Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2005 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №102. В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Позивачка зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Стверджувала, що між ними досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дітей та їх місця проживання, а саме, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом із матір`ю. Вказувала, що на примирення не згодна, оскільки вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, сім`я фактично припинила своє існування. Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд шлюб з відповідачем розірвати та залишити дітей проживати разом із нею, стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с. 29). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про визнання позову, не заперечував проти розірвання шлюбу та щодо проживання дітей разом із матір`ю, просив суд задовольнити позов та розглянути справу за його відсутністю (а.с. 28). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2005 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №102, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10, 14). Діти проживають разом із матір`ю, позивачкою у справі, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги позивачки, суд вважає за необхідне повернути останній 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову та стягнути з відповідача інші 50% - в рахунок відшкодування понесених судових витрат. На підставі ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved