Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] пред`явив через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська на предмет захисту своїх житлових прав на безоплатну приватизацію житла - квартири [ADDRESS] з тих підстав, що він з 23 грудня 1980 року зареєстрований і постійно проживає у вказаній квартирі, яку 15 липня 1959 року виділено його батькові [PERSON] на підставі ордеру № 837, а після смерті батька на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 437 від 11 жовтня 1983 року особистий рахунок квартиронаймача № [NUMBER] змінено на нього, [PERSON] , проте, не зважаючи на вказані обставини, відповідач на заяву від 23 лютого 2021 року про приватизацію листом від 14 квітня 2021 року відмовив у реалізації права на приватизацію з підстав нібито відсутності довідки про склад сім`ї і документу, що підтверджує статус позивача як наймача, чим порушено право позивача та членів його сім`ї на приватизацію житла, що гарантовано ст. 47 Конституції України, ст. 343 ЦК України, ст. 9 ЖК УРСР та ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у зв`язку з чим позивач просив суд визнати його наймачем житлового приміщення вказаної квартири [ADDRESS] , визнати за ним право на приватизацію цього житла та зобов`язати відповідача прийняти заяву про приватизацію з доданими документами й вчинити дії по передачі у приватну власність позивача вказаної квартири, поклавши судові витрати на відповідача в повному обсязі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року позовна заява направлена за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 30 липня 2021 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у сприянні у збиранні доказів сторонам. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за визначеним в ЄДРПОУ місцем знаходження юридичної особи . Треті особи, кожна окремо, 03 вересня 2021 року подали пояснення по суті справи на підтримку заявлених позовних вимог в повному обсязі, пояснивши, що квартира була виділена згідно ордеру від 15 липня 1959 року [PERSON] , який [PERSON] доводився дідом, а [PERSON] свекром, після смерті якого рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів від 11 жовтня 1983 року особистий рахунок переоформлено на [PERSON] , після чого у вказаній квартирі продовжили проживати і вони як члени сім`ї [PERSON] , тому просили позов задовольнити. Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року підготовче провадження закрите з призначенням судового розгляду справи. В судове засідання позивач не з`явився, уповноваживши представника адвоката Тропіна В.В., який 29 листопада 2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, про причини неявки представника не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача. Треті особи у заявах від 21 жовтня 2021 року клопотали про розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши подані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог із задоволенням позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з ч.1\~ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідно з частиною третьою\~статті 9 Житлового кодексу України\~громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. У відповідності зі\~статтею 345 Цивільного кодексу України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що на підставі ордеру №837 від 15 липня 1959 року, виданому на підставі рішення керівництва заводу від 13 липня 1959 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.23) [PERSON] з сім`єю у складі 5 осіб вселився у квартиру [ADDRESS] . [PERSON] помер у віці 55 років [INFO] , про що вчинений актовий запис № 4751 Кіровським РАЦС м. Дніпропетровськ та видано свідоцтво 03 серпня 1983 року серії [NUMBER] (а.с.21). [PERSON] , дружина квартиронаймача [PERSON] , померла у віці 87 років [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1669 Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 20 вересня 2017 року та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.22). За даними довідки № 11924 про склад сім`ї, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 30 жовтня 2017 року (а.с.27), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (наймач) з 24 грудня 1973 року по 09 вересня 1983 року (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] ); [PERSON] (дружина) з 28 квітня 1962 року до 23 жовтня 2017 року (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] ); [PERSON] (син) з 23 грудня 1980 року по теперішній час; [PERSON] (невістка) з 10 червня 1985 року по теперішній час; [PERSON] (онука) з 10 грудня 1985 року по теперішній час. Вказані обставини повністю узгоджуються з даними довідок відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30 грудня 2020 року за вих. № 10/5-2268, від 17 лютого 2021 року за вих. № 14/5-1891 та від 03 серпня 2021 року за вих. № № 6/5-2101, 6-/5-2100, №6/5-2104 (а.