Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на своє утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу з відповідачем у позивача народився син. Відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини та дружини під час її перебування у декретній відпустці. Відповідач працює в ДТГО «Південно-Західна залізниця». За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою корить аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду, і досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на свою користь аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача з усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Відповідач на адресу суду надіслав заперечення, в яких посилається на те, що з квітня 2015 року він проходить строкову військову службу в Національній гвардії України, до призову на строкову військову службу відповідач працював в регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», де за ним на час служби зберігається робоче місце та нараховується середньомісячний заробіток. Позивач користувалася банківською карткою відповідача, куди надходила заробітна плата з підприємства. Після того як відносини у сторін зіпсувалися, відповідач заблокував банківську зарплатну картку та подав до бухгалтерії підприємства заяву про добровільне відрахування аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідач просить врахувати наведені обставини при визначенні розміру аліментів, відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~18 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Фастівського МРУЮ у м. Києві, реєстровий номер 210, що підтверджується свідоцтво про шлюб. (а.с. 7) [INFO] народився [PERSON] ., батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 січня 2016 року. \~\~ Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (стаття 191 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На час розгляду справи позивач проживає разом з неповнолітнім сином, який перебуває на її утриманні. Відповідач проходить військову службу у Національній гвардії України. Відповідно до довідки від 14 липня 2016 року № 1127, з 16 квітня 2015 року відповідач дійсно проходить строкову військову службу у військовій частині 3027 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. (а.с. 29) Згідно з довідкою про доходи від 07 липня 2016 року відповідач у військовій частині [NUMBER] отримує дохід 154,00 грн. на місяць. (а.с. 31) Крім того, відповідачу нараховується дохід за місцем роботи у виробничому підрозділі моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» приблизно у розмірі 3650 грн. на місяць. За заявою [PERSON] з його заробітної плати вираховуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу, починаючи з травня 2016 року. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з того, що стан здоров`я дитини задовільний, відповідач немає інших осіб, які перебувають на його утриманні, стан здоров`я платника аліментів також задовільний. Також суд враховує, що відповідач періодично виконує свій обов`язок по утриманню дитини, здійснює перерахунок грошових коштів на адресу позивача. Відтак, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частина заробітку, починаючи з 24 травня 2016 року, тобто дати звернення позивача до суду, з урахуванням проведених виплат. Згідно з ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як убачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з малолітнім сином, який перебуває на її утриманні. Син сторін на час розгляду справи ще не досяг трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру утримання позивача суд виходить з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення сином трьох років, розмір, призначених аліментів у своїй сукупності, не повинен мати наслідком скрутне матеріальне становище платника аліментів. Отже, суд вирішує в цій частині частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку позивача з урахуванням принципів справедливості та розумності. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року, до досягнення дитиною трирічного віку. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1102,40 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial