Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У травні 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу керівника Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради № ЕТ/К-У43 від 30.04.2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)», поновлення [PERSON] на посаді охоронника служби охорони Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради з 30 квітня 2021 року, визнання недійсним укладеного між [PERSON] та Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради від 19 жовтня 2020 року трудовий договір в частині визначення строку та скасування наказу № ЕТ-К-00122 від 19.10.2020 року в частині визначення строку; стягнення з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13507,33 грн., з дня звільнення по день постановлення рішення. В обгрунтування поданого позову зазначено, що 19 жовтня 2020 року позивача прийнято на посаду охоронника служби охорони Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради з 20.10.2020 року. 27.04.2021 року в усній формі [PERSON] було повідомлено про майбутнє звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору та наказом керівника підприємства № ЕТ/К-У43 від 30.04.2021 року з підстав передбачених частиною другої статті 36 Кодексу законів про працю України. Однак позивач вважає вказаний наказ про звільнення незаконним, оскільки як зазначено в позові, питання строковості трудового договору взагалі не оговорювались при прийнятті на роботу, у заяві про прийняття на роботу не зазначено про будь-які строки дії трудового договору, та причини, що обумовлюють наймання на роботу саме за строковим трудовим договором. Отже як зазначає позивач, його волевиявлення було спрямовано на укладання безстрокового трудового договору і до 27.04.2021 року він його вважав трудовий договір саме таким. Оскільки строковий трудовий договір укладено всупереч закону на думку позивача та наказ про звільнення за пунктом 2 частини статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із закінченням строку трудового договору також позивач вважає незаконним. Як зазначено в позові в порядку досудового врегулювання спору 27.04.2021 року [PERSON] звертався до керівника підприємства з заявою про відновлення своїх трудових прав в частині безстроковості укладеного трудового договору, проте заява залишена без реагування, а відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.10-11). Позивачем на виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 червня 2021 року подано заяву (вх. № 22959 від 16.06.2021 року) та позовну заяву в новій редакції, в якій допущені нові недоліки (а.с.13-23). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 липня 2021 року [PERSON] продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 24). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 липня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 27373 від 23.07.2021 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 02.07.2021 року (а.с. 26-27). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. На підставі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, витребувати Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради: - належним чином завірену копію заяви [PERSON] про прийняття на роботу, - належним чином завірену копію наказу про прийняття на роботу ЕТ-К-00122 від 19.10.2020 року, - довідку про середній заробіток [PERSON] (а.с.28-29) Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що [PERSON] за трудовим строковим договором був прийнятий до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на посаду охоронника на підставі наказу від 19.10.2020 року № ЕТ/К-00122. Згідно заяви про прийом від 19.10.2020 року, яка передувала укладанню строкового договору, позивач просив прийняти його на роботу на три місяця за трудовим договором з можливою пролонгацією даного договору. Одночасно позивача було ознайомлено з умовами праці, колективним договором, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією під підпис. Відповідно до укладеного 19.10.2020 року між позивачем та відповідачем трудового договору, а саме пункту 2.1. Розділу 2 «загальні положення», цей договір є строковим трудовим договором, а згідно пункту 8.1. Розділу 8 «Строк дії договору та інші умови», цей договір діє з 20.10.2020 року до 29.01.2021 року. За місяць до закінчення дії договору він може бути продовжений або укладений на новий термін. Дію даного договору з 30.01.2021 року до 30.04.2021 року, примірник якого отримано позивачем, про що свідчить його особистий підпис. У зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, у порядку пункті 2 частини першої статі 36 Кодексу законів про працю України [PERSON] звільнено із займаної посади, шляхом припинення трудового договору та видачею відповідного наказу від 30.04.2021 року за № ЕТ/К-У43. Крім того, строковий трудовий договір з позивачем укладено в інтересах працівника та підставою для укладання такого договору стала його заява про прийом від 19.10.2020 року, в якій позивач зазначив про строк, на який укладається договір протягом якого він працюватиме, а саме три місяці. З чого вбачається зацікавленість самого працівника в укладання строкового договору. Отже відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 41-49). В свою чергу позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 40671 від 15.11.2021 року), в якій останній зазначає, що заява про прийняття на роботу на умовах строкового трудового договору була написана позивачем під тиском начальника відділу кадрів, крім того в трудовому договорі строк з «30 січня 2021 року» до «30 квітня 2021 року» дописана пізніше, як зазначає позивач без його присутності (а.с. 53). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та не доведеність. В судове засідання призначене на 01 грудня 2021 року представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 52), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши думку учасників справи, суд встановив таке. [PERSON] 19.10.2020 року подано до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради заяву про прийняття його з 20.10.2020 року на посаду охоронника за трудовим договором на три місяці з можливою пролонгацією даного договору (а.с. 49). На підставі чого між Комунальним підприємством «Електротранс» Міської ради міста Кропивницького та [PERSON] 19.10.2020 року укладено трудовий договір (а.с. 46-47). За умовами пункту 2.1. Розділу 2 «Загальні положення» цей договір є строковим трудовим договором. На підставі цього договору виникають трудові стосунки між працівником і підприємством, які з боку останнього реалізуються роботодавцем. Відповідно до пункту 8.1. Розділу 8 «Строк дії договору та інші умови» трудового договору від 19.10.2020 року, цей договір діє з 20 жовтня 2020 року до 29 січня 2021 року. За місяць до закінчення терміну дії договору він може бути продовжений або укладений на новий термін. Дію договору продовжено з 30 січня 2021 року до 30 квітня 2021 року (а.с. 46-47). Позивач надав свою згоду працювати на умовах вказаного договору про що засвідчив особистим підписом. Наказом № ЕТ/К-00122 від 19.10.2020 року [PERSON] прийнятий на роботу з 20.10.2020 року за трудовим договором б/н від 19.10.2020 року на посаду охоронника Комунального підприємства «Електротранс» Міської ради міста Кропивницького (а.с. 48) Зазначені обставини підтверджують записом в трудовій книжці позивача [NUMBER] (а.с. 3) та не заперечуються сторонами. Наказом № ЕТ/К-У43 від 30.04.2021 року виданого Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради [PERSON] звільнено з посади охоронника з підстав пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з закінченням строку трудового договору (а.с. 5, 45), про що зазначено в трудовій книжці [PERSON] [NUMBER] (а.с. 3). 30 квітня 2021 року комісією Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради в складі: начальника відділу кадрів, старшого охоронника служби охорони, складено акт про те, що 30.04.2021 року в приміщенні відділу кадрів Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради [PERSON] охоронника служби охорони було ознайомлено з наказом від 30.04.2021 року № ЕТ/К-У43 «Про припинення трудового договору» щодо його звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 статті 36 Кодексу законів про працю України. [PERSON] з наказом ознайомився, але відмовився його підписувати, і втік з території підприємства (а.с. 44). Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі статтею 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін. Відповідно до статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 Кодексу законів про працю України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим. Судом встановлено, що за Наказом № ЕТ/К-00122 від 19.10.2020 року [PERSON] прийнятий на роботу з 20.10.2020 року за умовами строкового трудового договору б/н від 19.10.2020 року на посаду охоронника в Комунальному підприємстві «Електротранс» Міської ради міста Кропивницького, на підставі його заяви від 19.10.2020 року. Отже, сторони при укладенні трудового договору обумовили його строк, з настанням якого договір буде припинено. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Надаючи тлумачення процитованій нормі Кодексу законів про працю Верховний Суд у постанові від 16.11.2020 у справі № 202/5741/18 зазначив, що: «У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 Кодексу законів про працю України. Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин». Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 757/34139/18-ц; постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 265/5327/20. В даному випадку, позивач, написавши заяву про прийняття на роботу за строковою угодою, підтвердив таким чином свою волю на припинення трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Крім того, позивач не оскаржував умови строкової угоди з підстав порушення його трудових прав, що свідчить про погодження позивача з умовами цієї угоди, зокрема щодо його строковості. Доводи позивача про те, що його змусили написати заяву від 19 жовтня 2020 року на укладення з Комунальним підприємством «Електротранс» Міської ради міста Кропивницького саме строкового трудового договору терміном на три місяці, є недоведеними, адже доказів примусу на його укладання [PERSON] не надав. З матеріалів справи встановлено, що позивач працював за строковим трудовим договором від 19.10.2010 протягом пів року. Будь-яких зауважень при його укладанні від позивача не надходило. Вказаний договір протягом строку його дії у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Позивачем підписано строки продовження дії договору. До пояснень позивача щодо підписання пункту 8.2. договору, в якому міститься умова про збереження трудової книжки на підприємстві суд ставиться критично, так як позивачем не пояснено необхідності підпису саме під цим пунктом, при цьому підписання продовження дії договору є цілком логічним. Отже, факт підписання позивачем строкового трудового договору з визначеним строком його дії свідчить про наявність такої волі та згоди з усіма умовами такого договору. Крім того, укладений трудовий договір як і будь-яка інша угода має приносити користь не одній лише стороні, а тому необхідним є саме погодження всіх умов такої домовленості. Зокрема, відсутність згоди щодо такої умови, як строк дії договору, може виключити сам факт укладення договору між цими сторонами. Аргументи позивача, що роботодавець не мав права його звільняти саме 30 квітня 2021 року, оскільки цей день є ним відпрацьованим судом до уваги не беруться, так як відповідно до пункту 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників днем звільнення вважається останній день роботи, що й було дотримано відповідачем. Аналіз доказів у їх сукупності призводить до висновку про те, що позивач погодився на умови роботи, на умовах строковості. Наведене свідчить про добросовісність дій роботодавця, який не приховував справжніх умов праці позивача, а останній, ознайомившись із наказом (розпорядженням) під підпис та отримавши копію трудового договору, погодився на ці умови. Виявляючи таке бажання та ставлячи свій підпис під строковим трудовим договором, [PERSON] фактично погодився, що його умови відповідають волі позивача. При цьому, позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним строкового трудового договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними. Пункт 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 Кодексу законів про працю України , то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк і не може бути припинений у зв`язку з закінченням строку. Таким чином, оскільки строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням позивача та підстави для визнання указаного трудового договору недійсним в частині строку його дії судом не встановлено, суд вважає, що при звільненні позивача відповідачем не було допущено порушень трудового законодавства. Враховуючи відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу керівника Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради № ЕТ/К-У43 від 30.04.2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)», визнання недійсним укладеного між [PERSON] та Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради від 19 жовтня 2020 року трудового договору в частині визначення строку та скасування наказу № ЕТ-К-00122 від 19.10.2020 року в частині визначення строку, підстави для поновлення [PERSON] на роботі також відсутні, як і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказані вимоги мають похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, у задоволенні якої, в даному випадку, відмовлено. Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача [PERSON] , у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу керівника Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради № ЕТ/К-У43 від 30.04.2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)», поновлення [PERSON] на посаді охоронника служби охорони Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради з 30 квітня 2021 року, визнання недійсним укладеного між [PERSON] та Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради від 19 жовтня 2020 року трудового договору в частині визначення строку та скасування наказу № ЕТ/К-00122 від 19.10.2020 року в частині визначення строку; стягнення з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13507,33 грн., з дня звільнення по день постановлення рішення задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно до характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у законах державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Судові витрати розподіляються у відповідності до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed