Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

у травні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з підстав укладення 11.12.2015 між ним та відповідачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості у розмірі 8648,29 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за яким утворилася заборгованість. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9908,36 грн за кредитним договором № б/н від 11.12.2015 р. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с.41). Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання про що свідчать поштові повідомлення з відмітками про отримання поштових відправлень(а.с.74), подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та позовні вимоги визнала частково - просила списати штрафні санкції, оскільки не могла сплачувати кредит з поважних причин (а.с.75). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 11.12.2015 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та [PERSON] укладено угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN50000044087599 від 18.04.2011 р., банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 8648,29 грн. на строк 36 місяці, з 11.12.2015 р. по 31.12.2018 р., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 8648,29 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню коштів та сплаті відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у визначені у Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання банкові грошових коштів щомісячно в сумі 313,76 грн. для погашення заборгованості по кредиту, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього платежу повинна бути не пізніше 31.12.2018 р. (п.2.1 Генеральної угоди) (а.с. 6). Вказаним договором було реструктуризовано заборгованість відповідача по кредитному договору № SAMDN50000044087599 від 18.04.2011 р. (а.с. 6). Пунктами 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.2, 1.7 Генеральної угоди встановлено, що сторони узгодили по Договору 1, зокрема: зменшити розмір заборгованості, який виник в період надання клієнту кредиту, а саме відсотків 179,80 грн., комісію на 40,75грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 346,35 грн., заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 9348,29 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості по Договору 1 31.12.2018 р. З метою забезпечення виконання зобов`язання по договору, клієнт зобов`язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 700,0 грн. Генеральна угода в частині розділу «Реструктуризація заборгованості» діє протягом терміну дії Договору 1 (а.с. 6). Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 566,9 грн. (а.с. 6). Згідно з п. 2.8. Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки (а.с. 6). За умовами договору (п. 1.1.3.2.11 Умов) Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості чи іншої заборгованості, яка виникає у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань (а.с. 13). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 16.04.2019 заборгованість відповідач за даним кредитним договором перед банком становить 9908,36 грн., з яких: 5073,61 грн. - заборгованість за кредитом; 1464,34 грн. - нараховані відсотки; 3370,41 грн. - нарахована комісія та пеня (а.с. 4). Розглядаючи доводи позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, яка за вказаним розрахунком складається з тіла кредиту, відсотків та комісії, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві від 11.12.2015 року та генеральній угоді від 11.12.2015 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту та відсотків (суми, яку фактично отримала в борг позичальник та яка нею не оспорюється), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пеню і комісією. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи Тарифів взагалі не містять, немає і підтверджень, що саме Витяг з Умов та правил банківських послуг, які додані до позову, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 вказала, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Верховний Суд також зазначив, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином в матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем вимог Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms. Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією та пенею, в той час стягненню підлягає сума тіла кредиту у розмірі 5073,61 грн та відсотків у розмірі 1464,34 грн, а всього 6537,95 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1267,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial