Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У червні 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] було укладено договір № 006-00464040/07НТ добровільного страхування наземного транспорту. Строк дії договору сторони встановили з 18.07.2014 по 17.07.2015. Згідно п. 4 договору, застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Mitsibishi Pajero Sport», номерний знак [NUMBER]. Відповідно до п. 8.3 договору, одним із передбачених договором страхових ризиків є дорожньо-транспортна пригода. 21 листопада 2014 року близько 15 год. 40 хв. на перехресті просп. Перемоги та Кільцевої дороги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsibishi Pajero Sport», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. По зазначеному страховому випадку 04.12.2014 ПАТ «СК «Брокбізнес» було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у розмірі 87861 грн. 30 коп. Відповідно до звіту № 787 від 11.12.2014 з визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 111645 грн. 89 коп. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент, коли відбулося дорожньо-транспортна пригода, була застрахована у публічному акціонерному товаристві «ХДІ страхування» (далі ПАТ «ХДІ страхування»), ПАТ «СК «Брокбізнес» звернулося до них із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно полісу АС/9719964, укладеного між ПАТ «ХДІ страхування» та [PERSON], ліміт відповідальності ПАТ «ХДІ страхування» за шкоду завдану майну потерпілого з урахуванням франшизи, яка страховиком не відшкодовується, становить 49000 грн. У звязку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] 38861 грн. 30 коп. та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити позивачу в задоволені позову і стягнути на користь відповідача 4000 грн. витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами. \~Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.08.2015 у задоволенні позову ПАТ «СК «Брокбізнес» відмовлено. Стягнуто з ПАТ «СК «Брокбізнес» на користь [PERSON] 4000 грн. витрат на правову допомогу. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.10.2015 рішення районного суду змінено, зменшено розмір відшкодування витрат на правову допомогу з 4000 грн. до 2000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015 рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.08.2015 та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.10.2015 було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема, ВССУ зазначив, що суди не зясували чи була здійснена позивачем виплата страхового відшкодування, коли та чи звернувся позивач до суду з позовом про стягнення у межах саме цієї суми (а.с.164-166).\~\~\~\~ \~Судом установлено, що 21.11.2014 на перехресті просп. Перемоги та Кільцевої дороги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan» державний номерний знак 200-99 КІС під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]В.(а.с.12). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с.13). 11 липня 2014 року між ПАТ «СК «Брокбізнес» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-00464040/07НТ відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. Строк дії договору встановлений сторонами з 18.07.2014 по 17.07.2015 (а.с. 5-9). Згідно заяви на страхування наземного транспортного засобу, яка є додатком №1 до договору, особою допущеною до керування ТЗ зазначений [PERSON] (а.с.82). В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля [NUMBER] заподіяно матеріальних збитків, розмір яких складає 111645, 89 грн., з яких: 17517грн.03коп. - сума втрати товарної вартості, яка відшкодовується безпосередньо [PERSON], 94128 грн.85 коп. вартість відновлювального ремонту, що підтверджується копією звіту з визначення вартості матеріального збитку № 787 від 11.12.2014 (а.с. 18-21). Факт правильності здійснення оцінки матеріального збитку, зазначеного у звіті та настання страхового випадку був встановлений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26.05.2015 згідно з якими було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 17517 грн. 03 коп., (а.с.83-90). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у публічному акціонерному товаристві «ХДІ страхування» (далі ПАТ «ХДІ страхування») відповідно до полісу № АС/9719964 від 11.02.2014 зі строком дії до 10.02.2015 та лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого з урахуванням франшизи, яка страховиком не відшкодовується, який становить 49000 грн. (а.с.184). Отже з врахуванням здійсненних виплат страхового відшкодування, позивач має право отримати від відповідача відшкодування у розмірі 38861грн. 30коп. 04 грудня 2014 року за заявою потерпілої [PERSON] ПАТ «СК «Брокбізнес» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО у розмірі 87861 грн. 30 коп. Вказаний факт підтверджується платіжним дорученням № 9985 від 04.12.2014 (а.с.17), наказом № 54018/1/1 від 02.12.2014 (а.с.16) та страховим актом № 54018/1 від 02.12.2014 (а.с.14,15). Страхове відшкодування було сплачено на рахунок ТОВ «Автоград» на підставі заяви про подію відповідно до пункту 15.10.2 договору № 006-00464040/07НТ від 11.07.2014, для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsibishi Pajero Sport» державний номерний знак [NUMBER] (а.с.17). Фактом зарахування вказаної суми на розрахунковий рахунок ТОВ «Автоград» є виписка з банку ПУАТ «Фідобанк» (а.с.193-194). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.\~\~ Згідно\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із правового висновку Верховного Суду України\~\~у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за\~договором добровільного страхування наземного транспортного засобу\~у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Отже, з урахуванням викладеного з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення відшкодування витрат повязаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 38861,30 грн.( 87861,30 - 49000 = 38861,30). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що ДТП, яка сталася з його вини, не є страховим випадком, оскільки позивачкою було порушено п.п.6,7 договору страхування, зокрема, передано керування автомобілем особі, яка не вказана у договорі. Згідно заяви [PERSON] на страхування наземного транспортного засобу, яка є додатком №1 до договору і підписана обома сторонами договору, особою допущеною до керування ТЗ зазначений [PERSON] (а.с.82). Позивач факт не внесення цих даних у бланк договору назвав опискою. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 451грн. 29 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38,41 Закону України\~«Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved