Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У червні\~2018\~року [PERSON] звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради,\~посилаючись на\~те,\~що вона\~з 23\~жовтня 2007\~року до\~06\~серпня 2012\~рокузнаходилась у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~[PERSON]\~25\~грудня 2008\~року,\~у шлюбі\~народилась донька\~-\~[PERSON],\~в свідоцтві\~про народження\~якої,\~відповідач [PERSON]\~вказаний батьком.Зазначала, що донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, вона здійснює догляд за нею, та турбується про її фізичний, духовний розвиток та лікування. Вказувала, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2012 року з відповідача [PERSON] І.0. було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки в зарубіжних країнах задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Стверджувала, що у кінці липня 2018 року має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон строком на 1 рік, а саме до 01 серпня 2019 року. Зазначала, що неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон, але відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини. Посилаючись на дані обставини позивач просила суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, строком на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди (дозволу) та супроводу батька дитини [PERSON], до країн Шенгенської зони: Австрія, Бельгія, Данія, Фінляндія, Франція, Греція, Іспанія, Люксембург, Ліхтенштейн, Нідерланди, Німеччина, Португалія, Швеція, Італія, Естонія, Латвія, Литва, Мальта, Польща, Чехія, Словаччина, Словенія, Угорщина, а також Норвегія, Ісландія і Швейцарія та Держави Ізраїль, Турецької Республіки, республіки Кіпр, Румунії у супроводі матері [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своєї доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала до суду заяву, якою просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився, без\~повідомлення причин,про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявились, надавши через канцелярію суду заяви, згідно яких проти задоволення позову не заперечували. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 23\~жовтня 2007\~року до\~06\~серпня 2012\~рокуперебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із рішення суду. 25\~грудня 2008\~року,\~у шлюбі\~народилась донька\~-\~[PERSON],\~в свідоцтві\~про народження\~якої,\~відповідач [PERSON]\~вказаний батьком. Встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, вона здійснює догляд за нею, та турбується про її фізичний, духовний розвиток та лікування. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2012 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не виливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 нього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сипа, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Зі змісту ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законом України «Про охорону дитинства», а саме ст. 11 ч. 3, презюмусться, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., підписаною Україною 21.02.1990р., ратифікованою Україною 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і наданні можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. На даний час позивач [PERSON] має реальну можливість виїхати на відпочинок до іншої держави та має реальну можливість забезпечувати свою дитину, надавати їй належні умови проживання, забезпечувати сучасними засобами охорони здоров'я. Проте, відповідач добровільно не надає згоди не виїзд дитини, самоусунувся від її виконання, не здійснює належного матеріально-фінансового забезпечення. Позивач докладає максимальних зусиль, аби життя дитини було максимально комфортним, безпечним та безтурботним, всі дії позивач здійснює виключно в інтересах її дитини, позивач намагається забезпечити її належним рівнем житія. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved