Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.03.2010 [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 06.07.2013 позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.07.2013. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 24.02.2014 була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. 05.03.2014 позивачем була отримана відповідь Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. 05.05.2019 до спадкоємця [PERSON] направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 16.03.2010 становить 13 779, 36 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту 12038,77 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками 1740,59 грн., яку позивач, а також судові витрати в розмірі 1921, 00 грн. просить стягнути з правонаступника боржника [PERSON] . Ухвалою від 11 липня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 листопада 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 04.11.2019 через канцелярію суду представником позивача надано клопотання про відкладення розгляду справи. Проте причин з яких є необхідність відкладення слухання справи не зазначено. Враховуючи строки розгляду справи, те, що у встановленому законом порядку сторони надали відзив на позов, відповідь на відзив, причин для відкладення справи судом не вбачається. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, до суду надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на пропущені строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та строки позовної давності для звернення до суду з даними вимогами. Так, 14 серпня 2013 року позивачу було направлено лист з копією свідоцтва про смерть [PERSON] , що є належним повідомленням кредитора про смерть позичальника. 15 серпня 2013 року дане повідомлення було отримано позивачем. 23 листопада 2013 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, а відповідач відмовився від своєї частки спадкового майна на користь своєї дружини [PERSON] , про що державний нотаріус зробила відповідний запис та зареєструвала спадкову справу № 55363693 від 23.11.2013. Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину за заповітом в порядку, встановленому законодавством України. Оскільки позивач був повідомлений належним чином про смерть позичальника [PERSON] , 15 серпня 2013 року позивачем отримано повідомлення про смерть позичальника та копія свідщоцтва про смерть, про що свідчить пощштове повідомлення та опис направлення, проте звернувся до суду з даним позовом лише у червні 2019 року, отже строк пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців за кредитними зобов`язаннями спадкодавця [PERSON] сплинув 06.01.2014. Крім того, у своїй позовній заяві позивач вказує про те, що він звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з претензією кредитора лише 24.02.2014 з порушенням шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Недотримання цього строку, який є присічним (преклюзивним), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. На підставі викладеного, відповідач просив в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.03.2010 [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.07.2013. 20.03.2019 АТ КБ «ПриватБанк» направив лист-претензію [PERSON] . Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Таким чином кредитні зобов`язанні, що виникли між позивачем та померлим [PERSON] , допускають правонаступництво. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На час смерті [PERSON] зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не було виконано, в зв`язку з чим станом на день відкриття спадщини перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 13779,36 грн. Відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України (в редакції Закону від 09.06.2013, яка діяла на час виникнення правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Так, відповідачем [PERSON] у відзиві зазначено, що ним своєчасно було повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про смерть [PERSON] , а саме направлено копію свідоцтва про смерть останнього, що підтверджується описом вкладення до листа від 14.08.2013. Копію свідоцтва про смерть [PERSON] ПАТ «КБ «ПриватБанк» отримано 15.08.2013, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на якому наявний вхідний штамп АТ КБ «Приватбанк» від 15.08.2013. Таким чином, суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» дізналося про смерть [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.1281 ЦК України (в редакції Закону від 09.06.2013, яка діяла на момент виникнення правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 08.04.2015 у справі № 6-33цс15. Судом встановлено, що позивач дізнався про смерть [PERSON] 15.08.2013. До Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори банком було направлено лист претензія до спадкоємців [PERSON] лише 24.02.2014 (а.с.40), тобто після спливу визначеного законом шестимісячного строку. Таким чином, оскільки кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця поза межами визначених законом спеціальних строків це є підставою для відмови кредитору у стягненні заборгованості із спадкоємця. Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що 05.03.2014 із отриманої відповіді Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, їм стало відомо, що після [PERSON] спадкова справа не відкрита. Проте, такої відповіді до позову позивачем не надано. Водночас, до відзиву на позов надано копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, з якого вбачається, що спадкова справа після [PERSON] відкрита Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 23.11.2013. Суд також зазначає, що позивачем не обґрунтовано і не доведено, що відповідач успадкував будь-яку спадщину після померлого [PERSON] , шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину чи фактичного прийняття спадщини. Не обґрунтовано і не доведено, що відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті позичальника. При цьому такі докази позивач мав і має можливість отримати самостійно у нотаріальній конторі, оскільки подавав претензію до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори після смерті позичальника. Згідно ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. У зв`язку з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed