Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У травні 2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» 19 022,00 грн майнової шкоди, 5 000,00 грн моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, 16.04.2020 р. у м. Львові по вул. Зелена, 115 біля супермаркету «Вопак» його автомобіль Skoda Superb державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено через падіння частини декоративної конструкції з фасаду будівлі супермаркету. Ухвалою суду від 10.06.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] , звертаючись із вимогами до відповідача, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» 19 022,00 грн майнової шкоди, 5 000,00 грн моральної шкоди, свої вимоги обґрунтовує статтями 15, 16, 22, 23, 1166, 1192 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Згідно статті 1166 ЦК України «Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду» майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина перша статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання. До них належать: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 означеної постанови Пленуму Верховного Суду України). Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО», [PERSON] надано суду в якості письмових доказів копії: заяви, із якою він 16.04.2020 р. звернувся до начальника Личаківського відділу поліції, просив прийняти міри до представників магазину за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 115, оскільки 16.04.2020 р. близько 12:00 год. припаркував свій автомобіль Skoda Superb, 2006 р.випуску, державний номерний знак [NUMBER] на парковці магазину, повернувшись за деякий час, побачив, що на його автомобіль впала частина декоративної частини магазину жовто-білого кольору та залишила пошкодження на кузові автомобіля та ушкодження лакофарбного покриття на кузові і ушкодження лакофарбного покриття на таких частинах: дах, передне праве крило, капот, ліва верхня стойка, ліва задня дверка; у заяві повідомив про свідка події, назвавши його прізвище, ім`я по батькові, зазначив номер телефону свідка; листа т.в.о.начальника Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області № 6281/39-20 від 22.04.2020 р. на адресу [PERSON] про те, що працівниками відділу поліції розглянуто звернення щодо пошкодження автомобіля, зареєстроване у журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 6281 від 16.04.2020 р. та розглянуте згідно Закону України «Про звернення громадян»; у зв`язку з тим, що в ході проведення перевірки по матеріалах не було отримано даних, які б повною мірою вказували на наявність ознак складу кримінального, було прийнято рішення про припинення перевірки по зверненню; роз`яснено право оскаржити прийняте рішення до вищих інстанцій, органів прокуратури, суду; надано довідку Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області № 6281/39-20 від 22.04.2020 р. про те, що [PERSON] звертався у Личаківський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з письмовою заявою ЄО № 6281 від 16.04.2020 р. з приводу пошкодження його автомобіля Skoda Superb, державний номерний знак [NUMBER] , що мало місце 16.04.2020 р. на парковці по вул. Зелена, 115 у м. Львові внаслідок падіння частини декоративної конструкції магазину «Вопак», при цьому було пошкоджено: дах автомобіля, переднє праве крило, капот, ліва верхня стійка, ліва задня дверка; висновок Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 16/1/26 від 07.05.2020 р., згідно якого ринкова вартість автомобіля Skoda Superb, 2006 р.випуску, державний номерний знак [NUMBER] до моменту його пошкодження (в непошкодженому стані) станом на 16.04.2020 р. становить 161 545,97 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Superb, 2006 р.випуску, державний номерний знак [NUMBER] станом на 16.04.2020 р. становить 22 500,29 грн; вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Skoda Superb, 2006 р.випуску, державний номерний знак [NUMBER] станом на 16.04.2020 р. становить 17 996,06 грн, копії рахунку-фактури № 20-212 від 23.04.2020 р., дублікату квитанції № 0.0.1688665373.1 від 23.04.2020 р. про оплату вартості проведення судової експертизи; копії відповіді департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2301-вих-36128 від 15.05.2020 р. на адвокатський запит від 14.05.2020 р. щодо надання інформації про особу, якій було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами за адресою: [ADDRESS] , із якої слідує, що дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на місці пошкодженої декоративної конструкції магазину « [INFO] » не видавався, у відповіді роз`яснено, де отримати інформацію про розміщення зовнішньої реклами; втім з матеріалів справи не вбачається, щоТовариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» є належним відповідачем по справі, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують, що декоративна конструкція з фасаду магазину належить відповідачу на праві власності і саме відповідач є відповідальним за стан означеної конструкції; не вбачається вини відповідача у завдані пошкоджень автомобілю позивача і надана довідка Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області № 6281/39-20 від 22.04.2020 р., означений факт не підтверджується і інформацією Львівської міської ради, наданої на відповідний адвокатський запит в інтересах позивача; позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні відповідний протокол огляду місця події, складений працівниками поліції, та покази свідка події [PERSON] ; наданий позивачем висновок експертного дослідження № 16/1/26 від 07.05.2020 р. щодо визначення вартості завданих можливим падінням відповідної конструкції на дах автомобіля не відповідає довідці Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області № 6281/39-20 від 22.04.2020 р., згідно якої було пошкоджено: дах автомобіля, переднє праве крило, капот, ліва верхня стійка, ліва задня дверка оскільки, як слідує з експертного висновку, при візуальному огляді машини виявлено наступні пошкодження: забруднення та потертості обшивки салону та сидінь, сліди відновлюваного ремонту дверки задньої лівої та правої, дверки передньої лівої, корозійне пошкодження дверки передньої лівої, крила переднього лівого та крила переднього правого (а.с. 32); як слідує з висновку, експертом досліджувались пошкодження дверки передньої лівої (зображення 12, 15) крило ліве (зображення 13), хоча дані пошкодження не відносяться до завданих збитків падінням конструкції з магазину (а.с. 38), досліджувались корозійні пошкодження дверей та крил автомобіля. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» 19 022,00 грн майнової шкоди, 5 000,00 грн моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed