Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини з відповідача [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 31 травня 2002 року. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. 30 травня 2011 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано. Кошти на утримання доньки відповідач сплачує у розмірі менше ? частини його заробітку, не регулярно або з затримкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував щодо розміру частки стягуваних аліментів, пояснивши, що перераховує кошти для дитини у розмірі трьох тисяч щомісячно, несе матеріальні витрати на утримання своїх батьків, оскільки мати пенсіонерка, а батько має групу інвалідності, пов'язану з онкологічною хворобою, а також не має власного житла, що потребує додаткових витрат на оренду житла. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 31 травня 2002 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 799 (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Ф №3 виданої комунальним підприємством «Господар Дарницького району м. Києва» від 12 лютого 2014 року (а.с. 2). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу Україна. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, передбачено статтею 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В своїх запереченнях проти позову відповідач посилався на те, що між ним та дружиною була усна угода про допомогу дитині на виконання якої відповідач регулярно сплачував 2 000,00 грн., що підтверджується чеками про поповнення картки (а.с. 30-48), працює в м. Києві та не має власного житла та згідно договору оренди житлових приміщень орендна плата складає 3 500, 00 грн. (а.с. 27-28). Також, вказував на те, що його батьки потребують фінансової допомоги, мати пенсіонер, батько має групу інвалідності, пов'язану з онкологічною хворобою, що підтверджується наданими медичними довідками (а.с. 26). Відповідно до довідки виданої Luxoft Eastern Europe, Ltd. від 04 вересня 2014 року про те, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець і на даний момент співпрацює з Компанією Luxoft Eastern Europe, Ltd. за договором про надання послуг в сфері інформатизації № 790/01/2014 від 02.01.2014 року та надано дані про винагороду за надані послуги за останні 6 місяців (а.с. 56). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, що відповідач має на утриманні батьків, які потребують фінансового забезпечення, а також витрат, що пов'язані з лікуванням батька, а тому вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмір 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття.

Outcome: partial