с. 25, 26) та даними паспортів громадян України позивача та третіх осіб, що долучені до матеріалів справи в копіях. Також в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини того, що [PERSON] є сином [PERSON] , [PERSON] - є дружиною позивача, а [PERSON] - є дочкою позивача і змінила прізвище після укладення шлюбу 03 липня 2010 року, про що до матеріалів справи долучені відповідні свідоцтва про народження, свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] , свідоцтво про шлюб [PERSON] (а.с.17, 18, 19, 20). Як видно, з наданого КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради 17 березня 2020 року за вих. № 144, особового рахунку по квартирі [ADDRESS] квартиронаймачем вказаний [PERSON] (а.с.39), проте рішення виконкому про зміну наймача у зв`язку зі смертю [PERSON] відсутнє, про що повідомило Архівне управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів ДМР листом від 11 лютого 2021 року а вих. 8/1-286 (а.с. 41). Згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДМР за вих. № 18358 від 26 грудня 2019 року житловий будинок літ. А-4 по [ADDRESS] , в який увійшла квартира [ADDRESS] , зареєстрований за Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Кіровського району на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20 травня 2004 року № 1435, про що зроблений запис в обліковій книзі № 45 ЖЮ за реєстровим № 4286-211. Станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.36). За правилами, встановленими частинами першою третьою\~статті 8 Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Частиною першою\~статті 2 Закону № 2482-XII\~передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно пункту 1 статті 5 Закону № 2482-XІІ , якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій\~абзацом другим\~статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до частин четвертої, п`ятої \~статті 5 Закону №2482-XII\~ право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Аналіз приведених вище норм, свідчить про те, що позивач має безумовне право на приватизацію, оскільки зареєстрований і постійно проживає у вказаному вище житлі на законних підставах більше п`яти років. Разом з тим, на подану 25 лютого 2021 року [PERSON] заяву про оформлення безоплатної передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду за письмової згоди інших членів своєї сім`ї (дружини [PERSON] і доньки [PERSON] ) та наданням відповідного пакету документів, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради 14 квітня 2021 року відмовило у приватизації з підстав відсутності довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у вказаній квартирі, а також відсутності документу, який підтверджує набуття [PERSON] статусу наймача. Як встановлено судом позивач подав відповідну довідку про склад сім`ї і зареєстрованих у квартирі осіб від 30 жовтня 2017 року, копія якої також долучена до матеріалів справи і дані якої повторно підтверджені Департаментом адміністративних послуг і дозвільних процедур ДМР 30 грудня 2020 року та 17 лютого 2021 року, однак відповідач дані такої довідки, сформованої відповідно до Порядку видачі довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, затвердженого рішенням ДМР від 24 лисопада 2016 року № 256, не уточнив як передбачено п.22 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства 16 грудня 2009 року №396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404, у зв`язку з чим наведені мотиви відмови є безпідставними. Більш того, за встановлених в судовому засіданні обставин реєстрації та проживання позивача у квартирі ще з 23 грудня 1980 року, як члена сім`ї [PERSON] - основного квартиронаймача, обставин наявності в КП «Жилсервіс-2» ДМР даних про оформлення особового рахунку на [PERSON] і сплати ним квартплати та інших комунальних платежів, і за відсутності заяв інших членів сім`ї наймача про визнання їх квартиронаймачем, належить дійти висновку, що за вимогами ч.1 ст. 106 ЖК УРСР саме позивач набув прав і обов`язків квартиронаймача замість померлого [PERSON] . Таким чином, безпідставними є посилання відповідача на відсутність документів, що підтверджують статус позивача як наймача квартири, а вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Так само, з огляду на встановлені обставини та досліджені судом докази, підлягають задоволенню вимоги про визнання за позивачем права на приватизацію займаної ним на законних підставах квартири. Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти заяву позивача з доданими документами і вчинити певні дії по передачі у приватну власність квартири задоволенню не підлягає, оскільки є неналежним способом захисту прав позивача, а житлові права позивача на приватизацію захищені повною мірою у спосіб визнання за ним права на безоплатну приватизацію житла, що є належним, ефективним і достатнім способом захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України. При цьому, суд відзначає, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проведення приватизації здійснюється згідно встановленої Положенням порядку органом приватизації і визнання судовим рішенням права на приватизацію за особою є достатньою підставою для її проведення. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати належить покласти на відповідача.

Outcome: partial