Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться в м. Новоград-Волинський Житомирської області, по І провулку Чайковського, 4 (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті батька [PERSON], який помер 13.09.1999 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Він, в свою чергу, успадкував його після смерті своїх батьків, не встигши здійснити його державну реєстрацію за життя. Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, у звязку з чим просить визнати за нею право власності на вказаний Будинок в порядку спадкування. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач та відповідач [PERSON] міська рада надіслали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.01.1990 року помер [PERSON], дід позивачки, після смерті якого відкрилась спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак належав померлому, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25.12.1966 року; дозволом на проведення будівельних робіт від 25.12.1966 року; будинковою книгою від 19.03.1970 року; технічним паспортом, складеним 11.07.1990 року, в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри обєкту нерухомості, зокрема він побудований у 1967 році, має загальну площу 36,6 кв.м. та господарські будівлі і споруди. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були його діти: [PERSON], батько позивачки, донька [PERSON], відповідачка по справі, та донька [PERSON]. Остання від прийняття спадщини відмовилась на користь відповідачки [PERSON] Діти померлого [PERSON] та [PERSON] спадщину батька прийняли, подавши до нотаріуса відповідні заяви, однак не оформили при цьому своїх спадкових прав. 13.09.1999 року [PERSON] помер. Позивачка є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, після смерті якого спадщину відповідно до ст. ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на Будинок (лист нотаріуса № 1278/02-31 від 05.07.2016 року). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя дід позивачки правомірно набув на Будинок право власності, відкрито користувався ним, закінчивши його будівництво та ввівши в експлуатацію, однак сам Будинок ні спадкодавець, ні його наступний спадкоємець син та батько позивачки, не зареєстрували в органах державної реєстрації в порядку, визначеному на час його будівництва. З введенням в дію з 1 січня 2013 року нової редакції Закону державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться за заявочним принципом і, крім інших, лише тих речових прав, які виникли до 01.01.2013 року та не були зареєстровані відповідно до законодавства України, яке діяло на час їх виникнення. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Будинок, що залишився після смерті батька, який, в свою чергу, успадкував його від свого батька. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved