Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У січні 2021 року до суду звернулось ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування у порядку регресу. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20 листопада 2019 року в місті Кременчук по пр-ту Свободи, буд. 172 сталася порожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. [NUMBER] пiд керуванням [PERSON] , що належить ТОВ «АТП-2004» й перебуває в оренді у СТОВ «Говтва», та автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , пiд керуванням [PERSON] - відповідача у справі. Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «Fiat Fiorino» д.н.з. [NUMBER] . Вказав, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 січня 2020 року у справі № 524/8566/19 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 КУпАП (порушен учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодж транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів дорожніх споруд чи іншого майна). Автомобіль «Fiat Fiorino» д.н.з. [NUMBER] на момент згаданої ДТП застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № К/169 від 05 червня 2019 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] забезпеченого транспортного засобу на момент скоєння ДТП застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» (поліс АО 5552503). Тобто у ПрАТ «CГ «TAC» виник обов`язок на умовах і в межах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати шкоду (певну її частину), завдану [PERSON] внаслідок ДТП. Тому СТОВ «Говтва», як орендар пошкодженого автомобіля, звернулось до ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» із заявою про виплату страхового шкодування за збитки, завдані у результаті згаданої ДТП. Зазначив, що добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає.\~ Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» сплатило СТОВ «Говтва» за ремонт автомобіля «Fiat Fiorino» дн.з. [NUMBER] відшкодування по договору добровільного страхування, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь кошти в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 29044 грн 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. Ухвалою судді від 15 лютого 2021 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку з наявністю недоліків в її оформленні. Ухвалою судді від 05 травня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторони до участі у справі та третіх осіб. Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року було відмовлено представнику позивача ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» Гак О.І. у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року було відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників справи, здійснено виклик відповідача - [PERSON] шляхом надання оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» не прибув, просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представники третіх осіб - ТОВ «АТП-2004», СТОВ «Говтва» у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10.01.2020 р. [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП\~ та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави. З вказаної постанови постає, що 20.11.2019 року о 07 год. 30 хв. [PERSON] в м.Кременчуці по пр-ту Свободи, керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який, отримавши прискорення, здійснив зіткнення з автомобілем «FIAT FIORINO д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який в свою чергу зіштовхнувся з автомобілем «DAEWOO LANOS» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.124\~ КУпАП. Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, а у випадку передбаченого ч. 6 ст. 82 ЦПК України іншими процесуальними документами щодо обставин місця та часу події, вчинення відповідних дій відповідною особою, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, встановлених постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 січня 2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП за обставин та місця вчинення проступку. Крім того, суд враховує, що відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів на спростування вини у вчиненні ДТП. Отже з огляду на викладене, вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. Шкода життю і здоров`ю водіям учасникам ДТП та/або іншим фізичним особам заподіяна не була. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 198 від 03.12.2019 року вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу автомобіля «Fiat Fiorino», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 21.11.2019 р., складала - 85852 грн 93 коп. (у т.ч. ПДВ на запчастини та метиси 10676 грн 15 коп.); - вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля складала - 49365 грн 63 коп. (у т.ч. ПДВ на запчастини та метиси 4594 грн 93 коп.); - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Fiorino» , д.н.з. [NUMBER] , склала величину у розмірі 49365 грн 63 коп. З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2019 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та власником автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було укладено поліс Обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №5552503. Даний поліс був чинним на момент вчинення ДТП. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №К/169 від 05 червня 2019 року, який було укладено між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» та СТОВ «Говтва», постає, що у разі настання страхової події передбачено обов`язок Страховика здiйснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику за матеріальний збиток, заподіяний наслідок таких ризиків. Страхувальник (вигодонабувач СТОВ «Говтва») звернувся до страховика (ПрАТ «СК «Залізничні шляхи») із заявою про виплату страхового відшкодування по вищезазначеному ДТП. Відповідно до умов договору добровільного страхування, згідно рахунку № 1/20 від 17.01.2020 р. ФОП [PERSON] , згідно зі страховим актом № 14/20-253/19 від 03.02.2020 року та № 14/1/20-253/19 вiд 17 березня 2020 року, складеними відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», було нараховане та виплачене страхове відшкодування в розмірі 71 940 грн. Дана обставина підтверджується платіжними дорученнями № 3370 вiд 06.02.2020 р. та №3464 від 17 березня 2020 року. Оскільки ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» сплатило СТОВ «Говтва» за ремонт автомобіля «Fiat Fiorino» дн.з. [NUMBER] відшкодування по договору добровільного страхування, то згідно ст. 514, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування ПРАТ «СК «Залiзничнi шляхи» у розмірі фактичних витрат: - як до страховика, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки СТОВ «Говтва», - як до нового кредитора у зобов`язаннi перейшли права СТОВ «Говтва», як первісно кредитора у зобов`язаннi, вiдносно [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС»; - як до особи, яка відшкодувала школу, завдану iншою особою, до ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» перейшло право вимоги до винноi особи, з вини якої було спричинено збитки, а також право вимоги до осіб, на яких за законом чи за договором покладено обов`язок відшкодувати збитки, завданi у результаті згаданої ДТП, у розмiрi фактичних витрат. На вимогу ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» ПрАТ «СГ «ТАС» виконало свiй обов`язок та сплатило страхове відшкодування у розмiрi 42895 грн 81 коп. на користь ПрАТ «СК «Залізнич шляхи». Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто ПрАТ «СГ «ТАС», як страховик виконала свiй обов`язок та відшкодувала заподіяну шкоду в частині передбаченій Законом. Однак у даному випадку утворилася різниця між страховим відшкодуванням сплаченим ПРАТ «СК «Залізничні шляхи» на користь СТОВ «Говтва» та сумою відшкодування шкоди сплаченого ПрАТ «СТ «ТАС» у порядку регресу ПрАТ «СК «Залізничні шляхи». Таким чином відповідачем має бути відшкодована рiзниця, яка у даному випадку становить: 29044 грн 19 коп. (71940 грн (фактичний розмір шкоди) 42895 грн 81 коп. (витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля з урахуванням відшкодовання ПрАТ «СТ «ТAC»)). Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. У ч. 1 ст. 1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Отже зважаючи на вищевикладене [PERSON] , як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати у порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідач [PERSON] не подав належні і допустимі докази на спростування позову. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у тому числі щодо стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн. Даний позов розглянуто в межах заявлених ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» вимог.

Outcome: approved