Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У червні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: територіальна громада в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстрований її батько - відповідач по справі [PERSON] Позивачка вказує, що вона набула право власності на квартиру, в якій вже був зареєстрований відповідач, однак [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з грудня 2015 року, про його місце знаходження позивачка не знає, зв'язків з ним не підтримує. Крім того, позивачка вказала, що вона як власник майна, повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, це є додаткові матеріальні витрати. Також позивачка вказала на те, що вона як власник майна, позбавлена права розпорядитись своїм майном. За таких обставин [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності житлом, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], визнавши [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у належній позивачці квартирі. В судовому засіданні була присутня представник позивачки за довіреністю - [PERSON], яка позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Додатково представник вказала, що вона є матір'ю позивачки. Квартира [ADDRESS], була подарована дочці нею та відповідачем [PERSON] [INFO]. У 2013 році шлюб між представником позивачки - [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний, відповідач по справі не спілкується а ні з позивачкою, а ні з представником позивачки з 2015 року по теперішній час. [PERSON] в квартирі, яка належить позивачці не проживає, особистих речей відповідача в квартирі не має, відповідач не сплачує комунальних послуг за квартиру. За таких обставин, як вважає представник, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору дарування від 10.08.2010 року, який посвідчений державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] подарували [PERSON], [INFO] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2012 року, яке видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації якого, [PERSON] змінила прізвище на - «[PERSON]». Із викладеного вбачається, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.08.2010 року Відповідно до довідки №1908/15-10 від 08.06.2018 р., яка видана виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у квартирі [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], однак фактично не проживає в ній з грудня 2015 року по теперішній час. Крім того, на підтвердження того, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області була надана копія погосподарської книги №05 на 2016 - 2020 рік, де зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є членом родини позивачки [PERSON], він є її рідним батьком. Представник позивачки - [PERSON], яка є матір'ю позивачки, вказала, що шлюб, який був укладений між [PERSON] та нею, розірваний рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.02.2013 року. Копію вказаного рішення суду представник позивачки надала до суду. Також в судовому засіданні представником позивачки - [PERSON] було зазначено, що відповідач [PERSON] не спілкується з позивачкою та не підтримує з нею родинних стосунків з 2015 року по теперішній час, в квартирі його особистих речей не має, його місце знаходження не відомо, тому в розумінні частини 2 статті 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач по справі втратив право на користування житлом. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved