Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У травні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» звернувся в суду до відповідача - [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором надання поворотної фінансової допомоги, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 6.434,73 гривень та вирішити питання стягнення судового збору. Позовні вимоги мотивуються тим, що 05.05.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги за № 968 (надалі -договір). На підставі п.п.2.1.,3.1., 4.1. укладеного договору позикодавець (позивач) зобов'язався надати позичальнику (відповідачу) безвідсоткову фінансову допомогу у сумі 62.500,00 гривень строком до 05.05.2015 року, з обов'язком повернути зазначену фінансову допомогу протягом одного місяця у випадку припинення трудових відносин у відповідності п.п.3.3., 4.1. договору. Своєчасне повернення грошових коштів сторони договору забезпечили неустойкою у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що передбачено п.п.5.2. договору. Враховуючі вище викладене та у відповідності зі взятими на себе за договором зобов'язаннями, а також п.п.1.1. та 3.1 договору позивач надав відповідачу через касу підприємства обумовлену договору суму позики в розмірі 62.500,00 гривень, що підтверджується підписаним відповідачем видатковим касовим ордером від 02.06.2014 року. 02.04.2015 року наказом № 351-К відповідач був звільнений за прогули у відповідності п.4 ст.40 КЗпП України, однак протягом встановленого п.п.3.3,4.1. договору місячний термін з моменту звільнення поворотну фінансову допомогу позивачу не повернув, що підтверджується бухгалтерською довідкою. Лише 05.05.2015 року відповідач частково повернув отриману фінансову допомогу у розмірі 56.227,66 гривень за ПКО № 63. Також, п.5.2. вищевказаного договору передбачена відповідальність відповідача за прострочення оплати у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, позивачем відповідачу згідно з п.п.3.3. була нарахована пеня за період прострочення з 04.05.2015 року по 18.05.2015 року, що складає 154,66 гривень. Крім того, відповідач зобов'язаний сплати позивачу суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції, що діяв протягом прострочення його виплати (0,00 гривень), та 3% річних з простроченої суми (7,73 гривень). Всього разом: 6.272,34 грн. + 154,66 грн. + 7,73 грн. = 6.434,73 грн. Представник позивача на підставі довіреності від 16.03.2015 року [PERSON] в судовому засідання позов підтримав, просив суд його повністю задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що він взагалі не отримував безвідсоткову фінансову допомогу у сумі 62.500,00 гривень, також пояснив суду, що не повертав 05.05.2015 року частково отриману фінансову допомогу у розмірі 56.227,66 гривень. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, в судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до письмової заяви та наказу за № 147-к від 01.04.2014 року відповідача було прийнято на роботу на посаду торгового агента відділу продажів. 05.05.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги за № 968 (а.с.6-8,13-15). На підставі п.п.2.1.,3.1., 4.1. укладеного договору позикодавець (позивач) зобов'язався надати позичальнику (відповідачу) безвідсоткову фінансову допомогу у сумі 62.500,00 гривень строком до 05.05.2015 року, з обов'язком повернути зазначену фінансову допомогу протягом одного місяця у випадку припинення трудових відносин у відповідності п.п.3.3., 4.1. договору. Своєчасне повернення грошових коштів сторони договору забезпечили неустойкою у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що передбачено п.п.5.2. договору. Враховуючі вище викладене та у відповідності зі взятими на себе за договором зобов'язаннями, а також п.п.1.1., 3.1 договору, позивач надав відповідачу через касу підприємства обумовлену договору суму позики в розмірі 62.500,00 гривень, що підтверджується підписаним відповідачем видатковим касовим ордером від 02.06.2014 року (а.с.9). 02.04.2015 року наказом підприємства за № 351-К відповідач був звільнений за прогули у відповідності п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.10), однак протягом встановленого п.п.3.3,4.1. договору місячний термін з моменту звільнення поворотну фінансову допомогу позивачу не повернув, що підтверджується бухгалтерською довідкою (а.с.11). Лише 05.05.2015 року відповідач частково повернув отриману фінансову допомогу у розмірі 56.227,66 гривень за ПКО № 63 (а.с.12). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються статтями 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, укладеним між сторонами договором. Відповідно до статей 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, змістом статей 549-552, 623-624 ЦК України, передбачена відповідальність відповідача за прострочення оплати у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved