Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У червні 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син-Коробейник [PERSON], [INFO]. 18.11.2015 року Баранівським районним судом вказаний вище шлюб було розірвано, а дитину залишено на проживання з позивачем по даній справі. Крім того, даним рішенням суду на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. 10 коп. щомісячно. Крім того, позивач зазначає, що на сьогоднішній день дана сума не відповідає вимогам закону про стягнення аліментів і є явно низькою, так як відповідач має стабільний дохід, великі прибутки від підприємницької діяльності, здоровий та зобовязаний утримувати сина. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду від 18.11.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем (по даній справі) розірвано, сина [PERSON] залишено на проживання разом з матірю [PERSON]. Крім того, даним рішенням суду на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. 10 коп. щомісячно (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ТП №133149 [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю для [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивач зазначає, що тих аліментів які відповідач сплачує на утримання сина недостатньо навіть на харчування, а тому, вважає, що позов підлягає задоволенню, до того ж просить суд врахувати зміни в чинному законодавстві щодо того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, а також, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідност.55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положеньст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1-2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, ВСУ в своїх розясненнях, викладених у правовій позиції у справі за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Окрім того, законодавчими змінами в ч. 3ст. 181 СК Українизакріплено положення, згідно з яким спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2ст. 182 СК Українипередбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі положеньст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідач перебуває у працездатному віці, жлдних доказів на спростування доводжів позивача не надав, суд приходить до висновку про задоволення заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів. При цьому, суд відмовляє у негайному виконанні судовго рішення в межах суми платежу за один місяць оскільки рішення про збільшення розміру аліментів не відноситься до рішень, що підлягають негайному виконанню відповідно до ст. 430 ЦПК України. Крім того,

Outcome: partial