Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У червні 2015року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Триліської сільської ради Київської областіпро визнання права власності на спадщину, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Карла Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 16 березня 2011 року. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обгрунтовує тим, що 16 березня 2011 року померла його мати [PERSON], про що виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області 17.03.2011 р. зроблено відповідний актовий запис за №13 та видано свідоцтво про смерть серія 1-ОК№215938, за життя [PERSON] заповіт не складала, тому він, як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги. З метою прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 26.04.2012 р. одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, розташовану по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1997 га у межах згідно з планом, розташовану по вул..К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства. Проте, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця. У зв'язку з цим позивач змушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на дний житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання позовні вимоги визнала, проти позову не заперечувала. Заслухавши учсників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 16 березня 2011 року померла позивача мати [PERSON], про що виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області 17.03.11 р. зроблено відповідний актовий запис за №13 та видано свідоцтво про смерть серія 1-ОК№215938 (а.с. 8). При цьому наявними у справі документами, в тому числі свідоцтвом про народження підтверджується, що позивач [PERSON], являється сином померлої [PERSON] (а.с.9). Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] її син - [PERSON]у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, 26.04.2012 р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, розташовану по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1997 га у межах згідно з планом, розташовану по вул..К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства (а.с.10,11) Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області державний нотаріус відмовив, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області рахується за [PERSON], яка померла 16.03.2011 року (а.с. 13, 21-25, 26-29). Відповідно до частин 1 та 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином наявними у справі документами підтверджується те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] - відмови від неї не заявляв, тобто прийняв в спадщину житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, який належав його матері [PERSON]. За ч.1 та 3 ст. 1296 ЦК України визначено спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже суд приходить до висновку, що оскільки після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину, у тому числі і належну померлій на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області, то в нього виникло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.. К.Маркса, 60 в с. Триліси Фастівського району Київської області. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. З урахуванням положень ст.ст. 16, 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved