Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

У червні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 19 червня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 94. Від шлюбу у них є четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . З відповідачем разом не проживають вже два роки, спільного господарства не ведуть. Через постійні сварки та непорозуміння між ними [PERSON] миритись не бажає. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить дітей залишити проживати з нею, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглядати без його участі, з позовними вимогами про розірвання шлюбу згідний. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 19 червня 2007 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 94. Від шлюбу у них є четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають вже два роки, спільного господарства не ведуть. Постійні сварки та непорозуміння між ними призвели до розпаду сім`ї. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір`ю.

Outcome: approved