Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо їх спільної дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2014 р. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду 21.10.2016 р., відповідач з дитиною не спілкується, вихованням не займається, дитиною взагалі не цікавиться, участі в її утриманні не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить про їх задоволення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області - Гажа М.Ю. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, п. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 92.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №55. 18.01.2017 року народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що відповідач по справі проживає окремо від дитини, з малолітнім не спілкується, не бере участі у його вихованні, матеріально не підтримує, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини. Згідно з висновком Новоодеської РДА Миколаївської області від 24.07.2018 р., орган опіки і піклування виражаючи турботу про долю дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON], як батько, порушив свої батьківські обов'язки, ухиляючись від їх виконання, чим зашкодив правам і інтересам дитини. Правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з положеннями ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі в разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2017 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише в разі, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про нього як батько, належним умов для проживання та розвитку не створив. Батько дитини вживає алкоголь, власного житла не має, не працевлаштований. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що доводи позову щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими, а будь -які інші заходи впливу на батька дитини з урахуванням його свідомої позиції щодо небажання приймати участь у вихованні та житті сина не можуть досягнути мети такого впливу - зміни ставлення батька до дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 182, ст.ст. 183, 191 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховується, розмір прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, працездатність відповідача за віком та станом здоров'я, а також обов'язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Заявлений розмір аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованим. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 08.06.2018 р. та згідно з вимогами ст.. 367 СК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. та з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved