Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк в два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті 12 серпня 2016 року [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 серпня 2016 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі і на грошові кошти у розмірі 33 337.47 грн. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки позивачем пропущено визначений законом шестимісячний строк для звернення із відповідною заявою. До початку розгляду справи по суті, позивач подав заяву, в якій просив встановити факт постійного його проживання із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останнього, посилаючись на те, що останні роки життя батько позивача постійно хворів і потребував стороннього догляду, тому позивач забрав його проживати до себе у м. Бориспіль. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2016 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії І-ОК № 377174, виданого 13 серпня 2016 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. Судом встановлено, що позивач, який є сином [PERSON], звернувся до [PERSON] міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Листом державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачу відмовлено з тих підстав, що останнім пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з дня її відкриття (а.с. 12). Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] на день своєї смерті 12 серпня 2016 року був зареєстрований за адресою: [INFO]. Із копії паспорта позивача [PERSON] вбачається, що він зареєстрована за адресою: вул. Ватутіна (нова назва Старотроїцька), буд. 49-А, м. Бориспіль, Київська обл. (а.с. 4-6). Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] позивач здійснив його поховання, про що також свідчить копія свідоцтва про смерть [PERSON], яке видане Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є цивільним чоловіком його матері і свідок знає позивача вже більше десяти років. Позивач разом із свідком та його матірю проживали у м. Бориспіль. Починаючи із весни 2016 року з ними також почав проживати батько позивача [PERSON] Позивач здійснював догляд за своїм батьком, оскільки останній дуже хворів і потребував догляду. Після смерті [PERSON] позивач здійснив його поховання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є співробітницею цивільної дружини позивача, вони товаришують. Свідок часто буває у будинку позивача і його дружини у м. Бориспіль. Свідок бачила, що з кінця зими початку весни 2016 року разом із позивачем у м. Бориспіль проживав його батько [PERSON], оскільки останній себе погано почував, тому позивач забрав його жити до себе. Позивач здійснював догляд за своїм батьком, піклувався про нього, а також після смерті останнього, здійснив його поховання. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження його проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги покази свідків, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] про встановлення факту проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 12 серпня 2016 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved