Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON]\~ звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]А\~, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON]А на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1000 грн. на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття сина [PERSON], тобто до 01.11.2024 року, а потім у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття доньки [PERSON], тобто до 02.12.2026 року в звязку зі зміною її матеріального становища. В судове \~засідання позивач [PERSON] \~не зявилася, \~надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та наполягала на задоволенні позовних вимог.( а.с.14). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 02.06.2017 року позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки жодних підстав для зміни розміру сплачуваних аліментів немає. Суду пояснила, що вона є матірю відповідача [PERSON] Її син офіційно не працює, хворіє на шлунок, також має коротзорість обох очей. Більше року знаходиться на заробітках у Росії. За рішенням суду сплачує постійно аліменти на утримання дітей, заборгованості не має. Він через неї додатково допомагає дітям, перед першим вересня купляємо речі до школи, платимо за курси англійської мови [PERSON], крім того на усі свята купляємо подарунки. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, який був розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 травня 2013 року.\~ ( а.с.2). [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 059740, виданого Степанівською сільською радою Роздільняського району Одеської області 09.11.2006 року, актовий запис №44 ( а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтва про народження серії І-ЖД №161669, виданого Степанівською сільською радою Роздільняського району Одеської області 10.12.2008 року, актовий запис №46 ( а.с.5). Стаття 51 Конституції України\~та\~статті 150\~і 180\~Сімейного кодексу України\~встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2013 року\~ по цивільній справі за № 511/1134/13-ц ( провадження 2/511/571/13) \~ з [PERSON], [INFO] \~\~на користь \~\~[PERSON] \~стягнуті \~аліменти на \~утримання \~дітей: \~[PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] \~в розмірі \~по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання \~позовної заяви 24.04.2013 року до \~\~досягнення повноліття \~[PERSON] \~\~до 01.11.2024 року та досягнення повноліття \~[PERSON] до 02.12.2026 року ( а.с.3). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області від 31.05 2017 року, заборгованість по виплаті аліментів у відповідача [PERSON] відсутня. Переплата 8912,29грн. (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про хворобу № [NUMBER] 411 Центрального військового Клінічного Госпіталя - [PERSON] хворіє на нейрон-циркулярну дистонію за кардіальним типом зі стійкою частою право шлунковою єкстрасістолією СнО.. Короткозорість ст.0,5Д обох очей при гостроті зору з корекцією по 1,0/1,0 ( а.с.24). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини Зазначене узгоджується із\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~СК України, за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень\~ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~\~\~\~ (ч.1\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз\~статті 192 Сімейного кодексу\~свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: а) зміна матеріального стану платника чи одержувача аліментів; б) зміна їх сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.\~183\~та ст.\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] просить змінити спосіб сплати та розмір аліментів посилаючись на те, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів, він має постійне місце роботи. Однак, такі твердження позивачки є безпідставними, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких своїх здогадів позивач суду не надала. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач фактично просить суд змінити спосіб присудження аліментів із твердої грошової суми на частку (відсоток) від заробітку. Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143 цс 13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України \~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, суд вважає, що зміна розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження суперечить закону, так як така зміна не відповідає положенням\~ст. 183 СК України, оскільки відповідач офіційно не працює. Протилежного позивачкою не доведено. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed