Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди задоволено повністю. 09.08.2021 року представник позивача адвокат Рудик І.І. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь [PERSON] понесені у зв`язку із розглядом справи судові витрати з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у розмірі 6362,47 грн., а з [PERSON] у розмірі 4478,33 грн. В обґрунтування розміру понесених відповідачем судових витрат зазначає про витрати позивача на оплату судового збору за подання позову 840,80 грн., витрати на проведення незалежної експертної оцінки з метою визначення розміру збитку - 2000,00 грн., докази яких було додано до позовної заяви, а також витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 8000,00 грн, на підтвердження яких надав копії квитанцій про оплату послуг адвоката, копії актів про надану правову допомогу від 29.01.2020 року та від 06.08.2021 року, копію договору від 28.11.2019 року про надання правничої допомоги та копію додаткової угоди від 17.01.2020 р. Всього позивачем понесено судових витрат на суму 10840,80 грн. Вказує, що ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до с. 141, ч. 3 ст. 142 ЦПК України повинне відшкодувати судові витрати пропорційно до визнаних ним позовних вимог. Оскільки ціна позову становила 18853,28 грн., а ПрАТ «СК «ВУСО» було після подання позову було визнано вимоги та доплачено страхове відшкодування у розмірі 11064,67 грн., що становить 58,69 % (відсотки), від ціни позову, то відповідно таку ж частину судових витрат позивача останнє повинне відшкодувати, яка складає 6362,47 грн.(10840,80 х 58,69% = 6362,47). Іншу частину судових витрат у розмірі 4478,33 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог повинен відшкодувати [PERSON] . У судове засідання представник позивача адвокат Рудик І.І. не з`явився, у заяві про ухвалення додаткового рішення просить розглянути питання без його участі та без участі позивача. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах даної справи, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням ексертиз; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1та 2ст.141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплачено 840,80грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату № 50882 від 23.01.2020 року. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи, що позивач відмовився від вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» унаслідок задоволення їх відповідачем, тому відсутні підстави для застосування п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» і суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення суми судового збору з ПрАТ «СК «ВУСО» в частині пропорційній до визнаних вимог. Оскільки відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» було добровільно задоволено позовні вимоги на суму 11064,67 грн., від яких позивач відмовився у зв`язку із їх задоволенням, що становить 58,69% від загальної ціни позову, то відповідна частина судового збору у розмірі 493,46 грн. не підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО». Також, позивачем було понесено витрати у розмірі 2000,00 грн. за проведення незалежної експертної оцінки за Договором № 363/11-19 від 15 листопада 2019 р. укладеним між [PERSON] та [PERSON] , яка була замовлена з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю ЗАЗ Daewoo, держ. номер [NUMBER] , що підтверджується Актом виконаних робіт на суму 2000,00 грн. Копія Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, № 363/11-19 від 27 листопада 2019 р., складеного ФОП [PERSON] була долучена позивачем до позову та є документом, яким визначено розмір шкоди. В обґрунтування розміру понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 8000грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договір про надання правової допомоги від 28.11.2019 року, укладений між адвокатом Рудиком І.І. та Звегінцевою Н.М.; Додаткову угоди від 17.01.2020 р. до Договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року; Акт про надану правову допомогу № 1 до договору від 28.11.2019 року, складений 29.01.2020 року, з найменуванням виду правової допомоги та розрахунком її вартості;Акт про надану правову допомогу № 2 до договору від 28.11.2019 року, складений 06.08.2021 року, з найменуванням виду правової допомоги та розрахунком її вартості; Квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 17.01.2020 року про сплату [PERSON] адвокату Рудику І.І. по договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року 6000грн. та квитанція прибуткового касового ордера № 10 від 06.08.2021 року про сплату [PERSON] адвокату Рудику І.І. по договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року, акту № 2 від 06.08..2021 року 2000грн. Приймаючи до уваги, що ухвалою суду прийнято відмову від позову позивача, яка зумовлена визнанням та фактичним задоволенням позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 11064,67 грн., то відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягають частковому задоволенню за виключенням витрат на оплату судового збору. Таким чином, із ПрАТ «СК «ВУСО» на користь [PERSON] підлягає стягненню 5869,01 грн. (6362,47 грн. - 493,46 грн.) Також, зважаючи на те, що рішенням суду позов [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю, позивачем належними та допустимими доказами доведено понесення ним судових витрат, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (41,31%) у розмірі 4478,33 грн..

Outcome: partial