Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

У січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму кредитної заборгованості в розмірі 24 264, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.05.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання 508942/230517 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В своїй заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, Клієнт просив Банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його кредитний рахунок. Банком було встановлено [PERSON] кредит у сумі 26 000 грн., зі строком 36 місяців на споживчі потреби. Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі - 26 000 грн., проте, відповідач став порушувати умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Сума заборгованості відповідача за Кредитним Договором станом на 17.01.2020 року становить 24 264, 53 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 17 022, 72 грн.; проценти за користування кредитом - 5 704, 09 грн.; комісія - 17,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1 153, 35 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 103, 54 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 134, 71 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 140, 70 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 24 264, 53 грн. та суму сплачених судових витрат у розмірі 1 921 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.03.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 22 липня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.05.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 000 грн. зі сплатою 24,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання заяви позичальником і є підтвердженням укладення між сторонами Договору, що складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Розмір, зміна кредитного ліміту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг встановлюються за рішенням Банку без згоди позичальника. Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови. Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 17.01.2020 року заборгованість складає 24 264, 53 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 17 022, 72 грн.; проценти за користування кредитом - 5 704, 09 грн.; комісія - 17,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1 153, 35 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 103, 54 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 134, 71 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 140, 70 грн., що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи. В свою чергу банком свої зобов`язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В разі порушення умов договору з боку позичальника Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено повернення кредиту, оплата винагороди банку, сплата штрафу тощо. В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Окрім того, в судове засідання відповідач взагалі не з`явився, не скористався своїми правами, та не надав доказів по справі. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: approved