Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті його матері - [PERSON], померлої [INFO] року, зазначивши в обґрунтування позову, що вище зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.1993 року, посвідченого виконкомом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. У зв'язку з тим, що мати за життя своє право власності на будинок не зареєструвала у Державному реєстрі речових прав, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду за оформленням своїх спадкових прав. В судове засідання позивач не з'явився, направивши суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутність /а.с.53/. Представник відповідача - Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про визнання позову та просив розглянути справу за його відсутність /а.с.30/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст.1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що згідно договору купівлі - продажу від 05.11.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області Баловневою Т.В., реєстр за №89, [PERSON] придбала у власність одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, розташований по вул.[PERSON], [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла у віці 74 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис за №478 від 06.05.2009 року, виданого відділом РАЦС Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим /а.с.10/ З копії спадкової справи №890/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON], заведеної 02.07.2009 року Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, убачається, що спадкоємець за законом першої черги, син спадкодавця - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері - [PERSON], а дочка померлої - [PERSON], із заявою про відмову від своєї частки у спадщині. 23.12.2009 року спадкоємець [PERSON] одержав на частину спадщини свідоцтво про право на спадщину за законом. В видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] спадкоємцю [PERSON] постановою від 14.01.2016 року нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем на цей будинок /а.с.32-50/. З технічного паспорта, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 12.01.2016 року на житловий будинок [ADDRESS] убачається, що об'єкт спадкового нерухомого майна складається з: житлового будинку під літ. «А», веранди літ. «а», підвалу літ. «пд.(А)» загальною площею 149.1 кв.м., житловою площею 45.3 кв.м., та господарчих споруд: №1-3 огорожі /а.с.16-20,21/. Відповідно до ч.2 ст.227 ЦК УРСР, яка діяла на час вчинення правочину купівлі-продажу житлового будинку, що є об'єктом спадщини, договір купівлі-продажу жилого будинку підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, право влас- ності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на житловий будинок з госпо-дарськими будівлями і спорудами по вул. [ADDRESS] в порядку діючого на той час законодавства, відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє власника майна прав на це майно, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно роз'ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1223,1225,1226,1258,1261,1268 ЦК України, ст.227 ЦК УРСР, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved