Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з неналежними умовами проживання, невиконанням відповідачем батьківських обов`язків, зловживанням відповідачем алкогольними напоями діти 23 липня 2020 року за заявою матері були поміщені до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації, де вони знаходяться і зараз. Згідно з рішенням органу опіки та піклування Мринської сільської ради від 24 січня 2018 року сім`я [PERSON] взята на облік та під соціальний супровід як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Діти [PERSON] та [PERSON] з 30 червня 2020 року перебувають на обліку служби у справах дітей Мринської сільської ради та Носівської РДА як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Питання неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини та на засіданнях комісії органу опіки та піклування. Із [PERSON] неодноразово проводилися бесіди та дії щодо належного виконання батьківських обов`язків, аморального способу життя та зловживання алкоголем, проте позитивних результатів не досягнуто. Позивач указує, що відповідач ніколи офіційно не працювала, жила за кошти соціальної допомоги на дітей. Службою у справах дітей Мринської сільської ради 28 вересня 2020 року було складено акт обстеження умов проживання, умови проживання дітей - незадовільні. Умов для повернення дітей немає. [PERSON] не відвідувала своїх дітей в центрі, не телефонувала, не цікавилася життям, здоров`ям, розвитком та подальшою долею дітей, не надавала матеріальної допомоги, на контакт з працівниками закладу не виходила. 26 червня 2020 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 29 вересня 2019 року на засіданні органу опіки та піклування Мринської сільської ради всі члени засідання проголосували за направлення до Носівського районного суду позовної заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] , оскільки остання жодним чином не виконує своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями. Представник позивача пояснила, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації вже протягом десяти місяців. За час перебування дітей у цьому закладі мати не відвідувала їх, не цікавилася їх долею. Умови проживання в помешканні [PERSON] незадовільні, проживання та виховання дітей у таких умовах недопустиме, нормальний розвиток дітей - неможливий. Представник позивача, крім позбавлення батьківських прав, також просила стягнути з відповідача на користь органу опіки та піклування Мринської сільської ради аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу щомісячно. Відповідач у судовому засіданні не визнала позовні вимоги, просила не позбавляти її батьківських прав та пояснила, що один раз приблизно шість місяців тому вона відвідувала дітей у центрі реабілітації, більше не відвідувала їх, тому що в неї були відсутні кошти на проїзд до м. Ніжин, матеріальної допомоги дійсно дітям не надавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомлено. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Отже, суд розглядає справу за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Носівської РДА. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] малолітня [PERSON] народилася [INFO] в с. Селище Носівського району Чернігівської області, її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 6). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 9), тобто зі слів матері. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] малолітня [PERSON] народилася [INFO] в с. Селище Носівського району Чернігівської області, її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 7). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 8), тобто зі слів матері. Згідно з довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 4/149 від 19 травня 2021 року [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживали в [ADDRESS] (а. с. 61). Також із довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 4/150 від 19 травня 2021 року убачається, що діти [PERSON] та [PERSON] до моменту відібрання до Ніжинського соціально-психологічного центру реабілітації проживали разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 62). Судом встановлено, що 22 липня 2020 року начальником служби у справах дітей Мринської сільської ради до начальника служби у справах дітей облдержадміністрації подано клопотання про надання дозволу на влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації у зв`язку з тим, що мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, занедбала будинок, який сільська рада дала їй для проживання, не приділяє належної уваги догляду та вихованню дітей, вживає алкогольні напої і веде аморальний спосіб життя, діти не раціонально і не вчасно харчуються (а. с. 14). У судовому засіданні з`ясовано, що з 23 липня 2020 року діти [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації, де знаходяться і наразі. Згідно з повідомленням Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації від 01 жовтня 2020 року № 580/01-13 за період перебування [PERSON] та [PERSON] у закладі [PERSON] , мати дітей, не відвідувала їх, не телефонувала, не цікавилася життям, здоров`ям, розвитком та подальшою долею дітей, не надавала матеріальної допомоги, на контакт із працівниками закладу не виходила (а. с. 19). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З висновку Мринської сільської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] вбачається, що у зв`язку з неналежними умовами проживання, невиконанням [PERSON] батьківських обов`язків, зловживанням алкогольними напоями її діти 23 липня 2020 року за заявою поміщені до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації, де вони знаходяться і зараз. Згідно з рішенням органу опіки та піклування Мринської сільської ради від 24 січня 2018 року сім`я [PERSON] взята на облік та під соціальний супровід як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Діти з 30 червня 2020 року перебувають на обліку служби у справах дітей Мринської сільської ради та Носівської РДА як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, причина: ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Питання неналежного виконання батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини та на засіданнях комісії органу опіки та піклування. З гр. [PERSON] неодноразово проводилися бесіди та дії (кодування від алкогольної залежності) щодо належного виконання батьківських обов`язків, аморального способу життя та зловживання алкогольними напоями, проте позитивних результатів досягнуто не було. [PERSON] ніколи не цікавилася навчанням дітей, не допомагала виконувати домашні завдання, не забезпечувала необхідним приладдям для навчання, не вчасно прала дитячий одяг, не готувала їсти, не приділяла уваги їх здоров`ю, зловживала алкоголем, жила за кошти соціальної допомоги, яку отримувала на дітей. Сусіди скаржаться, що [PERSON] розпиває спиртні напої зі своїм співмешканцем, а потім вони влаштовують бійки та сварки. Висновок комісії: покращень не спостерігається, умови для повернення дітей не створені. Згідно з інформацією Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 07 жовтня 2020 року 24 червня 2020 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. У зв`язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, не піклується про духовний розвиток, навчання своїх дітей, не спілкується з ними, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей, їх внутрішнього світу, на засіданні органу опіки та піклування Мринської сільської ради 29 вересня 2019 року всі члени засідання проголосували про направлення до Носівського районного суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищевикладеного з урахуванням інтересів дітей виконавчий комітет Мринської сільської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав (а. с. 18-20). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її належної участі у вихованні дітей, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Однак, по справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Відповідачем, яка заперечувала в судовому засіданні проти позбавлення її батьківських прав, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона спроможна забезпечити необхідні умови для розвитку, виховання, навчання, повноцінного харчування дітей. Натомість докази, надані стороною позивача та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що поведінка відповідача [PERSON] свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, злісне нехтування батьківськими обов`язками. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочок [PERSON] та [PERSON] є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які посилається позивач, доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дітей, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей та забезпечити якнайкращі умови для їх розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Статтями 180-181 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд робить висновок, що позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на користь органу опіки та піклування Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved