Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

у травні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповіда суму забогованості за кредитним договором №11256209000 від 22.11.2007 у розмірі 187756 грн 79 коп. понесені судові витрати у розмірі 2816 грн 35 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн 00 коп. Свої вимоги мотивував тим, що 22.11.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11256209000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20762 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,0 % річних на строк 22.11.2007, після чого 08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків за кредитним договором №11256209000 від 22.11.2007, після чого 09.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір №952/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків за договором про надання кредитногодоговору. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв`язку з чим станом на 24.04.2020 виникла заборгованість. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 163) Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.11.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11256209000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20762 Доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,0 % річних на строк до 22.11.2007 (а.с. 74-81). Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11256209000 від 22.11.2007 загальна заборгованість відповідача за не виконання умов договору станом на 24.04.2020 становить у 1341866 грн 26 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 482662 грн 57 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 766307 грн 12 коп., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 92896 грн 57 коп. (а.с. 93-95). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків за кредитним договором №11256209000 (а.с. 96-134). 09.11.018 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір № 952/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов`язків за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11256209000 від 22.11.2007 року (а.с. 135-138). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] (а.с. 75). 17.02.2012 складено акт прийому передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор отримав оригінал кредитного договору та виписку про рух коштів за кожним рахунком позичальника, пов`язаним з кредитним договором (а.с. 134). Згідно витягу додатком № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав №952/К від 09.11.2018 складається із загальної суми заборгованості 482662 грн 57 коп., прострочена заборгованість за основним боргом у розмірі 482662 грн 57 коп., заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 766307 грн 12 коп., прострочена заборгованість за доходами у розмірі 766307 грн 12 коп., загальний залишок заборгованості у розмірі 1248969 грн 59 коп. (а.с. 138). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 640 ЦК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Згідно п.1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 меморальний ордер - розрахункових документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та нормативно-правових актів Національного банку. Пунктом 1.18 розділу 4 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України №337 від 14.08.2003 передбачено оформленням Банком за підсумками касових операцій, виконаних із застосуванням платіжних пристроїв, на загальну їх суму за видами платежу прибутково-видаткового касового ордеру для відображення в бухгалтерському обліку. Однак позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували факт надання кредитних коштів або сплату відповідачем заборгованості за договором, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, суд приходить висновку про недоведеність позивачем позовних вимог. З урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за недоведеністю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що не підлягають до задоволення в повному обсязі. У порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На пісдтаві вищевикладеного,

Outcome: dismissed