Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У червні 2014 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом. У серпні 2014 р. позов уточнила позов та просить: - стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 7700 грн. сплачених за товар по договору № 230114/25 від 23.01.2014 р.; - витрати на правову допомогу у розмірі 2300 грн.; - моральну шкоду у розмірі 1500 грн. та 487 грн. 20 коп. судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на слідуюче. 23.01.2014 р. між нею та ФОП [PERSON], був укладений Договір № 230114/25 про виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов'язався здійснити доставку та передати однією партією товар у строки до п'яти днів, а саме до 28.02.2014 р., а вона у свою чергу зобов'язалася сплатити за товар. При укладенні договору нею було сплачено суму у розмірі 7700 грн. відповідно до договору. На теперішній час відповідачем не виконано зобов'язань. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати зобов'язання за договором або повернути сплачену суму, але співробітники ПП «Нові вікна», ніяких пояснень не надавали. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 89 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Це є підставою для постановлення зі згоди представника позивача заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: договір від 23.01.2014 р. № 230114/25, комерційну пропозицію № 230114/25 від 23.01.2014 р., бланк Акту прийому - передачі, (а.с. 8, 9, 10, ) суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 23.01.2014 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON], був укладений Договір № 230114/25 про виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію. Відповідно до вказаного договору ФОП [PERSON] зобов'язалася здійснити доставку та передати однією партією товар у строки до п'яти днів, а саме до 28.02.2014 р., а [PERSON] у свою чергу зобов'язалася сплатити за товар. При укладенні договору нею було сплачено суму у розмірі 7700 грн. відповідно до договору. На теперішній час ФОП [PERSON] не виконано зобов'язань. [PERSON] неодноразово зверталася з вимогою виконати зобов'язання за договором або повернути сплачену суму, але співробітники ПП «Нові вікна», ніяких пояснень не надавали. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 662, 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу і у строк, встановлений в договорі. Таким чином, [PERSON] порушила свої зобов'язання передбачені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Так як сторона отримавши гроші не виконала зобов'язання взагалі, то суд вважає можливим стягнути вартість виробу за договором. Також суд вважає, що позивачу, як споживачу послуг, які повинні були бути надані відповідачем з передачею товару, завдано моральної шкоди, так як було порушено її права на користування грошовими коштами, що їй належать, і які було сплачено за виготовлення та отримання товару. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вирішуючи питання відповідно до ст. ст. 79, 84, 89 ЦПК України про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу суд, виходячи з положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вважає можливим стягнути понесені витрати частково, у розмірі 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням, тоб-то лише за складання позову, так як особи, що надавали правову допомогу, участі в судових засіданнях не брали. На підставі викладеного та ст. ст. 11, 23, 526, 610, 629, 651, 662, 663, 693 ЦК України,

Outcome: approved