Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП ім. Ватутіна у с. Майстрів, Новоград-Волинського району. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 2.12.1997 року йому видано сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай) по реформованому КСП ім. Ватутіна на підставі розпорядження голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 17.11.1997 року. Однак, 19 лютого 2019 року оригінал зазначеного сертифікату ним було втрачено, а після набуття чинності 1.01.2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр», дублікати сертифікатів про право на земельну частку (пай) не видаються і відновити втрачений документ немає можливості, тому він змушений звернутися до суду із значним позовом. 3 червня 2019 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з не підтвердженням вимог позивачем та ненаданням достатніх доказів. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Майстрівській сільській раді на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну часту (пай) по реформованому КСП ім. Ватутіна серія ЖТ № 0224451 від 2.12.1997 року на підставі розпорядження голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 17.11.1997 року № 292. Розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП ім. Ватутіна с. Майстрів становить 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.4). 19 лютого 2019 року позивач загубив оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] по реформованому КСП ім. Ватутіна серія ЖТ № 024451 від 2.12.1997 року та у зв`язку з чим зазначив про недійсність такого сертифікату, про що розмістив оголошення у газеті «Звягель» № 24 (1348) від 14 червня 2019 року (а.с. 26). Відповідно до відповіді Новоград-Волинської РДА від 14.06.2019 року видати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) не має можливості у зв`язку з набуттям 1.01.2013 року чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» (а.с.25). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно із статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі ( на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Виходячи з положень Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Відсутність оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) позбавляє власника цієї земельної частки на укладення договору оренди, та виділення вказаної земельної частки в натурі (на місцевості). Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) у позивача відсутній, так як оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачений, і одержати дублікат сертифіката позивач не має можливості, що позбавляє позивача права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на спірну земельну частку (пай). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай).

Outcome: approved