Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 02 квітня 2013 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру №14, що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповів спірне майно позивачу. Крім того, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Просив визнати за ним право власності на квартиру №14 загальною площею 65.8 м.кв., житловою площею 41.0 м.кв., що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 02 квітня 2013 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак у заяві від 20 липня 2017 року вказав, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що позов визнає у повному обсязі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №137075, виданого Кульчинською сільською радою Турійського району Волинської області, слідує, що 02 квітня 2013 року помер [PERSON] (а. с. 7). Свідоцтвом про народження (а. с. 8) стверджується, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] Відповідно до довідки Кульчинської сільської ради Турійського району Волинської області від 26 вересня 2016 року №362 після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, квартира №14, що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області. Належність вищевказаної квартири спадкодавцеві підтверджується договором купівлі продажу житлової квартири від 28 грудня 1999 року (а. с. 13). Відповідно до заповіту від 25 березня 2013 року [PERSON] заповів спірне майно позивачу [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 26 червня 2013 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 04 квітня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а. с. 12). Відповідач [PERSON], який також є сином померлого [PERSON], на спадщину не претендує, про що свідчить його нотаріально засвідчена заява від 24 жовтня 2016 року, а інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи №155/2013 до майна померлого [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування після смерті його батька та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1. ст. 1269, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: approved