Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, який в подальшому уточнила, просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. 22 серпня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі під №8-1840 гр. [PERSON] на спадщину, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]; зняти заборону відчуження 1/2 частини вказаної квартири та зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві внести до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зняття заборони відчуження 1/2 частини означеної квартири. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що 05.08.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відчужувач передає у власність, а набувач приймає належну відчужувану 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У серпні 2011 року помер попередній набувач [PERSON] Після його смерті 1/2 частини вказаної квартири та обов'язки попереднього набувача [PERSON] за договором довічного утримання успадкував його син [PERSON] У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором довічного утримання, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2013 р. позов задоволено, розірвано вказаний договір довічного утримання, з одночасним набуттям [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що складається з 18,45 кв.м. житлової площі та 25,55 кв.м. загальної площі. Після набрання законної сили вказаного рішення суду, позивач звернулась до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві з заявою про реєстрацію права власності на вказане житло. Однак, остання, посилаючись на наявність заборони відчуження 1/2 частини означеної квартири, відмовила позивачу у реєстрації право власності на це житло. Крім того зазначає, що вона звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про зняття заборони відчуження спірної квартири. Листом від 19.02.2013 Одинадцята Київська державна нотаріальна контора також відмовила їй з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину не визнано судом недійсним. Оскільки вказані обставини унеможливлюють реалізувати право позивача на реєстрацію право власності 1/2 частини спірної квартири, остання змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2015 р. позовні вимоги в частині зняття заборони відчуження 1/2 частини вказаної квартири та зобов'язання Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві внести до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зняття заборони відчуження 1/2 частини означеної квартири залишені без розгляду. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Вважав відсутніми правові підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача та представника відповідача, визнав можливим розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши представників позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.08.2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відчужувач [PERSON] передає у власність, а набувач [PERSON] приймає належну відчужувану 1/2 частину квартири [ADDRESS]. (а.с.8-11) Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.08.2005р., 1/2 частини вказаної квартири належить на праві власності [PERSON] (а.с.14) 20.08.2011року помер набувач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.69) Після смерті померлого [PERSON] спадщину за законом на спадкове майно, що складалося з 1/2 частини квартири [ADDRESS] прийняв його син [PERSON] - відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.08.2012р.(а.с.15) Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2013 р. позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання з одночасним набуттям права власності на відчужуване майно задоволено. Розірвано договір довічного утримання, укладений 15.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 5063, з одночасним набуттям [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. (а.с.16-20) Дане рішення набрало законної сили і є чинним на час розгляду справи. З наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 08.12.2014р. вбачається, що власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] На вказану квартиру накладено заборону відчуження, яка станом на 01.12.2014р. припинена на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2013 №757/6371/13-ц.(а.с. 176-177) 20.12.2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь О.І. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 1/2 частини вказаної вище квартири. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь О.І. від 27.12.2013 року №9629573 позивачу було відмовлено у державній реєстрації цього майна у зв'язку з наявним у реєстрі заборон запису про обтяження забороною. (а.с.23) 10.02.2014 року позивач звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про зняття заборони з 1/2 частини зазначеної вище квартири. Листом за підписом завідувача Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. від 19.02.2014р. №1332/01-16 повідомлено позивача про відсутність законних підстав для зняття заборони з вказаного майна з огляду на відсутність у рішенні суду вказівки про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зняття заборони відчуження з цього майна.(а.с.24) Відповідно до ст. 1301 ЦК України в судовому порядку вирішується питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.27 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008року, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. У відповідності до ч.2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. (ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України) З наведених обставин, оскільки вищевказаний договір довічного утримання від 15.08.2005 року розірвано, тому суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 1301 ЦК України для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, оскільки наявність цього свідоцтва порушує законні права та інтереси позивача як власника майна. За таких обставин, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підставні, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved