Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] доводиться йому батьком, з якого за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області з 16 січня 2011 року стягувались аліменти на користь його матері [PERSON] на його утримання як неповнолітньої дитини. З 02 вересня 2020 року він є студентом другого курсу Української медичної стоматологічної академії контрактної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для оплати навчання, проживання та харчування. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання його як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач прохав стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 січня 2021 року і до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою суду від 29 січня 2021 року провадження по справі відкрито. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у яких він позовні вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину визнав частково у розмірі 1100 грн., вказав про відсутність постійного місця роботи, проживання разом з іншою жінкою однією сім`єю, сплату ним на користь колишньої дружини [PERSON] за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також про те, що все майно при розлученні з [PERSON] він залишив їй і її дітям, хворіє на гострий гастрит та потребує амбулаторного лікування. Зазначив про відсутність у нього власного житла та автомобіля. Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що з 2000 року відповідач не був офіційно працевлаштований, його співмешканка працює вчителем у школі та має стабільний дохід, відповідач разом з останньою мають п`ять земельних паїв і автомобіль «ПЕЖО», у 2020 році відповідач витратив значні кошти на ремонт свого будинку. Вказав, що оплату витрат на навчання та проживання здійснює його матір [PERSON] У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач вказав, що з 2000 року допомагав обробляти землю у фермерському господарстві «Лаванда» батьку колишньої дружини, якому йому сплачувати офіційно заробітну плату було незручно. Матір позивача має у власності житловий будинок площею 77.3 кв.м, а позивач згідно рішення Арбузинської селищної ради від 11 грудня 2020 року отримав у власність земельну ділянку площею 5.5361 га для ведення фермерського господарства. У березні 2021 року позивачем подано суду змінену позовну заяву, в якій позивач прохав стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 19 січня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні представники позивача підтримали змінені позовні вимоги, пояснили, що за рішенням селищної ради від 11 грудня 2020 року щодо надання позивачу у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства право власності за позивачем на даний час ще не зареєстровано, обробіток землі здійснюється фермерським господарством «Марічка», власник якого [PERSON] вирішила розпаювати земельну ділянку між своїми родичами, в т.ч. і між позивачем. Відповідач сплачує у середньому аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] у розмірі 1100 грн. щомісячно, до повноліття сина він сплачував на обох дітей аліменти у розмірі 2200 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину визнала частково у розмірі 1100 грн. щомісячно, надала пояснення про те, що відповідач тривалий час не працював, у березні 2021 року став на облік як безробітній у центр зайнятості населення. Він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн., оскільки хворіє на гастрит, житла і автомобіля у власності не має, проживає разом з [PERSON] у незареєстрованому шлюбі, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1100 грн., має у власності чотири земельні ділянки. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного. Відповідач [PERSON] є батьком[PERSON] , [INFO] . Шлюб між матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням суду 27 квітня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 27 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. Згідно з довідкою Української медичної стоматологічної академії від 15 січня 2021 року за № 1613 [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання в Українській медичній стоматологічній академії, термін навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги № 97/2020-с-н від 02 вересня 2020 року Українська медична стоматологічна академія та [PERSON] в інтересах [PERSON] уклали договір, предметом якого є фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги, вартість якої становить за роками навчання: 2020-2021 роки - 31895 грн., 2021-2022 роки - 39145 грн., 2022-2023 роки - 39145 грн., 2023-2024 роки - 39145 грн., всього по договору оплата за навчання 149330 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно матір позивача [PERSON] має у власності житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Із записів з медичної картки позивача вбачається, що він у вересні 2019 року звертався до лікарні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. У відповідності до договору оренди квартири від 01 жовтня 2020 року плата за квартиру складає 2500 грн. на місяць. За рішенням 11 позачергової сесії 1Х скликання Арбузинської селищної ради від 11 грудня 2020 року позивачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 5.5361 га, право власності на час розгляду даної цивільної справи на вказану земельну ділянку за позивачем не зареєстровано. У відповідності до виконавчого листа по справі № 2-н-1/11, виданого 07 лютого 2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2011 року. Згідно довідки Арбузинського центру первинної медико-санітарної допомоги Арбузинської селищної ради від 10 лютого 2021 року [PERSON] потребує амбулаторного лікування, діагноз «Гострий гастрит, неуточнений». За довідкою Арбузинської селищної ради від 09 лютого 2021 року № 50 до складу сім`ї [PERSON] входить [PERSON] . Згідно відомостей Головного управління ДПС у Миколаївській області у 2020 році [PERSON] отримав дохід у розмірі 1567 грн. 60 к. від Арбузинської селищної виборчої комісії. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно[PERSON] має у власності: Ѕ частину земельної ділянки площею 0.6408 га, Ѕ частину земельної ділянки площею 13.4613 га, земельну ділянку площею 0.3126 га і земельну ділянку площею 6.2934 га. Дві з останніх земельних ділянок призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] з 05 березня 2021 року перебуває на обліку як безробітній у Арбузинській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості, про що свідчить відповідна довідка № 82 від 09 березня 2021 року. У березні 2021 року він отримав допомогу як безробітній у розмірі 870 грн. 97 к., з яких утримано аліменти у розмірі 370 грн. 97 к. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітнім, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на оплату освітніх послуг, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи докази, надані відповідачем на обґрунтування своїх заперечень щодо розміру аліментів, заявлених позивачем, суд констатує наступне. Відповідачем доведено факт наявності в нього статусу безробітного з 09 березня 2021 року, разом з тим відповідачем та його представником не підтверджено належними та допустимими доказами розміру дійсного доходу відповідача та його походження за 2020 рік. Так, за наявності офіційного доходу за 2020 рік у розмірі 1567 грн. 69 к. відповідач, за поясненнями представника позивача у судовому засіданні сплачував їй аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 2200 грн. на місяць (відповідно 26400 грн. на рік). Вказане свідчить про отримання відповідачем у 2020 році значно більшого доходу чим 26400 грн. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Разом з тим, представник відповідача у судовому засіданні не змогла пояснити суду про середній розмір доходу відповідача, а також те, чи отримує відповідач дохід від наявних у нього на праві власності земельних ділянок. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач є працездатним, платоспроможним і може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим він потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отриманні матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, який має статус безробітного з березня 2021 року, є власником чотирьох земельних ділянок (з урахуванням Ѕ частки) загальною площею 13.66 га, дві з яких призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також визнання відповідачем позову у розмірі 1100 грн., сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і інші обставини справи, в т.ч. розмір плати за навчання та оренди квартири, та, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню. В зв`язку з цим суд вважає можливим призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення позивачем навчання чи до досягнення ним 23 років в залежності від того яка подія настане раніше. Досліджені судом докази свідчать про те, що відсутні категоричні підстави щодо неможливості надання відповідачем утримання сина у визначеному судом розмірі. За умови рівних обов`язків обох батьків щодо утримання сина дохід отримувача аліментів буде дорівнювати 4000 грн., що значно перевищує встановлений прожитковий мінімум на одну особу (2189 грн.) та може забезпечити вкрай необхідні потреби сина на час навчання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.

Outcome: partial