Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Київського відділення № 28 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» про стягнення грошових коштів у розмірі 546 109,48 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за депозитним вкладом. Крім того, [PERSON] заявила вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. У судовому позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 04.08.2014 року між [PERSON] та Київським відділенням № 28 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу фізичної особи у національній валюті «Вклад «Ініціативне літо» № 84-в-17/334214, строком на 120 календарних днів, до 02.12.2014 року з процентною ставкою 23,5% річних, відповідач від [PERSON] прийняв внесок (вклад) у сумі 14 000,00 грн. Крім того, 11.08.2014 року між [PERSON] та Київським відділенням № 28 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу фізичної особи у національній валюті «Вклад «Ініціативне літо» № 84-в-17/335879, строком на 120 календарних днів, до 09.12.2014 року з процентною ставкою 24,00% річних, відповідач від [PERSON] прийняв внесок (вклад) у сумі 37 531,40 грн. Також 15.05.2014 року між [PERSON] та Київським відділенням № 28 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу фізичної особи у національній валюті «Вклад «Лояльний» № 84-в-17/313666, строком на 270 календарних днів, до 11.11.2014 року з процентною ставкою 28,00% річних, відповідач від [PERSON] прийняв внесок (вклад) у сумі 136 912,88 грн. 14.07.2014 року до договору банківського вкладу «Вклад «Лояльний» № 84-в-17/313666 було укладено Додатковий договір на суму поповнення у 15 327,94 грн. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Позивач звертався до начальника Київського відділення № 28 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» запитом від 29.12.2014 року та вимогою від 29.12.2014 року про повернення йому коштів. Водночас, у матеріалах справи містяться копії заяв на видачу готівки та квитанції на видачу готівки на ім'я позивача від ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», з яких вбачається, і не заперечується самою [PERSON], що фінансова установа до 20.04.2015 року повністю розрахувалась із вкладником. Підставою для звернення [PERSON] до суду стало те, що внаслідок порушення фінансовою установою строків повернення коштів, позивач не зміг придбати квартиру. За змістом ст. 611 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості. Водночас, зі змісту позовної заяви і наявних у матеріалах справи копій квитанцій про повернення залучених на депозит грошових коштів [PERSON] вбачається, що відповідачем було повернено позивачу увесь розмір залученого депозитного вкладу. При цьому позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів існування боргу за відсотками у розмірі 5 496,72 грн. за вказаними договорами банківського вкладу. Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення із банку на користь позивача відсотків за договорами банківського вкладу у розмірі 5 496,72 грн. Наведене зумовлює необхідність відмови у задоволенні решти похідних позовних вимог про стягнення із відповідача заявленого у позову розміру трьох відсотків річних, пені, інфляційних втрат і моральної шкоди. Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed