Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги остаточно просила визнати за нею право на приватизацію квартири [ADDRESS]; зобовязати управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради (далі УЖКГ Новоград-Волинської міської ради) повторно розглянути її заяву на приватизацію зазначеної квартири за відсутності ордера. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з дня свого народження, 3 липня 1982 року вона проживала у гуртожитку в кімнаті № 13 по вул. Герцена, 59 у м. Новограді-Волинському разом зі своїми батьками та сестрою. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 14 лютого 2001 року зазначений гуртожиток переведено в статус житлового будинку. [PERSON] з 3 жовтня 2006 року зареєструвалась у вищевказаній квартирі. Оскільки позивач на законних підставах постійно проживає та зареєстрована в спірній квартирі, тому вона набула право на отримання вказаного житла у приватну власність, однак у позивача відсутній ордер на вказану квартиру. [PERSON] зверталась до балансоутримувача будинку КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» щодо отримання ордеру, однак комунальне підприємство повідомило, що при прийнятті будинку на баланс цього підприємства, ордери на квартири підприємству не передавались. 25 травня 2018 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про приватизацію квартири, однак УЖКГ Новоград-Волинської міської ради відмовлено у приватизації у звязку з тим, що у позивача відсутня копія ордера на квартиру. Ухвалою судді від 4 жовтня 2018 року до участі у справі залучено сестру [PERSON] [PERSON], яка раніше проживала у спірній квартирі В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник УЖКГ Новоград-Волинської міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача, вирішити спір на розсуд суду, ухваливши рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з 1987 року проживала у гуртожитку в кімнаті № 13 по вул. Герцена, 59 у м. Новограді-Волинському (а.с. 41). Як пояснила представник позивача, [PERSON] проживала у вказаній кімнаті гуртожитку разом зі своїми батьками та сестрою. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 14 лютого 2001 року зазначений гуртожиток переведено в статус житлового будинку та передано вказаний будинок з балансу ВАТ «Новоград-Волинськрембуд» на баланс (ВЖРЕП № 1) КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» (а.с. 4). 3 жовтня 2006 року [PERSON] зареєстрована у вищевказаній квартирі одна (а.с. 10, 45). За замовленням сестри позивача [PERSON], 10 квітня 2017 року виготовлено технічний паспорт на спірну квартиру (а.с. 12). Однак, як пояснила в судовому засіданні представник [PERSON], остання змінила місце проживання та у цій квартирі не проживає. Листом виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 11 травня 2018 року позивачу повідомлено, що корінець ордера на вказану квартиру в архіві виконавчого комітету міської ради відсутній (а.с. 7). Листом КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 15 травня 2018 року позивачу повідомлено, що при прийнятті будинку по вул. Герцена, 59 у м. Новограді-Волинському на баланс підприємства ордери на квартири у вказаному будинку підприємству не передавались (а.с. 8). Відповідно до довідки ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 25 квітня 2018 року чеки на квартиру [ADDRESS] за період з 1 січня 1992 року не використовувались (а.с. 6). 25 травня 2018 року [PERSON] звернулась до УЖКГ Новоград-Волинської міської ради із заявою про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Листом УЖКГ Новоград-Волинської міської ради від 4 червня 2018 року позивачу відмовлено у передачі у приватну власність спірної квартири, оскільки у порушення вимог Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу № 396 від 16 грудня 2009 року, [PERSON] не надано всіх документів, необхідних для розгляду питання щодо приватизації квартири, а саме: копія ордера про надання жилої площі (а.с. 11). В судовому засіданні оглянуто матеріали інвентаризаційної справи будинку № 59 по вул. Герцена, 59 у м. Новограді-Волинському. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих [PERSON] народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. У силу статей 3, 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Судом встановлено, що спірна квартира не відноситься до житлового приміщення, що не підлягає приватизації, а тому належить до об'єктів приватизації. Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою № 470 [PERSON] Міністрів Української РСР і Української [PERSON] професійних спілок від 11 грудня 1984 року при вселенні ордер здається до відповідної житлово-експлуатаційної організації. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктом 18 Положення Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Порядок), передбачено надання громадянами до органу приватизації, крім іншого, копії ордера про надання жилої площі, який є єдиним документом, що дає право на вселення в жиле приміщення і видається за формою, встановленою Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою № 470 [PERSON] Міністрів Української РСР і Української [PERSON] професійних спілок від 11 грудня 1984 року Позивач фактично проживає у спірній квартирі з 1987 року та зареєстрована у ній з 3 жовтня 2006 року. Факт правомірності проживання [PERSON] у спірній квартирі відповідачем не спростований. [PERSON] зверталась до балансоутримувача будинку з приводу отримання копії ордера на квартиру, однак КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» повідомило, що при прийнятті вищевказаного будинку на баланс підприємства, ордери на квартири у цьому будинку підприємству не передавались, а корінець ордера на вказану квартиру в архіві виконавчого комітету міської ради відсутній. За таких обставин суд приходить до висновку, що від незалежних від позивачки обставин, остання не має можливості отримати копію ордеру на спірну квартиру, що позбавляє її гарантованого Законом права на приватизацію житла. Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», є необхідною та достатньою підставою для прийняття відповідним органом рішення про приватизацію житлового приміщення, суд приходить до висновку, що відповідач не взяв до уваги усі надані [PERSON] документи, а також ту обставину, що позивачка від незалежних від неї обставин не має можливості надати органу приватизацію копію ордеру на квартиру, а тому відповідач передчасно відмовив [PERSON] у приватизації квартири, у зв'язку з чим вимоги позивача про визнання права на приватизацію квартири та зобовязання повторно розглянути її заяву на приватизацію є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved