overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року у м. Донецьк. Заяву обґрунтовує тим, що факт її смерті підтверджують наступні документи: Свідоцтво про смерть від 04.12.15 року, видане Куйбишевським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Лікарське свідоцтво про смерть №232 від 01.12.15 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті матері. У судове засідання заявник не з'явилась, надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.08.80 року. [PERSON] помер [INFO] року у м. Донецьк, що підтверджується такими документами: Свідоцтво про смерть від 04.12.15 року, видане Куйбишевським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Лікарське свідоцтво про смерть №232 від 01.12.15 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: [PERSON], [INFO], яка померла 06.12.1999 року була донькою [PERSON], [INFO], що померла 23.05.2001 року та відповідно, [PERSON], [INFO] є онукою [PERSON], [INFO], що померла 23.05.2001 року. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є онукою [PERSON], що померла 23.05.2001 року. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, у звязку з чим позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки не підтверджується факт родинних відносин між нею та померлою бабусею [PERSON] та її матірю [PERSON] Для встановлення факту родинних відносин, позивачу було запропоновано звернутись до суду. Представник позивача по довіреності [PERSON] направила суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягала на постановлення по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи, проте до суду не прибув, про причину не явки не повідомив. 27 липня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З постанови державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій убачається, що 18 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про оформлення свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої 23.05.2001 року бабусі - [PERSON], що на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], в порядку представництва померлої 06.12.1999 року матері, [PERSON] (

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21 липня 2001 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 236. Від шлюбу мають двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2016 року тому, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, різними звичками та уподобаннями. Вони проживають разом, але спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимог визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 236. Від шлюбу мають двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2016 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, різними звичками та уподобаннями. Сторони проживають разом, однак не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Прийняті судом заходи до примирення подружжя не дали позитивних результатів. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,21 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 23.11.2013 р. перебуває у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу у неї та відповідача 13.05.2014 р. народився син [PERSON]. Дитина перебуває лише на її утриманні, а відповідач не надає їй будь-якої допомоги на її та сина утримання. З наведених підстав, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно і на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що згоден виплачувати аліменти на утримання дитини та не згоден виплачувати аліменти на утримання дружини. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 23.11.2013 р. (а.с. 5) Від шлюбу у сторін є син [PERSON], який народився 13.05.2014 р., і батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. (а.с. 4) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває на її у триманні. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Відповідач офіційно працює і висловив згоду про стягнення із його заробітної плати аліментів на користь позивачки на утримання дитини, але заперечував щодо сплати аліментів на утримання позивачки. З наданої відповідачем довідки про заробітну плату слідує, що він взмозі виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку, а також на утримання позивачки по 1/8 частині усіх видів його місячного заробітку до досягнення дитиною віку трьох років. (а.с. 23) За таких обставин суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню на утримання дитини аліменті у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку до повноліття дитини і на її утримання по 1/8 частині усіх видів його місячного заробітку до достягнення дитиною віку трьох років, тобто до 13.05.2017 р. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Позов мотивовано тим, що спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та припинено через зневажливе ставлення відповідача до сім`ї. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу, який носить формальний характер, неможливе. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]», обране нею під час реєстрації шлюбу. Просила позов задовольнити. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згодний. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 2006 року (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с. 6, 7). Між подружжям сімейні стосунки не склалися. Збереження шлюбу не можливе. Примиритися вони не бажають. Спору про місце проживання дітей та поділ майна немає. Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що подружжя тривалий час окремо проживають, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 2001 року по 2012 рік вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина до його повноліття та понесені нею витрати за надання юридичної допомоги при зверненні до суду у сумі 300,00 гривень. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та понесені витрати за надання юридичної допомоги при зверненні до суду у сумі 300,00 гривень на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 29 квітня 2006 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 239. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач є приватним підприємцем, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 16.12.1994 року Миколаївською селищною радою м. Словянська Донецькій області, актовий запис №133 розірвати, після розірвання шлюбу прізвище собі залишити Біленець. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою( .а.с.14), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.15), позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.16), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 16.12.1994 року Миколаївською селищною радою м. Словянська Донецькій області, актовий запис №133 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з січня 2016 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 11 січня 2013 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя у сторін погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тепер сторони проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є відсутність у сторін взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивачка [PERSON] зазначає, що тепер утрачені всі фізичні та духовні звязки між подружжям, збереження шлюбу неможливе. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved