Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

У червні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № СL129500 від 07 грудня 2012 року відповідач отримав кредит в сумі 17000,00 на споживчі цілі зі сплатою за користування коштами 37% на рік строком повернення не пізніше 25 листопада 2014 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 26 травня 2016 року в сумі 27092,51 грн., яка складається з заборгованості по сумі кредиту 10599,04 грн., заборгованості по процентам 10145,38 грн., заборгованості по підвищеним процентам 6348,09 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № СL129500, копія якого долучена до справи (а.с.10-24), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику на строк до 25 листопада 2014 року кошти на задоволення особистих потреб споживача 17000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 37,0% річних, щомісяця ануїтетними платежами в сумі 1004,70 грн. згідно графіку, викладеному в Додатку №2 до договору (п.п.1.1-1.6, 2.1-2.5, , 4.1.4.3 договору, Додаток №1 «Умови надання та погашення кредиту», Додаток №2 «Графік погашення платежів/ Графік погашення кредиту, сукупні витрати позичальника» на а.с.22-23, 24). Відповідач за цим договором, отримавши через касу банку кошти в сумі 17000,00 грн., що об'єктивно підтверджується меморіальним ордером №1299518UAH00143/200781 від 07 грудня 2012 року та випискою по рахунку (а.с.30,25-29), зобов'язався використати кошти на споживчі цілі, повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, відповідно до умов п.1.1-1.6, 2.1-2.5, , 4.1.4.3, п.6 та Додатку №1 та Додатку №2 договору щомісячними платежами згідно графіку в розмірі 1004,70 грн. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Відповідно до умов п.1.5 договору від 07 грудня 2012 року при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник набуває права дострокової вимоги. Досудова вимога позивача про погашення простроченої заборгованості отримана відповідачем 13 лютого 2014 року та отримана [PERSON] 04 березня 2014 року (а.с.33, 33-зворот, проте залишена без виконання. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.6). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] належним чином у визначеному розмірі та строки платежі не здійснював, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 26 травня 2016 року склав 27092,51 грн., що підлягають стягненню на користь позивача, з яких 10599,04 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 10145,38 грн. відсотки, 6348,09 грн. підвищені відсотки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved