Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований12 серпня 1994 року Відділом запису актів громадянського стану м. Харків Палац одруження «Центральний», актовий запис № 1223. Стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний код облікової картки платника податку [NUMBER], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути разово з [PERSON], на користь [PERSON] ? частину додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у загальному розмірі 5 830 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243, 60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 cерпня 1994 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних характерів та поглядів на життя. Між ними постійно виникали конфлікти та сварки, нерідко в присутності їх неповнолітнього сина, що не може позитивно впливати на його психічний стан, погляди на життя та формування його світогляду. Протягом всього часу подружнього життя відповідач постійно зраджував її з іншими жінками, принижував її людську гідність. Постійно покидав дім та тижнями не з'являвся вдома. Міг взяти гроші на купівлю молока для річної дитини, піти з дому та повернутися через декілька днів. Кошти на утримання родини вона заробляла весь час самостійно, оскільки відповідач з 2005 року матеріально їх родину не утримував. Останнім часом сімейне життя з відповідачем суттєво погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 9 березня 2014 року відповідач пішов з дому остаточно та по теперішній час вони проживають окремо, загального господарства не ведуть та шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Родина фактично розпалася, кожний з них живе своїм особистим життям. Відповідач зареєстрований за цією ж адресою, але фактично з 9 березня 2014 року з ними не проживає. Веде аморальний спосіб життя. Їй відомо, що останнім часом відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Протягом всього часу ні вона, ні чоловік не намагалися відновити сімейні відносини, тому вважає, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між ними. Фактично їх сім'я перестала існувати, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Шлюб існує формально. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. З приводу аліментів позивач зазначила, що син проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], та з 2005 року перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, жодної допомоги на утримання дитини не надає. Домовитися з відповідачем відносно отримання від нього допомоги на утримання їх спільної дитини в добровільному порядку не вбачається можливим. На її неодноразові прохання надати матеріальну допомогу дитині відповідач безпідставно відмовляє. Зазначила також, що відповідач офіційно ніде не працює, проте, як їй відомо, він отримує неофіційні (приховані) доходи з різних джерел. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, в тому числі він працює неофіційно на Олексіївському ринку в м. Харкові біля супермаркету «Клас», займається роздрібною торгівлею продуктами харчування та має декілька торгових місць (лотків) на даному ринку. Їй також відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. З травня 2012 року вона неодноразово вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача: телефонувала йому, домовлялась про зустріч та вмовляла відповідача надати хоч якісь кошти на утримання неповнолітнього сина, адже дитині кожен день треба щось їсти, одягатись та навчатись. І все це потребує чималих грошових коштів. Нести весь тягар утримання їх неповнолітнього сина самостійно їй дуже важко, адже вона ще має на утриманні непрацездатних батьків пенсіонерів - [PERSON] та [PERSON], самостійно сплачує чималі комунальні платежі за квартиру, співвласником якої є також відповідач. Крім того, вона постійно зверталась до неофіційних роботодавців відповідача та до його друзів з проханням переконати відповідача надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, який на теперішній час закінчив школу та готується до вступу до вищого навчального закладу. На підставі викладеного вважає, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини повинен бути визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Стосовно стягнення з відповідача додаткових витрат позивач зазначила, що їх син, [PERSON] на теперішній час закінчив загальноосвітню середню школу № 108, отримав атестат з відзнакою про повну загальну середню освіту та готується до вступу до Харківського національного Університету радіоелектроніки. Вартість навчання в даному ВУЗі складає 10 000 грн. на рік. Крім того, з жовтня 2014 року по квітень 2015 року наш син готувався до вступу до даного ВУЗу, займався з репетиторами з математики, іноземної мови, української мови та літератури, та навчався на підготовчих курсах в Харківському національному Університеті радіоелектроніки. За навчання сина на курсах в даному ВУЗі вона сплатила кошти в розмірі 1 660 грн. Крім того, після вступу сина на 1-й курс, вона повинна буде сплатити одразу всю суму за рік навчання в розмірі 10 000 грн. У зв'язку з цим вважає, що з відповідача підлягає стягненню разово ? частина фактично понесених додаткових витрат на навчання сина, тобто 5 830 грн. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 серпня 1994 року Відділом запису актів громадянського стану м. Харків Палац одруження «Центральний», актовий запис № 1223. Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути разово з [PERSON], на користь [PERSON] ? частину додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у загальному розмірі 5 830 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243, 60 грн. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Пояснив, що сім'ю поновити не можливо. 09 березня 2014 року він покинув сім'ю та став мешкати окремо. На теперішній час він працює неофіційно та отримує дохід у сумі 5 000 грн. Сплачувати аліменти він згоден. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено наступне. 12 серпня 1994 року був зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданим Палацом одруження «Централний» 12.08.1994 року, актовий запис № 1223 ( а.с. 10). Як вірогідно встановлено в судовому засіданні з 9 березня 2014 року сторони мешкають окремо, з цього часу не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного сімейного господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. У зв'язку з викладеним суд розриває їхній шлюб. Судом також вірогідно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 170 (а.с. 16). Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що неповнолітній [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується довідкою, виданою 09.06.2015 року дільницею № 63 КП «Жилкомсервіс» (а.с. 19). У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона працює бухгалтером та розмір її заробітної плати складає 4000 (чотири тисячі) грн. Відповідач [PERSON] пояснив, що він працює неофіційно та його щомісячний дохід становить 5000 (п'ять тисяч) грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а також те, що відповідач працює неофіційно, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, інших стягнень за виконавчими документами немає, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки та сина немає, має задовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимогу позивача про стягнення на її користь разово з відповідача додаткових витрат у сумі 5 830 грн., з яких: 5000 грн. позивач просить сплатити за навчання сина в ВУЗі на першому курсі, а 830 грн. за навчання на курсах підготовки в ВУЗі, суд задовольняє частково у сумі 830 грн., оскільки позивач надала суду лише одну документально підтверджену квитанцію № 12210110 від 18.08.2014 року у сумі 1660 грн. за навчання неповнолітнього сина з курсу ПК. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України та згідно із Законом України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial