Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документа заповіту від 15.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного Нотаріального округу [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 15 серпня 2014 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповідала їй квартиру №6 в будинку №9, розташованому по вул.. Володарського в м. Генічеськ Херсонської області. 27 квітня 2016 року [PERSON] померла та внаслідок її смерті було видано свідоцтво про смерть, де прізвище померлої було вказано як [PERSON]. Через вказану розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документа. Просить суд встановити факт належності їй заповіту від 15.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного Нотаріального округу [PERSON]Г… В судовому засіданні [PERSON] вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини поданої заяви. Додатково суду пояснила, що окрім неї, спадкоємцем за законом є [PERSON]. яким є сином спадкодавці та який на заповідану квартиру не претендує. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні також підтримав вимоги [PERSON] та просить суд винести рішення яким заяву про встановлення факту належності документа задовольнити. Зацікавлена особа приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання вимог [PERSON] та просить справу розглянути без його участі. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, подавши заяву про визнання вимог [PERSON] та просить справу розглянути без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною зацікавленої особи [PERSON]. Їй відомо, що дійсно померлій на праві власності належала вказана квартира та вона мала намір заповісти свою квартиру [PERSON], а помилка в написанні її прізвища може бути допущена у звязку невірним перекладом прізвища на українську мову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2016 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-КГ №214921. Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все належне їй на день смерті майно [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] 15.08.2014, зареєстрований в реєстрі за №645. Як встановлено судом, при вирішенні питання щодо прийняття спадщини, заявником було виявлено розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, з прізвищем вказаним у заповіті та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть. Так у першому випадку прізвище спадкодавця вказано як [PERSON] а в іншому як [PERSON]. Суд, розглянувши матеріали заяви. дійшов висновку, що написання у заповіті прізвища спадкодавця «Тетерятник» є опискою нотаріуса при його написанні українською мовою, і складений [PERSON] заповіт належить спадкоємцю [PERSON], оскільки на момент складення заповіту [PERSON] мала паспорт, оформлений з використанням бланку паспорту громадянина [PERSON] Фкедерації і складений російською мовою, та який відповідно не містив перекладу українською мовою. Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи. Крім спадкоємиці за заповітом, спадкоємцем за законом є син спадкодавця який згідно наданих суду пояснень на заповідане майно не претендує. Відповідно до п.12\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Встановлення факту належності заявниці заповіту необхідно їй для вирішення питання про оформлення за нею права власності на спадщину за заповітом. З огляду на викладене суд вважає доведеним факт належності заповіту, оскільки відповідно до ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документів, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. Самостійно усунути допущені у заповіті описки нотаріус позбавлений можливості, оскільки діючою інструкцією передбачене обов`язкове оговорення внесеного виправлення підписами сторін, які зазначені в документі. Заповідач за зазначеним заповітом вже помер, а тому можливість внесення виправлення в заповіт вже втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved