Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] предявив позов до Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Прилуцького управління Державної казначейської служби України Чернігівської області, в якому просив стягнути з Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області упущену вигоду в сумі 55756 грн 80 коп. та моральну шкоду у сумі 80000 грн 00 коп. шляхом безспірного списання коштів з державного бюджету через Прилуцьке управління Державної казначейської служби України Чернігівської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що державними виконавцями Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області незаконно винесено: - постанову про відкриття виконавчого провадження № 51119740 з виконання постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 09.09.2015 по справі № 33/795/197/2015 про стягнення з [PERSON] штрафу у сумі 340 грн 00 коп., - постанову про відкриття виконавчого провадження № 47338452 з виконання постанови Державтоінспекції м. Київ № 050884 від 12.07.2013 про стягнення з [PERSON] штрафу у сумі 680 грн 00 коп., - постанову про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 27.05.2016, - постанову про арешт коштів [PERSON] від 03.11.2016. Так, постановами Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2016 та від 10.01.2017 скасовано вищевказані постанови державних виконавців, оскільки постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 09.09.2015 та постанову Державтоінспекції м. Києва № 050884 від 12.07.2013 звернуто до виконання з пропуском встановленого для цього ст. 303 КУАП трьохмісячного строку. Внаслідок незаконних дій державних виконавців позивачеві заподіяно упущену вигоду та завдано моральну шкоду, яка виразилася у психоемоційному хвилюванні, що виникло внаслідок: - кричущої несправедливості, спричиненої незаконними діями субєкта владних повноважень, - неможливості протягом тривалого часу отримати на відкритий позивачем банківський рахунок кошти за надані ним послуги, - підриву ділової репутації, внаслідок чого у ділових партнерів [PERSON] виникла недовіра до нього як до субєкта підприємницької діяльності, що у свою чергу призвело до передчасного розірвання договорів з позивачем та накладення на останнього штрафних санкцій за несплату ним коштів за спожиті послуги. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи скарги є ідентичними доводам, що викладені у позовній заяві. У судовому засіданні [PERSON] та його представник апеляційну скаргу підтримали, а представники Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області й Прилуцького управління Державної казначейської служби України Чернігівської області просили її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту заподіяння йому незаконними діями державного виконавця втраченої вигоди та моральної шкоди. З такими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 12.07.2013 інспектором Державтоінспекції м. Київ винесено постанову серії АА2 № 050884 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. У цій постанові зазначено, що у разі несплати [PERSON] штрафу протягом 15 днів він підлягає примусовому стягненню органами державної виконавчої служби у подвійному розмірі (копія цієї постанови на арк. 106). 17.04.2015 постановою державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 47338452 з виконання вищевказаної постанови Державтоінспекції м. Київ (копія постанови державного виконавця на арк. 107). 16.05.2016 державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 51119740 з виконання постанови Апеляційного суду Чернігівської області № 33/795/197/2015 від 09.09.2015 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у сумі 340 грн 00 коп. (копія цієї постанови державного виконавця на арк. 117). 27.05.2016 державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 47338452 з виконання постанови № 050884 від 12.07.2013 винесено постанову про накладення арешту на все майно [PERSON] у межах суми стягнення - 1436 грн 84 коп. та оголошено заборону на його відчуження (копія постанови державного виконавця на арк. 109). 03.11.2016 постановою державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 47338452 з виконання постанови № 050884 від 12.07.2013 накладено арешт на кошти [PERSON], що розміщені на рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах суми стягнення 1944 грн 57 коп. (її копія на арк. 111). Копію цієї постанови направлено на виконання до ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказані вище виконавчі провадження не обєднувалися в одне провадження, але накладення арешту на майно та кошти [PERSON]Є згідно з названими вище постановами від 27.05.2016 та від 03.11.2016 здійснювалося у межах сум стягнень за обома виконавчими провадженнями. Згідно з копією довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.02.2017, у цьому банку на імя фізичної особи-підприємця [PERSON] 06.09.2016 відкрито поточний рахунок (арк. 26). Проте коштів для виконання постанови державного виконавця від 03.11.2016 та стягнення з нього суми 1944 грн 57 коп. на даному рахунку бракувало, про що ПАТ КБ «ПриватБанк» у листі від 11.11.2016 № 20.1.0.0.0/7-20161110/1782 повідомило Прилуцький міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (копія даного листа на арк. 25). Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2016 у справі № 2-а/742/238/16 за позовом [PERSON] до старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними тощо, яка набрала законної сили 04.01.2017, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 17.04.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП № 47338452 й зобовязано Прилуцький міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відмовити у відкритті даного виконавчого провадження. Цією ж постановою суду скасовано винесені у рамках виконавчого провадження ВП № 47338452 постанови державного виконавця від 27.05.2016 (про накладення арешту на все майно [PERSON] у межах суми стягнення - 1436 грн 84 коп. та оголошення заборони на його відчуження) і від 03.11.2016 (про накладення арешту на кошти [PERSON], розміщені на рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк»). Ці обставини підтверджено копією постанови по справі Прилуцького міськрайонного суду № 2-а/742/238/16 (арк. 10-12). 06.01.2017 представник [PERSON] звернувся до Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області із заявою про негайне виконання постанови суду від 21.12.2016 по справі № 2-а/742/238/16 (копія даної заяви на арк. 112). Цього ж дня постановою державного виконавця вказаного відділу скасовано постанову про арешт коштів боржника від 03.11.2016 (копія постанови державного виконавця від 06.01.2017 на арк. 113-114). 10.01.2017 постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 2-а/742/6/17 за позовом [PERSON] до старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними тощо, яка набрала законної сили 14.02.2017, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 16.05.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 51119740 й зобовязано Прилуцький міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відмовити у відкритті даного виконавчого провадження. Цією ж постановою суду скасовано винесені у рамках виконавчого провадження ВП № 51119740 постанови державного виконавця від 27.05.2016 (про накладення арешту на все майно [PERSON] у межах суми стягнення - 1436 грн 84 коп. та оголошення заборони на його відчуження) і від 03.11.2016 (про накладення арешту на кошти [PERSON], розміщені на рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк»). Дані обставини підтверджено копією постанови по справі Прилуцького міськрайонного суду № 2-а/742/6/17 (арк. 120-122). Постановою державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 15.03.2017 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51119740 від 16.05.2016 (копія постанови від 15.03.2017 на арк. 127). Згідно з відомостями, що містяться у податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] від 09.02.2017 за три квартали 2016 р., останнім задекларовано підприємницьку діяльність у сфері фотографії, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і повязаної з ними діяльності, індивідуальну мистецьку діяльність. Жодна графа цієї декларації про обсяг доходу не заповнена (її копія на арк. 24). Відповідно до копій відомостей про дебетові та кредитові операції за рахунком [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк» за періоди з 01.10.2016 по 31.10.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.12.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.01.2017, операції за цим рахунком у вказані періоди не здійснювалися (арк. 20-23). Повідомленням Всеукраїнської громадської організації «Фронт захисту національного виробника» № 4578/1 від 13.03.2016 фізичну особу-підприємця [PERSON] поінформовано про те, що він до 31.11.2016 (так зазначено у документі) мав сплатити цій організації кошти у сумі 27432 грн 00 коп. за надані нею послуги, що несплата цих коштів призвела до невиконання вказаною організацією ряду зобовязань та порушила попередні домовленості між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (копія повідомлення, про яке йдеться, на арк. 18). Згідно з копією акту № 1 від 31.12.2016, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] і ТОВ «Адміксер ЮА», фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення ТОВ «Адміксер ЮА» виконано ряд робіт (послуг) на загальну суму 55756 грн 80 коп. і ТОВ «Адміксер ЮА» претензій по обєму, якості та строках виконання робіт не має (арк. 19). Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.09.2017, Прилуцький міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області є юридичною особою, яка пройшла державну реєстрацію 26.03.2007 за № 10621020000000695 (арк. 136), Прилуцьке управління Державної казначейської служби України Чернігівської області є юридичною особою, зареєстрованою в Реєстрі 22.12.2011 за № 10621020000001080 (арк. 136, 137). Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. У справі відсутні докази, що неправомірні дії відповідачів призвели до втрати позивачем вигоди у сумі 55756 грн 80 коп. Тому рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення цієї вигоди є законним та обґрунтованим. Даних про те, що постанова державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 27.05.2016 про накладення арешту на все майно [PERSON] була виконана у розумінні ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у нині чинній його редакції і в розумінні ст. 57 цього ж Закону у попередній його редакції (що майно [PERSON] було описане тощо), у справі немає. Постанова державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 03.11.2016 про накладення арешту на кошти [PERSON] була чинною з 03.11.2016 по 06.01.2017, тобто 2 місяці й 3 дні. Відповідно до підп. 2 п. 10.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті, що затверджена постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 з наступними змінами (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976), під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена у документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. Тож є юридично неспроможним твердження [PERSON] про те, що у звязку з арештом коштів, розміщених на його поточному рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк», він не зміг отримати кошти за виконані ним роботи (надані послуги) від ТОВ «Адміксер ЮА» згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.12.2016 у сумі 55756 грн 80 коп. Крім того, у справі відсутні дані про неможливість зарахування надходжень на поточний рахунок позивача у звязку з його арештом. Посилання [PERSON] на те, що незаконними діями Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області спричинено погіршення його відносин з діловими партнерами, підрив його ділової репутації, розірвання договорів з партнерами та накладення на [PERSON] штрафних санкцій у звязку з неоплатою останнім коштів за спожиті послуги, є голослівними. Разом з тим по справі встановлено, що внаслідок незаконного відкриття виконавчих проваджень ВП № 47338452 та ВП № 51119740 і винесення постанов про накладення арешту на все майно [PERSON] й на належні йому кошти останньому Прилуцьким міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області спричинено втрат немайнового характеру у вигляді хвилювань. Але вчинення цими діями відносно позивача факту кричущої несправедливості по справі не встановлено. При визначенні розміру відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди судом враховуються описані вище характер і спосіб її завдання, а також тривалість перетерплювання цієї шкоди. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне визначити розмір її відшкодування у сумі 300 грн 00 коп. Завдання шкоди [PERSON] незаконними діями державних виконавців розпочалося до 05.10.2016, тобто до набрання чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а закінчилося після набрання ним чинності. Ні цей Закон, ні інші правові акти, що мають бути застосовані для врегулювання спірних правовідносин, не містять норми, відповідно до якої шкода, заподіяна державним виконавцем під час виконання виконавчого документа, підлягає відшкодуванню за рахунок держави. В силу ч. 2 ст. 81 ЦК України Прилуцький міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області є юридичною особою публічного права, яка відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Отже згідно з ст.ст. 1167 ч. 2 п. 3, 1174 цього ж Кодексу шкоду, завдану позивачеві, має бути відшкодовано державою в особі Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, а не Прилуцьким управлінням Державної казначейської служби України Чернігівської області за рахунок Державного бюджету України. Таким чином, рішення суду в частині відмови [PERSON] у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням рішення про часткове їх задоволення за рахунок Прилуцького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України [PERSON] підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 2 грн 68 коп.: (640 грн 00 коп. сплачено судового збору за звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди (арк. 2) + 704 грн 00 коп. сплачено судового збору за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду І інстанції про відмову у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди (арк. 63)) х 0,38% (процентний вираз частини задоволених позовних вимог у порівнянні з заявленим їх розміром) = 2 грн 68 коп.

Outcome: partial