Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У червні 2014 року ОКП «Миколаївоблтелоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є споживачем послуг теплопостачання, які надає позивач. Відповідачі оплату своєчасно та в повному розмірі не проводили. В результаті за період з 01.06.2010р. по 01.03.2014р. за ними утворилась заборгованість у розмірі 4573,22 грн. За період з 01.07.2010р. по 01.04.2014р. відповідачам нараховано збитки від інфляції - 206,63 грн. та 316,34 грн. - 3% річних. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу, збитки від інфляції та 3% річних. У серпні 2014р. від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, а саме представник позивача просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача борг за спожиті послуги теплопостачання за період 01.06.2010 по 01.03.2014роки в сумі 2180,55 грн., індексацію в розмірі 274,35 грн. та 3% річних у сумі 128,47 грн., а всього - 2583,37 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг теплопостачання, які надає ОКП «Миколаївоблтелоенерго» на підставі відповідного договору. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З огляду на вказане, між ОКП «Миколаївоблтелоенерго» та [PERSON] було укладено договір про надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води № [NUMBER]. У зв'язку з вказаним [PERSON] було відкрито особистий рахунок № [NUMBER]. Зобов'язання позивача по поставці теплової енергії виконано, про що свідчать наряди на підключення і відключення будинкової системи теплопостачання. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України, не допускається однобічна відмова від зобов'язання або зміна умов договору, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і норм законодавства. У відповідності до ст. 162 ЖК України, власник квартири повинен сплачувати за комунальні послуги, в тому числі і за послуги теплопостачання. Пунктом 30 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р., а також п. 3.3 зазначеного договору, визначено, що споживачі повинні своєчасно в строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, оплачувати отримані послуги теплозабезпечення. Як стверджує представник позивача, позивач надав теплову енергію за період з 01.06.2010р. по 01.03.2014р. на суму 4573,22 грн. Відповідачі частину боргу оплатили, в результаті чого за ними утворилась заборгованість у розмірі 2180,55 грн.. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За період з 01.07.2010р. по 01.04.2014р. відповідачам нараховано 274,35 грн. індексації та 128,47 грн. - 3% річних. Таким чином, за відповідачами виникла заборгованість на загальну суму 2583,37 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Від відповідачів надійшло клопотання про застосування позовної давності до предмету спору. Позивач звернувся до суду 30 квітня 2014р. Враховуючи строк позовної давності розрахунковий період повинен починатися з 01 травня 2011 року по 01.05.2014року. За період з 01 травня 2011р. по 01.05.2014р. за надані послуги позивачем до оплати начислено 5477,77 грн.. Як вбачається з наданих відповідачами квитанціями, за період з 01 травня 2011р. по 01.05.2014р. за надані послуги вони сплатили 4240,08 грн. За такого, заборгованість в межах строку позовної давності складає 1237,69 грн.. У судовому засіданні відповідачі визнали суму вказаної заборгованості. В той же час суд вважає вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції та 3% відсотків річних, такими що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі систематично оплачували надані їм послуги, про що свідчить розрахунок наданий позивачем, тривалого прострочення зобовязання за надані послуги не вбачається. На підставі вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial