Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на зміну законодавства щодо підвищення мінімального розміру аліментів, а також на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів є меншим за розмір, визначений статтею 182 СК України, і є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини, просить змінити спосіб стягнення аліментів [PERSON] на утримання сина, визначивши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення у справі і до повноліття сина. Також зазначає, що [PERSON] рішення суду про сплату аліментів не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує, матеріальної допомоги не надає. Дитина відвідує дитячий навчальний заклад, часто хворіє. Всі витрати пов`язані з розвитком здібностей та лікуванням дитини позивачнесе особисто. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно. Ухвалою від 12.03.2019 року за даним позовом у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в судове засідання. 25.03.2019 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є недоведеними, тому їх не визнає. 16.05.2019 року позивач [PERSON] подала до суду додаткові пояснення в яких вказала, що законодавство не містить заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Відповідач є особою працездатного віку, зареєстрований як фізична особа-підприємець, має автомобіль, інших дітей на утриманні та вихованні не має, тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача- адвокат Сахно О.В. у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуне здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2013 року, який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2016 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її вихованні. РішеннямХортицького районного суд м.Запоріжжявід 07.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 18.03.2019 року державним виконавцем Запорізького РВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 18.03.2019 року становить 25500 грн. [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 01.11.2018 року на посаді продавця-консультанта з посадовим окладом 4173 грн. та її заробітна плата за 6 місяців з листопада 2018 року по 1 травня 2019 року склала 24 138 грн. 00 коп. [PERSON] з 23.11.2009 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно з даними фіскальних та товарних чеків, наданих позивачкою, вона здійснювала оплату послуг ДНЗ №107 «Зоряний» та ФОП [PERSON] «Умничка», які відвідує малолітній [PERSON] , а також купує іграшки, продукти харчування, лікарські засоби, взуття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитинивід 20 листопада 1989 року, яка ратифікована ПостановоюВерховної Ради Українивід 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набулачинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвиткудитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннямист. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина. При цьому, суд виходить з того, що зі змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Так, визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019рік» у 2019році установлено прожитковиймінімум для дітейвіком до 6 років з з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липняпo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. При вирішенні даної справи, суд виходить з того, що з моменту ухвалення 07.09.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина, змінився мінімальний розмір аліментів, який повинен стягуватись на утримання дитини та який зараз становить не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на думку суду, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки він потребує значно більших витрат на її утримання. У зв`язку із вказаними обставинами, враховуючи, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 07.09.2016 року є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачкамає право наотримання аліментів в більшому розмірі на утримання дитини. Вирішуючи справу в частині визначення конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує істотні для даної справи обставини, які передбачені ст.182 СК України, зокрема, вік дитини 4 роки, те, що вона матеріально не захищена, потребує належного утримання, а також мінімальний розмір аліментів, визначений законом, і обов`язок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини таінтереси неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає можливим змінити розмір аліментівна утримання дитини та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В той же час суд враховує, що будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування неможливості сплати аліментів в такому розмірі відповідач суду не надав, жодним чином позовні вимоги не спростував. Також судом встановлено, що між сторонами триває судовий спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та про визначення місця проживання дитини з батьком. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд враховує, що відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З`ясувавши обставини та оцінивши надані докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання їх неповнолітнього сина. Вирішуючи спір в частині щомісячного стягнення з відповідача додаткових витрат, суд враховує, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Цікошти є додатковими, на відмінувідкоштів, якіотримуються одним з батьків на утриманнядитини.У цихвипадкахйдеться про фактичнозазнаніабопередбачуванівитрати, тому їхнеобхідновизначати у твердійгрошовійсумі. У постановівід 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язківбатьків. Відповідно до закону брати участь у додатковихвитратахзобов`язаніобоє з батьків, незалежновід того, з ким з них проживаєдитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягненняаліментів не була подана, зобов`язанібрати участь у додатковихвитратах на дитину, щовикликаніособливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуваннямобставин, щомаютьістотнезначення». Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача щомісяця по 500 грн. в рахунок додаткових витрат на дитину, [PERSON] зазначає, що вона самостійно сплачує кошти за відвідування дитиною дитячого навчального закладу та дитячого розвиваючого центру, купує ліки, продукти харчування, одяг, дитячі іграшки. При цьому суд вважає, що витрати на відвідування дитиною дитячого садка та приватного розвивального центру не викликані особливими обставинами. Належних та допустимих доказів на підтвердження придбання позивачкою ліків для дитинив зв`язку з її хворобою та призначеннями певних лікарів,суду не надано. Визначені позивачкою витрати на продукти харчування, одяг, іграшки, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, передбаченими статтею 185 СК України. На підставі викладеного, позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягає. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial