Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що їй на праві власності належить садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За своїми технічними характеристиками садовий будинок відповідає всім вимогам, що пред'являються для жилих будинків, зокрема в ньому є опалення, водопровід, каналізація, електропостачання і всі інші побутові умови для постійного, всесезонного проживання в ньому. В цьому будинку вона з липня 2014 року постійно проживає і іншого житла у неї немає, але Овідіопольський районний сектор ГУДМС України в Одеській області відмовив їй у реєстрації місця проживання в садовому будинку, посилаючись на відсутність доказів того, що цей садовий будинок придатний для постійного (всесезонного) проживання в ньому протягом року. З наведених підстав заявник просила встановити юридичний факт, що належний їй на праві власності садовий будинок, відповідає вимогам, які пред'являються до жилого будинку, та придатний для постійного (всесезонного) проживання протягом року. В судовому засіданні заявник заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. (а.с. 36) Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання. Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом державної реєстрації. Органами державної реєстрації є відповідні підрозділи державної міграційної служби, до яких заявник звернулась і який відмовив їй в реєстрації її місця проживання в садовому будинку, посилаючись на відсутність доказів того, що цей будинок придатний для постійного проживання. (а.с. 9) Згідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 379 і 380 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання і них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077 «Про затвердження порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» визначено перелік документів, які подає особа для реєстрації її місця проживання, до яких віднесено документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Право власності заявниці на садовий будинок підтверджено договором купівлі продажу від 04.07.2014 р. (а.с. 7-9) З технічного паспорту слідує, що загальна площа садового будинку становить 63 м2, а житлова 40 м2. (а. с. 10-14) Згідно паспорта заявниці вона з 08.07.2014 р. не має місця реєстрації постійного проживання. (а.с. 4) Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження технічний стан належного заявниці садового будинку відповідає вимогам діючих на території України державних будівельних, санітарних, протипожежних норм та правил для житлового будинку, тобто садовий будинок придатний для постійного цілорічного проживання у ньому. (а.с. 15-21)

Outcome: approved