Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до ДП «РУТА» про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи тим, що 18 лютого 2014 року між сторонами укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн. 20 лютого 2014 року позивач направила відповідачу заяву про дострокове повернення безпроцентної поворотної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, які склалися в Україні. 28 лютого 2014 року відповідач погодився на пропозицію позивача та запропонував передати у власність [PERSON], транспортні засоби, вартість яких відповідає ціні договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги. Оскільки кошти та транспортні засоби не передані позивачу, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 4 200 000 грн. заборгованості за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, зазначених вище. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача не заперечив щодо розгляду справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2014 року між сторонами [PERSON] та ДП «РУТА» укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надала відповідачу кошти у розмірі 4 200 000 грн. (а.с. 5-7). Відповідно до п. 3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2014 року. Грошові кошти були передані позивачем відповідачу у день укладення договору - 18 лютого 2014 року, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 (а.с. 4). Договір, який укладений між сторонами, за своєю природою є договором позики, оскільки, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з п. 3.3 договору позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це позичальника. У цьому разі повернення поворотної фінансової допомоги здійснюється у порядку, передбаченому п. 3.2 договору, тобто шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку, реквізити якого позикодавець повідомляє окремим листом, або через касу позичальника. Сторони домовились, що за письмовою згодою позикодавця повернення безпроцентної поворотної фінансової допомоги можливо товарами або послугами. У такому разі сторони укладають окремий договір на підставі положень ст. 604 ЦК України. 20 лютого 2014 року позивач звернулась із письмовою заявою відповідно до п.3.4 до відповідача про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, що склались в Україні (а.с. 8). Заяви аналогічного змісту були направлені позивачем відповідачу 24, 26 та 28 лютого 2014 року (а.с. 9-11). Разом з тим, відповідач повідомляв позивача про неможливість повернення поротної фінансової допомоги через соціально-економічні обставини, що склались в Україні (а.с. 12-13), а 28 лютого 2014 року запропонував позивачу погасити безпроцентну поротну фінансову допомогу шляхом передачі майна, що належить ДП «РУТА», а саме автомобілів марки LEXUS 2013 року випуску, у кількості 3-х одиниць відповідної вартості, загальна вартість яких складає 4 233 793 грн. (а.с. 14). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Оскільки відповідач не повернув кошти позивачу відповідно до умов п.3.3 договору та ст. 1049 УК України, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 4 200 000 грн. При цьому, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. (а.с. 1) відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved