Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] предявила у \~суді зазначений позов, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з 16 серпня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працевлаштований офіційно та отримує високий дохід; аліментів нікому не платить. У судове засідання позивачка не зявилася, до суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Із запереченнями відповідача не згодна. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Згідно заперечень проти позову відповідач просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. Заперечення ґрунтує тим, що він надає матеріально допомогу на дитину, незважаючи на те, що з позивачкою проживають окремо. Він та позивачка не дійшли згоди щодо способу надання ним допомоги дитині, оскільки він вважав за необхідне надавати допомогу дитині продуктами харчування, одягом, оплатою навчання. Крім того, він звільнився з попереднього місця роботи та на даний час не працює, має тимчасові заробітки, розмір яких складає 1500 грн. у місяць. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16 серпня 2002 року Бердичівським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~(а.с. 7). \~ Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю ( а.с. 8, 9). Факт проживання окремо від дитини, відповідач визнав у запереченнях, тому вказана обставина не підлягає доказуванню, згідно положень частини першої статті 61 ЦПК України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини ( стаття 141 СК України). Частинами першою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Суд відхиляє доводи відповідача про стягнення з нього аліментів у твердій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно та стягує аліменти у частці від його доходів, оскільки, як зазначено вище, положеннями частини третьої статті 181 СК передбачено, що кошти на утримання дитини присуджуються у частці від батька або у твердій грошовій сумі виключно за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( частина друга статті 182 СК України). За змістом частини 2\~статті 182 СК України\~(в редакції закону, що діяв до 07.07.2017) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Починаючи з 08.07.2017 частиною 2\~статті 182 СК України\~ передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки доказів на підтвердження вказаних у частині другій статті 182 СК України сторонами суду не надано, позивачка не обґрунтувала стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, суд стягує аліменти у розмірі ? частки доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прочинаючи з 29 березня 2017 року до 7 липня 2017 року, а з 8 липня 2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті \~367 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 640 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial