Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « Запоріжгаз» ( далі - ПАТ « Зпоріжгаз»), в якому просить суд : визнати порушеними її права як споживача, передбачені ст. 21 Закону України « Про захист прав споживачів» щодо нав»язування умов одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими позивачами, порушення принципу рівності сторін договору, визначення неналежним чином ціни продукції; визнати за нею, як споживачем, право на установку індивідуального безкоштовного газового лічильника у квартирі [ADDRESS] та зобов»язати ПАТ « Запоріжгаз» у строки, визначені Законом ( до 01.01.2018) здійснити безоплатну установку індивідуального газового лічильника у вищезазначеній квартирі ; зобов»язати ПАТ « Запоріжгаз здійснювати облік спожитого газу у вищезазначеній квартирі та відповідні нарахування за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, до моменту безоплатного встановлення ПАТ « Запоріжгаз» за вказаною адресою індивідуального газового лічильника ; зобов»язати ПАТ « Запоріжгаз» здійснити перерахування спожитого газу та скорегувати нарахування по вищевказаній квартирі, починаючи з грудня місяця 2016 року і до моменту набранням рішенням по цій справі законної сили, за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є мешканкою квартири [ADDRESS]. При цьому, вона виступає споживачем природного газу відповідно до укладеного з газовим господарством договору № 23203468 про надання населенню послуг з газопостачання від 5.07.2007 року ( далі - Договір), особистий рахунок - [NUMBER]. Відповідно до Договору ПАТ « Запоріжгаз» зобов»язувалося безперервно надавати їй, як споживачеві, послуги з постачання природного газу, а вона, в свою чергу, зобов»язувалася оплачувати надані послуги за встановленими тарифами ( цінами). 23.08.2016 року вона звернулася до ПАТ « Запоріжгаз» із письмовим зверненням про встановлення у належній їй квартирі [ADDRESS] побутового газового лічильника в рамках програми по безоплатному їх встановленню, відповіді на яке не отримала. 29.08.2016 року на адресу ПАТ « Запоріжгаз» було надіслано колективне звернення мешканців будинку № 1-а по вул. Фортечна в м. Запоріжжі, з вимогою встановлення побутових газових лічильників в рамках вищевказаної програми в усіх квартирах мешканців будинку. Крім того, відповідача було повідомлено, 25.08.2016 р. на загальних зборах мешканців вказаного будинку від 25.08.2016 року було прийнято рішення проти встановлення загально будинкового лічильника обліку природного газу. Відповіді на звернення мешканці будинку не отримали. При цьому, вже у січні 2017 року нею був отриманий індивідуальний рахунок на оплату використаного для приготування їжі газу за грудень місяць 2016 року згідно до показань загально будинкового лічильника. З огляду на це, у зверненні до відповідача, вже від 3.02.2017 року, вона наполягала на незаконності вищевказаних дій та вимагала здійснити перерахування індивідуальних рахунків за послуги газопостачання за нормами споживання газу встановленими відповідним нормативно - правовим актом. На вказане звернення нею було отримано відповідь від 9.02.2017 року, у якій відповідач наголошує на повній правомірності своїх дій. Не погоджуючись з позицією відповідача вона двічі, а саме 30.03.2017 та 16.05.2017 року зверталася до ПАТ « Запоріжгаз» з проханням встановити в її квартирі індивідуальний лічильник природного газу. У відповіді на її звернення від 30.03.2017 року відповідачем, серед іншого було вказано на те, що у разі її незгоди розрахуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку вона може встановити квартирний лічильник за власні кошти. З вищевказаною позиціє відповідача вона змушена не погодитися і вважає її такою, що порушує її права як споживача, оскільки вона суперечить положенням ст. 1 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» , ст.ст. 2, 3, 6 Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» , Розпорядженню Кабінету Міністрів України № 259-р від 25.04.2012 року. Крім того, зазначає, що відповідач є суб»єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу зокрема на території м. Запоріжжя. Згідно структури тарифу та послуги розподілу природного газу ПАТ « Запоріжгаз», затвердженої Постановою НКРЕКП № 429 від 24.03.2016 року ( із наступними змінами) передбачено встановлення лічильників газу як населенню 48, 30 грн. за 1000 куб.м. ( без ПДВ), так і встановлення будинкових приладів обліку 20, 83 грн. за 1000 куб. м. ( без ПДВ). Таким чином, вважає доведеною ту обставину, що в тарифі на газ закладено саме встановлення квартирних лічильників газу і це передбачено Законом України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу», статтею 3 якого передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб»єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на відповідача у даній справі. Далі, посилаючись на положення пунктів 3,4,7 ч.1 ст. 21 Закону України « Про захист прав споживачів», зазначила, що права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав»язує такі умови одержання послуги, які ставлять її як споживача, у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Вона не має змоги звернутися до іншого постачальника такої послуги у м. Запоріжжі. ПАТ « Запоріжгаз» є монополістом в цій області послуг. З огляду на викладені обставини, вважає, що саме вказане порушення і має місце в даному випадку. Посилаючись на пункти 11, 13, 14, 21 27 Правил постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року, зазначає, що вона є пенсіонером, має єдиний дохід - пенсію, економить, не користується кожного дня газовою плитою для приготування їжі. Вважає, що лічильник загального користування не може забезпечити кожному споживачу справедливого та прозорого обліку природного газу та його економії. Встановлення загальнобудинкового лічильника збільшило її плату за користування газом, а отже фактично збільшило і його ціну. Додатково зазначила, що у відповідності до положень ст. 6 Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у разі не встановлення населенню у даному випадку до 01.01.2018 року лічильників газу з вини суб»єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Таким чином, нарахування їй платежів, починаючи з грудня місяця на підставі показань загальнобудинкового лічильника є неправомірним. У даному випадку, до моменту встановлення у її квартирі індивідуального засобу обліку газу нарахування за спожитий газ повинні здійснюватися у відповідності до норм споживання газу, встановлених КМУ. А отже, всі рахунки, які були виставлені їй для оплати, починаючи з грудня 2016 року і по теперішній час не за вказаними вище нормами, підлягають перерахуванню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2017 року провадження у цій справі відкрито (т. 1, а.