Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]В, [PERSON] районної державної адміністрації про визнання права власності на землю в порядку спадкування, вказуючи, що після смерті матері [PERSON]. яка настала 10.08.2013 року позивачу у спадок залишилось її майно, зокрема земельна ділянка. В той же час при оформленні спадщини, до складу майна, що перейшло [PERSON], в порядку спадкування, не включено земельну ділянку, яка належала померлій, що було повязано з відмовою [PERSON] на її користь. У приватну власність, земельну ділянку, площею у розмірі 1,7300 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництві, яка розташована на території Більської сільської ради Чемеровецького району і перебуває на праві оренди за договором оренди землі на ім.я [PERSON], остання отримала на підставі рішення Більської сільської ради народних депутатів від 02.02.2002 року та встигла виготовити на власне ім.я державний акт, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за №30,, в звязку із чим позивач звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечив. Представник відповідача [PERSON] РДА в Хмельницької області в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про час та розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно із ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 215057 від 15.08.2013 року [PERSON] померла 10.08.2013 року. Встановлено факт, того, що [PERSON], згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №768505 належить земельна ділянка площею 1,73 га, що розташована на території Більської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Так, після смерті матері [PERSON], яка настала 10.08.2013 року, позивач звернулася до завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак встановлено, що померла 10.08.2013 року [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована [INFO], гр.. [PERSON] згідно поданих документів не проживала спільно із [PERSON], доказів своєчасного прийняття спадщини, які б могли бути враховані згідно Спадкового права за Цивільним кодексом України представити не змогла і звернулася до нотаріальної контори після спливу строку встановленого чинним законодавством для прийняття спадщини. За даними [PERSON] державної натаріальної контори, після померлої 10.08.2013 року [PERSON]. 04.02.2014 року заведена спадкова справа № 26/2014 на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки [PERSON] був складений заповіт на користь [PERSON], який згідно відомостей державного нотаріуса на підставі поданої ним заяви про прийняття спадщини прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Крім того, позивач не надала доказів того, що спадкодавець [PERSON] перебувала на її утриманні, а також враховуючи, те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори після спливу строку встановленого чинним законодавством для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. З положень ст. 1223 ЦК України вбачається переважне право спадкоємців за заповітом на спадкування. Лише у разі відсутності заповіту у інших осіб виникає право на спадкування за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. на підставі ст. 1234 ЦК України використала своє право на заповіт і згідно ст. 1235 ЦК України призначила спадкоємцем свого майна [PERSON], який прийняв спадщину ( спадкова справа № 26/2014)., а тому в задоволенні позову [PERSON] як спадкоємця за законом слід відмовити.

Outcome: dismissed