Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 20.04.2018 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено кредитний договір №10093-л від 20.04.2018 року відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 54% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом та на умовах погашення кредиту згідно Графіку сплати, що є додатком №1 до договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним договором між позивачем та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки згідно з якими поручителі взяли на себе обов`язок відповідати перед кредитом за грошовими зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з вказаного кредитного договору. Зазначав, що позичальник належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала та у березні-травні 2019 року передбачені графіком платежі не сплатила, у зв`язку з чим у неї станом на 22.05.2019 року утворилась заборгованість в с розмірі 29583,15 грн. основної суми кредиту, 3895,25 грн. відсотків за користування кредитом, а всього 33478,40 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови договору, просив стягнути з відповідачів на користь позивача вище вказану заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримав та просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які не з`явились в судове засідання незважаючи на те, що належним чином були повідомленні судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив врахувати, що протягом судового розгляду спору відповідачами частково погашена заборгованість на підтвердження чого надав відповідну довідку позивача, решта учасників процесу про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 20.04.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №10093 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту відповідно до якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн. на строк до 10 березня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 54 % річних та погашенням кредиту відповідно до Графіку розрахунків, що є додатком до договором та його невід`ємною частиною (а/с 4-6). Факт виконання позивачем своїх зобов`язань за договором та надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується копією видаткового касового ордеру від 26.04.2018 року (а/с 7). Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли кредитно-договірні відносини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, графіком розрахунків, що є додатком договору та п. 3.5 договору встановлений строк погашення кредиту та відсотків за його користування, разом з тим з розрахунку заборгованості вбачається, що позивальник належним чином своїх зобов`язань за договором не виконувала та періодично пропускала обов`язкові платежі згідно графіку, а з березня по травень 2019 року взагалі не сплачувала обов`язкові щомісячні платежі, як передбачено додатком до договору, який є його невід`ємною частиною (а/с 8). Таким чином, станом на 22.05.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахувалась заборгованість в сумі 33478,40 грн., яка складалась з основної суми кредиту - 29583,15 грн. та 3895,25 грн. відсотків за користування кредитом (а/с 8). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається\~повернутою в\~момент зарахування\~грошової суми,\~що позичалася,\~на його\~банківський рахунок\~або реального повернення коштів позикодавцеві. Натомість, в процесі судового розгляду даного спору відповідачами здійснювались платежі з метою погашення боргу та виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 11.12.2019 року за ними рахується заборгованість в розмірі 31863,12 грн., з яких 29583,15 грн. основна сума кредиту та 2279,97 грн. відсотки за користування кредитом. Наведе підтверджується розрахунком заборгованості долученим представником відповідача до матеріалів даної справи за підписом голови правління та головного бухгалтера КС «Наші люди». Таким чином, на момент розгляду справи судом за позивальником рахується заборгованість у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №10093-л від 20.04.2018 року в сумі 31863,12 грн., з яких 29583,15 грн. основна сума кредиту та 2279,97 грн. відсотки за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, судом встановлено, що 20.04.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №10093 та цього ж дня договір поруки № 10093 був укладений між позивачем та [PERSON] (а/с 9,10). Відповідно до умов вказаних договорів поруки, поручителя [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обов`язок нести солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитною спілкою «Наші люди» за належне виконання [PERSON] своїх обов`язків за договором №10093-л від 20.04.2018 року. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). В судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність підстав вважати, що договори поруки, укладені в забезпечення вище вказаного кредитного договору на момент звернення позивача з позовом до суду та розгляду справи в суді припинені, розірвані або визнані недійсними, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що поручителі повинні нести солідарну відповідальність разом з боржником за неналежне виконання останнім своїх обов`язків за основним зобов`язанням. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка на момент розгляду справи судом становить 31863,12 грн., з яких 29583,15 грн. основна сума кредиту та 2279,97 грн. відсотки за користування кредитом в солідарному порядку, а тому позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно роз`яснень,\~які містяться\~в п.\~35\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№10\~від 17.10.2014\~року «Про\~застосування судами\~законодавства про\~судові \~витрати у\~цивільних справах»,\~солідарне \~стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: partial