с.25). У червні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] - мешканки квартири [ADDRESS] до ПАТ « Запоріжгаз», з аналогічними предметом та підставами позову. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2017 року провадження у цій справі відкрито ( справа № 2/331/1191/2017 ; ЄУН 331/4132/17 - т. 1, а.с. 30). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2017 року об»єднано в одне провадження позов [PERSON] до ПАТ « Запоріжгаз» про захист прав споживача шляхом визнання права на установку індивідуального безкоштовного газового лічильника та зобов»язання вчинити певні дії та позов [PERSON] до ПАТ « Запоріжгаз» про захист прав споживача шляхом визнання права на установку індивідуального безкоштовного газового лічильника та зобов»язання вчинити певні дії. Об»єднаній справі присвоєно № 2/ 331/ 1190/2017 (т. 1, а.с.43). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2017 року залучено до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - відділення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Запорізькій області (т. 1, а.с. 105) - ( далі - НКРЕКП). В суді позивачки [PERSON], [PERSON], кожна в окремості, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених по тексту позовів. Представник відповідача в суді проти позовів [PERSON] та [PERSON], кожного в окремості, заперечувала та просила у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Посилаючись на п.3 ст. 18 Закону України « Про ринок природного газу» № 329-VІІІ від 9.04.2015 року, ч.1 ст. 6 , ч.1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VІ від 16.06.2011 р., зазначила, що обов»язок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти суб»єкта господарювання. Суб»єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов»язані в термін до 01.01.2028 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загально будинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. Як встановлено главою 5 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6.11.2015 за № 1379/27824, за ініціативи балансоутримувача ( управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку ( гуртожитку) або на групу будинків ( гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач ( управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Таким чином, ПАТ « Запоріжгаз» скористалося правом на встановлення загально будинкового лічильника, передбаченим чинним законодавством, яким регулюється ринок природного газу, та 01 грудня 2016 року було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за адресою : м. Запоріжжя, вул. Фортечна ( Грязнова), 1-а. Споживачі - [PERSON] та [PERSON] мають можливість скористатися будь-яким джерелом фінансування робіт з оснащення лічильниками газу за своїми адресами, та відповідно до ст. 4 Закону України № 3533-VІ від 16.06.2011 р. виконавцями робіт із встановлення вузлу обліку природного газу є суб»єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території ; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. Дане право споживачів зафіксовано і у пункті 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 620 від 16.05.2002 р. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених як в суді, так і в письмових запереченнях, доводи яких представник відповідача просить суд врахувати під час прийняття рішення по цій справі (т. 1, а.с. 30-32, 52-60). Представник третьої особи - НКРЕКП в судове засідання не з»явився, проте надав суду письмові пояснення по справі, в яких просить суд розглянути справу з урахуванням наданих пояснень та без його участі. (т. 1, а.с. 113-115) З пояснень вбачається, що встановлення індивідуальних лічильників передбачено лише там, де не заплановано встановлення будинкових лічильників природного газу, проте побутовий споживач може встановити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі, за власні кошти або за рахунок коштів, зокрема, місцевого бюджету, при цьому, роботи з встановлення вузлів обліку природного газу відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватися будь- якими суб»єктами господарювання, які мають відповідний дозвіл на виконання цих робіт. На виконання вимог Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» до затвердженого Плану розвитку ПАТ « Запоріжгаз» на 2016 - 2025 роки, включені витрати на встановлення загальнобудинкового лічильника газу для будинку за адресою : [ADDRESS] ( т. 1, а.с.113-115). Суд, вислухавши доводи сторін, взявши до уваги доводи представника третьої особи, викладені в письмових поясненнях, перевіривши позиції сторін матеріалами справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] виступає споживачем природного газу відповідно до укладеного з газовим господарством договору № 23203468 про надання населенню послуг з газопостачання від 5.07.2007 року ( далі - Договір), особистий рахунок - [NUMBER]. Відповідно до Договору ПАТ « Запоріжгаз» зобов»язувалося безперервно надавати [PERSON], як споживачеві, послуги з постачання природного газу, а вона, в свою чергу, зобов»язувалася оплачувати надані послуги за встановленими тарифами ( цінами). (т. 1, а.с. 9-12) 23.08.2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ « Запоріжгаз» із письмовим зверненням про встановлення у належній їй квартирі [ADDRESS] побутового газового лічильника в рамках програми по безоплатному їх встановленню, відповіді на яке не отримала. (т. 1, а.с. 13) [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] виступає споживачем природного газу відповідно до укладеного з газовим господарством договору № 23203478 про надання населенню послуг з газопостачання від 5.07.2007 року ( далі - Договір), особистий рахунок - [NUMBER]. Відповідно до Договору ПАТ « Запоріжгаз» зобов»язувалося безперервно надавати [PERSON], як споживачеві, послуги з постачання природного газу, а вона, в свою чергу, зобов»язувалася оплачувати надані послуги за встановленими тарифами ( цінами). (т. 2, а.с. 9-12) 23.08.2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ « Запоріжгаз» із письмовим зверненням про встановлення у належній їй квартирі [ADDRESS] побутового газового лічильника в рамках програми по безоплатному їх встановленню, відповіді на яке не отримала. (т. 2, а.с. 13) Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. За приписами п.п. 2, 3 ст. 1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму газу, що проходить через нього. Відповідно до частини першої статті 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти субєкта господарювання. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У відповідності до статті 3 цього Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. За приписами статті 4 цього Закону виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. Приписами даних норм не закріплено за суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, обов'язку з встановлення споживачам категорії населення саме індивідуальних лічильників газу, відповідно саме в квартирах та приватних будинках таких споживачів і що це є виключно єдиним заходом, яким забезпечується населення даної категорії лічильниками газу. Поряд з цим під лічильником газу в розумінні цього Закону слід вважати будь-який засіб вимірювальної техніки без обмеження за критерієм їх функціонального призначення - індивідуальний або загальнобудинковий (на групу споживачів). У відповідності до вищезазначеного, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01.01.2018 року для вищевказаної категорії населення, а саме, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних або загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік природного газу такими споживачами. Вказані приписи Закону кореспондуються з нормами Кодексу газорозподільних систем. Так, розділ Х Кодексу газорозподільних систем визначає особливості приладового обліку природного газу. Зокрема п.10 гл. 1 цього розділу визначено, що установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». При цьому особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках передбачено Кодексом газорозподільних систем в його главі 5 розділу ХІ, де визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ (п. 1 цієї глави). Пунктом 2 цієї глави передбачено, що у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об'єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об'єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення). У свою чергу, приписи Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодексу газорозподільних систем в частині забезпечення комерційного обліку природного газу у правовідносинах з розподілу природного газу споживачам категорії населення кореспондуються з приписами Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку. Так згідно з пунктом 4 Тимчасового положення, рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Крім того, вищенаведена позиція ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» повністю відповідає та ґрунтується, поряд з вимогами законодавства, на умовах договору розподілу природного газу, укладеного між ним та позивачами, кожним в окремості, в формі яка відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2498. Зміст умов даного договору становить певний обсяг прав та обов'язків для кожної з сторін договору. Цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, а його умови однакові для всіх споживачів України, вони розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем (п. п. 1.1, 1.2 Договору). Слід зазначити, що умовами даного договору надання послуг з розподілу не пов'язано з наявністю обов'язку у Оператора ГРМ встановити споживачу в його квартирі лічильник газу за кошти Оператора ГРМ, яким буде забезпечено персоніфікований (індивідуальний) облік розподіленого споживачеві газу. Відповідно умовами договору не передбачено і права у споживача вимагати у Оператора ГРМ запровадження заходів з забезпечення комерційного обліку розподіленого йому газу у такий спосіб. Напроти цього в п. 5.5. Договору передбачено право Оператора ГРМ якщо об'єкт Споживача розміщений в багатоквартирному будинку (гуртожитку), що обладнаний загальнобудинковим лічильником газу чи на групу будинків (гуртожитків), здійснювати визначення об'єму розподіленого та спожитого природного газу за Споживачем здійснюється з урахуванням Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, що відповідно забезпечується правом Оператора на встановлення саме за рішенням останнього загальнобудинкових лічильників. Статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що ПАТ «Запоріжгаз» не порушено норм чинного законодавства, зокрема щодо встановлення лічильників газу, що передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI від 16.06.2011 р. не порушено умови Типового договору розподілу природного газу, укладеного ним з [PERSON], [PERSON], а отже відсутні підстави щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів [PERSON], [PERSON].

Outcome: dismissed