Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якій просить суд розірвати шлюб з [PERSON] який був зареєстрований 04 серпня 2001 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції та поділити спільне нажите майно подружжя в натурі, а саме автомобіль GeelyCK, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Виділити в натурі автомобіль GeelyCK, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] відповідачеві [PERSON], стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 50000 грн. за належну їй 1/2 частку автомобіля GeelyCK, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], а також судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила винести рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі в судовому засіданні, в заяві також зазначив, що позов визнає в повній мірі та не заперечує щодо його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 04 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO]. З питання щодо утримання та виховання дитини спору немає, [PERSON] буде проживати з позивачкою. 31.08.2012 р. перебуваючи у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль GeelyCK, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оформлене на ім»я відповідача [PERSON]. У зв»язку з тим, що сторонами по справі не досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя, [PERSON] звернулася до суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved