Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2006 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. В ході судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог. Та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити у повному обсязі, з викладених підстав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та пояснив, що він отримує в місяць середній дохід в розмірі 2000,00 грн., не відмовляється від допомоги дітям, вважає, що між сторонами склалися такі відносини, що шлюб зберегти не можливо. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 03. Подружжя фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. У них різних бюджет, разом більше 6 місяців не проживають. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Від подружнього життя сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], видане виконкомом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 03 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], видане виконкомом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1. Відповідач [PERSON] від утримання дитини ухиляється та не надає належної матеріальної допомоги на її утримання. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, а також потреби дітей, їх вік у відповідності до вимог ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, на підставі ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved