Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вказана квартира була передана в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору іпотеки №014/1800/82/82184/1 від 26.12.2006 року, укладеного з гр. [PERSON] на підставі довіреності від 21.12.2006 року, виданої їй [PERSON], який визнаний за рішенням суду від 25.12.2014 року недійсною. Вказував, що на теперішній час [PERSON], яка була його матір'ю померла і намагаючись прийняти спадщину після її смерті йому стало відомо, що на спірну квартиру був накладений арешт державним виконавцем по примусовому виконанню виконавчого напису №2199 від 22.06.2008 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в інтересах ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Зазначав, що оскільки іпотечний договір є недійсним, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, то просив суд звільнити з під - арешту квартиру [ADDRESS], оскільки підстав для продовження його дії відсутні. В судове засідання позивач [PERSON], з'явився, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с.36). В судовому засіданні, яке відбувалось 19.06.2014 року представник відповідача [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, проте зазначала, що їх відділ не мав право самостійно знімати арешт з квартири, тому їх провини у виниклій ситуації не має. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.05.2014 року №08-01/В-2 в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с.71). Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] у судове засідання з'явилась, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що банк як іпотекодержатель, хоча і на сьогодні договір іпотеки визнаний недійсним, заперечує проти зняття арешту з об'єкту обтяження. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1993 року № 2-93-3870 [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується отриманою судом інформаційною довідкою №23483622 від 25.06.2014 року Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області (а.с.11,42). Відповідно до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], долучена до матеріалів справи (а.с.10). Згідно свідоцтв про укладання шлюбу серії [NUMBER] та про народження серії [NUMBER], позивач по справі - [PERSON] є сином [PERSON], що мала до шлюбу призвіще [PERSON] (а.с.8,9). Крім того, судом встановлено, що на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору від 26.12.2006 року №014/1800/82/82184, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було накладено обтяження - іпотека. Крім того на підставі постанови №567/1 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№715071 від 16.12.2008 року підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Харківській області на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт (а.с.41-43). Як вбачається з матеріалів справи рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2009 року довіреність від 21.12.2006 року №014/180/82/184/1, яку видала [PERSON] на ім'я [PERSON], була визнана недійсною. Рішення набуло чинності. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2011 договір іпотеки від 21.12.2006 року №014/1800/82/82184/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON] за р.є №6314, укладений [PERSON] від імені [PERSON] з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» був визнаний також недійсним (а.с.15-16). Згідно листа відділу державної виконавчої служби управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області №1412/01-41/В-7 від 29.05.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про прийняття від [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виконавчого провадження ВП №10476937 по примусовому виконанню виконавчого напису №2199 від 22.06.2008 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно договору іпотеки №014/1800/82/82184/1, посвідченого ПН ХМНО [PERSON] 26.12.2006 року, а саме: квартири [ADDRESS]. Стягувачеві було направлено листа з пропозицією провести авансування витрат на проведення виконавчих дій та попереджено про повернення виконавчого документу. 09.03.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, та згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 24.02.2014 року виконавче провадження знищено (запис №3356) (а.с.17). Тобто, судом встановлено, що на теперішній час обґрунтованих підстав для продовження дії обтяження у вигляді арешту відносно квартири [ADDRESS], що належить на праві власності померлій [PERSON], не існують. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Як було встановлено судом, власник квартири - [PERSON] померла. Відповідно до витребуваної копії спадкової справи №1060/2013, заведеної після [PERSON], [INFO], померлої [INFO] року, яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем даної квартири. [PERSON], сестра [PERSON], на спадщину не претендує, звертатися до суду для продовження строку на прийняття спадщини не має наміру, про що містяться відомості в наданій спадкові справі (а.с.48). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавця права на спадщину. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Оскільки на теперішній час у відповідності до ст. 25 ЦК цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у зв'язку з її смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про зняття арешту з квартири, що входить до складу спадщини, реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не надав до суду належних та беззаперечних доказів того, що на теперішній час банківська установа має право розповсюджувати будь-які обтяження на спірну квартиру, а тому підстави для продовження дії накладеного в інтересах ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» арешту відсутні. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved