Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про усунення перешкод у здійсненні права власності. Свої позовні вимоги, які були уточнені під час розгляду справи, позивач обґрунтовує тим, що відповідачі перешкоджають йому користуватися належною на праві власності ? частиною квартири [ADDRESS] (далі - спірна квартира), самовільно змінили замки на вхідні двері, з квітня 2013 року по даний час не впускають позивача в квартиру, влаштовують сварки, з приводу чого позивач неодноразово звертався до міліції. Відповідач 2 вселився в спірну квартиру без згоди позивача та не є членом його сім'ї, не зареєстрував у ній своє місце постійного проживання. Позивач зазнав матеріального збитку в розмірі вартості фактично оплачених ним комунальних послуг у загальній сумі 1914,67 грн. та моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 10000,00 грн. Тому позивач просив суд усунути перешкоди для нього з боку відповідача 1 у здійсненні права власності на ? частину квартири за адресою : [ADDRESS] шляхом заборони відповідачу 1 створювати позивачу такі перешкоди; виселити відповідача 2 з квартири за адресою : [ADDRESS]; встановити між співвласниками наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити в користування позивачу окрему житлову кімнату площею 10,8 кв.м., до якої приєднана вбудована шафа площею 0,6 кв.м., виділити в користування відповідачу 1 прохідну житлову кімнату площею 18.1 кв.м., яка має вихід на балкон площею 0,8 кв.м. з забезпеченням позивачу можливості безперешкодного (вільного) проходу до житлової кімнати, яка виділяється йому у користування, інші приміщення квартири : кухню площею 6,2 кв.м., вбиральню (поєднану) площею 3,1 кв.м., коридор площею 3,0 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників квартири; стягнути з відповідача 1 на користь позивача 1914,67 грн. в якості відшкодування матеріального збитку завданого протиправними діями відповідача - порушення права позивача на здійснення його права власності; стягнути з відповідача 1 на користь позивача 10000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача - порушення права позивача на здійснення його права власності; стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач 1, відповідач 2, який також є представником відповідача 1, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач 2, який також є представником відповідача 1 суду пояснив, що позивач забрав свої речі та тривалий час не проживав у спірній квартирі, а проживає разом із своєю сім'єю за іншою адресою. Відповідач 1 є рідною сестрою позивача, а відповідач 1 та відповідач 2 є чоловіком та дружиною, шлюб уклали 26.01.2013 року, а [INFO] у них народився син. Коли дитині були близько двох тижнів, позивач, без попередження намагався увійти до квартири, але його не впустили, у зв'язку з тим, що в квартирі знаходилась новонароджена дитина. Відповідачі пропонували позивачу викупити його частину квартири або щоб він викупив частку відповідача 1, але позивач відмовляється. Враховуючи неможливість спільного проживання з позивачем, а також те, що позивач тривалий час проживає зі своєю сім'єю за іншою адресою, не має наміру та потреби постійного користування спірною квартирою, відповідачі заперечують проти його користування квартирою. Тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є дружиною позивача, з серпня 2012 року відповідачі почали перешкоджати входженню в спірну квартиру, замінили замки. Вона з позивачем часто навідувались до квартири, бо там знаходилися їх речі, відповідачі їх не допускали, а тому були змушені звертатись до міліції. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача 2, який також є представником відповідача 1, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу належить ? частина, а відповідачу 1 - ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.05.1997 року, згідно якого спірна квартира в рівних долях належала [PERSON] та відповідачу 1, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.09.2004 року, згідно якого спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] є позивач та відповідач 1 в рівних частинах кожний. В спірній квартирі зареєстрована відповідач 1. Позивач зареєстрований за адресою : [ADDRESS], де постійно проживає разом із своєю сім'єю. Відповідач 2 зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. (ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України). При розгляді справи судом встановлено, що відповідачі порушують право позивача на користування спірною квартирою, а тому вимога про зобов'язання відповідача 1 не чинити перешкод позивачу у користуванні ? частини квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. (ст. 156 ч.2 ЖК України). Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. (ч.1 ст.109 ЖК України). Як встановлено в судовому засіданні позивач, як співвласник спірної квартири, не надавав своєї згоди на вселення відповідача 2 в спірну квартиру, а тому вимога про виселення відповідача 2 з спірної квартири підлягає задоволенню. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.1, 2, 3 ст.358 ЦК України). Відповідно до технічного паспорту спірна квартира складається з двох кімнат, жилою площею 28,9 кв.м., загальною площею 42,6 кв.м. Враховуючи те, що позивач є власником ? частини спірної квартири та, відповідно, йому належить 7,22 кв.м. жилої площі (10,65 кв.м. від загальної площі), вимога позивача про виділення йому в користування окремої житлової кімнати площею 10,8 кв.м. буде порушувати права відповідача 1, а тому є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. (ч.2, ч.3 ст. 386 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. (ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 збитків та моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, в судовому засіданні позивачем не доведено та не надано належних доказів завдання йому збитків та моральної шкоди відповідачем 1. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України).

Outcome: partial