Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] за останні три роки в сумі 36000 гривень, стягнути неустойку за несплату аліментів в період з 10 листопада 2015 року по 01 травня 2016 року в сумі 6000 гривень та кошти на утримання неповнолітньої дитини -- сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191, 195, 196 СК України. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з [PERSON] проживала сумісно з листопада 2010 року, шлюб не реєстрували. Від проживання з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. З народження дитина перебувала у тяжкому стані в реанімації, на даний час дитина потребує медичного догляду. Подружні стосунки з відповідачем припинені, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Їй відомо, що відповідач заробляє приблизно 8000 гривень щомісяця і ухиляється від утримання своєї дитини. Аліменти відповідач ніколи не платив, інших стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. За три останні роки практично нічого не платив, тому заборгованість за аліментами на дитину складає 36000 гривень з розрахунку 1000 гривень в місяць. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення заборгованості по аліментам на утримання сина, неустойки за несплату аліментів та коштів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Оскільки ж відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував частково та пояснив, що з вимогами позивача погодитись не може з огляду на наступне. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він заробляє приблизно 8000 гривень щомісяця, при цьому жодних довідок та доказів цього твердження позивач не наводить. Натомість, він на даний час ніде не працює, його дохід має мінливий, нерегулярний характер. Тим не менш, він не тільки не відмовляється від свого обовязку утримувати їх дитину - [PERSON], а і справно його виконує, надаючи кожного місяця грошову допомогу шляхом грошового переказу на імя матері дитини, що підтверджується копіями квитанцій. Щодо доводів позивача про те, що на даний час дитина потребує медичного догляду, він зазначає, що на підтвердження своєї позиції до позовної заяви позивачем додано виписки з медичної карти та епікризи датовані 2012 роком. На даний момент дитина здорова, постійного медикаментозного лікування не потребує, що підтверджує відсутність документів про теперішній поганий стан здоровя дитини. З приводу вимог позивача про стягнення з нього, як відповідача, аліментів на утримання дитини за останні три роки та сплати неустойки за їх несплату, він звертає увагу суду на наступне. З огляду на приписи ст. 191 СК України, обовязковою умовою при заявлені вимог про стягнення аліментів за минулий час є надання до суду доказів: вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів; ухилення відповідача від сплати аліментів. Позивачем до суду не надані докази, більш того, додані до заперечень копії квитанцій спростовують викладені в позовній заяві обставини в повному обсязі. Він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини щомісяця, тому не згоден сплачувати заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] за останні три роки в сумі 36000 гривень, неустойку за несплату аліментів в період з 10 листопада 2015 року по 01 травня 2016 року в сумі 6000 гривень та незгоден платити аліменти за рішенням суду в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень до повноліття дитини. Він просить позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів задовольнити частково в частині стягнення з нього, як відповідача, на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] - в твердій грошовій сумі у розмірі 368, 40 гривень щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття або навіть 400 гривень щомісяця, які він і так платив кожного місяця. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судових засіданнях,, в яких він був присутнім, також заперечував проти повного задоволення позовних вимог [PERSON], а фактично притримувався позиції відповідача лише про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] лише в частині стягнення аліментів в розмірі 400 гривень щомісячно. При цьому представник відповідача більш детально обґрунтував позицію відповідача з посиланнями на вимоги закону. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Сторони по справі знаходились в фактичних шлюбних відносинах. Фактичні подружні стосунки припинені. Від цього фактичного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, яка знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітньої дитини відповідач, згідно діючого законодавства, зобовязаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. В судовому засіданні відповідач та його представник надали до суду копію трудової книжки ЕВ № 968007 від 23.05.2005 року, копію трудового договору між працівником фізичною особою, яка використовує найману працю від 23.06.2015 року, з яких видно, що [PERSON] 07.07.2015 року звільнений за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП України; копії квитанцій, з яких видно, що [PERSON] надавав грошову допомогу на утримання дитини шляхом здійснення грошових переказів на імя позивачки по справі [PERSON] Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -- сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 551 (пятсот пятдесят одна) гривна 20 копійок. В задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] за останні три роки в сумі 36000 гривень та стягнення неустойки за несплату аліментів за період з 10 листопада 2015 року по 01 травня 2016 року в сумі 6000 гривень, суд вважає необхідним відмовити. При цьому суд виходить з того, що за станом на листопад 2016 року аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини взагалі не стягувалися. Аліменти на утримання дитини згідно положень статті 187 СК України відповідач також не платив. Позивачка про це нічого не вказувала. Відповідач же взагалі пояснював, що до листопада 2015 року вони проживали однією сім'єю і вели спільне господарство. А вже з листопада 2015 року він робив грошові перекази на ім'я позивачки на утримання дитини. Суд враховує і те, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення заборгованості за аліментами та стягнення неустойки за несплату аліментів взагалі не підтверджуються доказами, позивачка не вказала і джерела таких доказів. Також в позовній заяві відсутнє посилання на закон чи статті Сімейного Кодексу України, згідно яких вона просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам 36000 гривень (згідно закону -- заборгованість за аліментами) та неустойку за несплату аліментів в сумі 6000 гривень. Не усунула позивачка цих недоліків і при розглядові справи по суті безпосередньо в судових засіданнях. Отже вести мову про наявність підстав для нарахування і стягнення з відповідача заборгованості за аліментами чи якоїсь неустойки за несплату аліментів, на думку суду, -- взагалі немає ніяких підстав.

Outcome: approved