Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У червні 2016 року заявник звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 13 січня 2016 року померла його мати [PERSON]. У встановленому порядку її смерть не була зареєстрована. В даний час виникла потреба в оформленні спадщини, що залишилась після її смерті. До нотаріальної контори для відкриття спадкової справи потрібно подати свідоцтво про смерть. Отримати його в відділі РАЦС він не може через відсутність належної медичної довідки про смерть. Просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що настала 13 січня 2016 року в м. Донецьк. У судовому засідання [PERSON] подану заяву підтримав. Суду як свідок показав, що його мати померла 13 січня 2016 року, про що йому повідомили знайомі, які проживають в [INFO]. Вказав, що його мати похована в м. Донецьк на місцевому кладовищі. Просив заяву задоволити. Представник Києво-Святошинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та п. 1 ч.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17 березня 2011 року підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у п.13 вказано, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При розгляді справи судом встановлено, що 13 січня 2016 року була зафіксована смерть [PERSON], [INFO], в м. Донецьк, про що видане свідоцтво про смерть, видана довідка про причину смерті №210, причина смерті: правостороння пневмонія. З показів свідка [PERSON] встановлено, що він є сином померлої. 13 січня 2016 року мати померла, через незалежні обставини не міг бути присутнім на похованні, але його знайомі, які проживають в [INFO] займались похованням та передали йому всі документи. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. З листа відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області вбачається, що було відмовлено у реєстрації смерті її батька через відсутність свідоцтва про смерть, виданого державним органом. Статтею 234 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. За ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце смерть особи. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Спір про право у даній справі відсутній, так як у разі встановлення факту смерті відповідний відділ видасть свідоцтво про смерть. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, тому що це надасть можливість зареєструвати смерть у встановленому чинним законодавством України порядку. Вирішити дане питання в позасудовому порядку заявник не може, оскільки чинним законодавством України не допускається реєстрація смерті на підставі медичного свідоцтва, виданого неіснуючою державою. Оскільки заявником подано докази на підтвердження факту смерті [PERSON], [INFO], що настала 13 січня 2016 року в м. Донецьк, тому вимоги суд задовольняє. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved