Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позовна заява мотивована тим, що 26 січня 1984 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів видано [PERSON] ордер на право заняття квартири, розташованої по [ADDRESS] , на сім`ю із трьох осіб: [PERSON] , вона - [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька). Вищезазначена квартира була побудована за рахунок пайових внесків [PERSON] , як члена житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-11», за спільні кошти останнього та позитвача, оскільки на той час вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано від 26 листопада 1996 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на спірну квартиру. 28 жовтня 1998 року [PERSON] подарував належну йому на праві спільної власності 1/2 частину спірної квартири - доньці [PERSON] , що підтверджується договором дарування, яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON] . 26.10.2002р. позивач [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14.05.2008р. та після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] колишній чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Враховуючи, що спірна квартира придбавалась позивачем та померлим [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, остання просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. У березні 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Справу розглянути без її участі. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. З 25 жовтня 1978 року по 26 березня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7-9). 26 січня 1984 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів видано [PERSON] ордер на право заняття квартири, розташованої по [ADDRESS] , на сім`ю із трьох осіб: [PERSON] , вона - [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька) (а. с. 14). Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано від 26 листопада 1996 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на спірну квартиру (а.с. 17). Відповідно до копій довідок від 24.11.1993р. [PERSON] та [PERSON] внесли пайові внески за спірну квартиру в розмірі по 4200,07руб. кожний (а.с.15). Згідно зі ст.22 КпШС України (введеного в дію з 1 січня 1970 року і діючого на час придбання спірної квартири), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст.60 СК України (введеного в дію з 1 січня 2004 року і діючого на вирішення даної справи), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, позивач та [PERSON] не вирішували питання поділу майна подружжя. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії договору дарування від 28 жовтня 1998 року [PERSON] подарував належну йому на праві спільної власності 1/2 частину спірної квартири - доньці [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 квітня 2007 року (а.с. 18). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладені обставини, та враховуючи наявність з боку відповідача заяви про визнання позову, суд приходить до висновку, що про визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] як об`єкта спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% сплаченого судового збору в розмірі 2200,00 грн. з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2200,00грн.

Outcome: approved