Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У травні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], у якій він просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 33 по вулиці Садовій у селі Мала Солтанівка, Васильківського району Київської області, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що остання з 2011 року не проживає за вказаною адресою, не користується даним будинком, не сплачує комунальні послуги, її особистих речей в даному будинку немає, через що позивач не може оформити субсидію в органах соціального захисту населення чим право позивача як власника порушується. 07.05.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, з метою отримання актуальної інформації щодо про місця проживання (перебування), та відповіді на який отримано судом 22.05.2018. Відповідно до листа Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.05.2018 р. № 89/02-12, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 16). Позивач подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, який була повідомлена про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не прибула, про причини свого неприбуття суд не повідомила, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не зявився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2013 року, виданого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрованого за № 2032, а також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обтяжень, індексний номер витягу: 9907089 від 24.09.2013, позивач та третя особа є власниками по 1/2 частці житлового будинку № 33 по вулиці Садовій у селі Мала Солтанівка, Васильківського району Київської області (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до акту від 10.01.2018 року, складеного депутатом Малосолтанівської сільської ради VII скликання [PERSON], зареєстровані та проживають в [INFO]: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також зареєстрована, але не проживає з 2011 року [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Оскільки понад рік, а саме з 2011 року, відповідач не проживає у зазначеній квартирі, але самостійно не знявся з реєстраційного обліку, зазначене порушує право позивача як власника квартири, та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням. Відповідно до статті 41\~Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України. Статтею 319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved