Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У червні 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку № 47 по вул. Банківська м. Словянська Донецької області. Разом з нею у вищевказаному будинку зареєстрована її донька [PERSON] З 2007 року вона виїхала з будинку разом зі своїми речами. З того часу у будинку не проживає, її речі відсутні. Просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 47 по вул. Банківська м. Словянська. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі продажу від 01.12.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4253, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 25/100 частки домоволодіння, що знаходиться в м. Словянську по вул. Юн.Комунарів № 47, це також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 126660523 від 07.06.2018 року (а.с.10, 23-24) З домової книги для прописки громадян, що проживають у [INFO] (Юн. Комунарів) м. Словянська Донецької області, вбачається, що за даною адресою зареєстровані [PERSON] з 11.01.2002 року та [PERSON] з 22.07.2008 року (а. с. 14-16) Відповідно до акту від 05.06.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Центр-1» м. Словянська, у присутності сусідів: [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO] та [PERSON] зареєстрованої за адресою: [INFO] про те, що [PERSON], [INFO] за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул. Банківська, 47 не проживає з 2007 року і по теперішній час, її речі у вищевказаному будинку відсутні. (а.с.7) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] (Юн. Комунарів) м. Словянська безперервно більш десяти років, відповідач самостійно покинув зазначений будинок та перестав в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки її право користування буд. №47 по вул. Банківська (Юн.Комунарів) м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved