцем. На підтвердження родинних відносин нею зроблені запити та подані суду документи, що підтверджують їх рідство. Через дані розбіжності вона не може отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. У зв`язку з цим, заявник змушена звернутися до суду із вказаною заявою щодо встановлення факту, яке має юридичне значення. Просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник вимоги підтримали. Просила заяву задоволити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] подану заяву підтримала, визнали вказані заявником обставини. Просила задоволити заяву. У судове засідання представник приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І. не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду направили заяви про розгляд справи в їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції в м.Києві). За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У першу чергу спадкують діти, батьки та дружина спадкодавця. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджено копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] . З матеріалів справи, поданих заявником доказів вбачається, що спадкоємцями, які звернулися із заявою про прийняття спадщини, до майна померлої є [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців, які проживали або були зареєстровані з померлою на день її смерті, також не встановлено і при розгляді справи, не повідомлено про їх наявність заявником та його представником. Листом від 12.04.2019 р. № 290/02-14 приватний нотаріус повідомила, що документальне підтвердження факту родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] відсутнє. При цьому, в даному листі нотаріус зазначила, що актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відсутній, що унеможливлює підтвердження факту зміни прізвища матері Заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~З поданих сторонами доказів вбачається, що дівоче прізвище померлої [PERSON] було [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про її народження від 23.03.1982 р. 11 [NUMBER] . 17 вересня 1952 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 1 1.04.2019 р. № 00022593416. [INFO] в [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11.04.2019 р. № 00022593279. Згідно цього ж витягу, 4 квітня 1972 року до актового запису про народження [PERSON] було внесено зміни, пов`язані з визнанням батьківства, в результаті яких її прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] та відповідно цього ж дня їй було видано нове свідоцтво про народження № [NUMBER] , де вона була записана вже як [PERSON] . [INFO] мати заявника - [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , взяла собі його прізвище і від тоді почала іменуватися вже як [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11.04.2019 р. № 00022593578 та свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.05.1983 р. При цьому, як вбачається з даного витягу, в графі «Прізвище до державної реєстрації шлюбу» в розділі «Відомості про наречену» [PERSON] [PERSON] було вказане органами реєстрації як [PERSON] , а не [PERSON] . При реєстрації 14 травня 1983 року шлюбу з [PERSON] в якості документу, що посвідчує особу (паспорту) [PERSON] надала органу реєстрації, не паспорт, а своє свідоцтво про народження від 23.03.1982 р. [NUMBER] , де була вказане її дівоче прізвище - [PERSON] . Це випливає з даних графи «Відомості про паспорт» розділу «Відомості про наречену» Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11.04.2019 р. № 00022593578. При цьому, будь-які записи про [PERSON] шлюбу з [PERSON] в архівах відсутні, що підтверджується листом-відповіддю від 11.04.2019 р. №1382/15.23-04.9 Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, в момент реєстрації шлюбу 14 [INFO] року з другим чоловіком - [PERSON] , [PERSON] мала зареєстрований шлюб із першим чоловіком - [PERSON] , який у встановленому порядку так і розірваний не був. Тобто, на момент реєстрації даного шлюбу прізвище [PERSON] було [PERSON] , а не [PERSON] . 14 травня 1978 року донька [PERSON] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.05.1978 р.. На підтвердження своїх доводів заявник надала суду також наступні документи: копія заповіту від 13.05.2010 р., складеного померлою [PERSON] , в якому остання вказала, що [PERSON] являється її дочкою та заповіла їй все своє майно; копії господарчих книг на 1958, 1959 та 1960 роки Додаток /6), на 1961, 1962 та 1963 роки, а також на 1964, 1965 та 1966 роки, в яких Заявник, ще з прізвищем [PERSON] , записана як дочка померлої [PERSON] . Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав щодо майна померлої сестри. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі довідкам, копіями актових записів, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню нею спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved