overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 09.04.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.03.2015 р. становить 14\~362,48 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14\~362,48 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, 09.04.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.03.2015 р. становить 14\~362,48 грн., яка складається з: -7\~324,54 грн. заборгованість за кредитом; -5\~077,82 грн. заборгованість за пенею та комісіями; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 660,12 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 14.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.29/02290/06-ТК001000213 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 7 762,00 грн. з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк з 14.08.2006 року до повного повернення кредиту. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 23 травня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 108120 грн. на строк до 23 травня 2019 року. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього станом на 06 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 96954,48 грн., яка складається з: 86270,19 грн. заборгованість за кредитом; 10684,29 грн. заборгованість по процентам. Зважаючи на вказані обставини позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість на загальну суму 96954,48 грн. та судові витрати у справі. 05.06.2015 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що станом на 25 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором у відповідача становить 117314.95 грн., з яких: тіло кредиту 86270.19 грн.; відсотки за користування кредитом 12366.38 грн.; пеня 18376.31 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту 143.37 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по процентам 158.70 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 117314.95 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 23 травня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 108120 грн. на строк до 23 травня 2019 року. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 25 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі- 117314.95 грн., з яких: тіло кредиту 86270.19 грн.; відсотки за користування кредитом 12366.38 грн.; пеня 18376.31 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту 143.37 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по процентам 158.70 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що позивач надає відповідачу, яка проживає в [INFO] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі ігнорують виконання своїх обовязків в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги, у звязку з чим у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за надані їм послуги у розмірі 5\~474, 73 грн.. Поозивач просив суд: стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь комунального підприємства Управління міським господарством заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 5\~474, 73 грн.. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надає відповідачам, які проживають в [INFO] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі ігнорують виконання своїх обовязків в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги, у звязку з чим у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за надані їм послуги у розмірі 5\~474, 73 грн.. Звернення та попередження адміністрації комунального підприємства Управління міським господарством про погашення заборгованості не мають позитивного результату. Відповідачі добровільно не погоджуються сплачувати заборгованість та продовжують ухилятися від спати. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся із позовом до [PERSON] в якому просив витребувати у відповідачки пральну машинку Samsung WF 1602 WRK. Свої вимоги мотивував тим, що вказана пральна машинка була придбана в кредит його матірю [PERSON] 09.10.2012 року за 3950 грн. під час спільного проживання з вітчимом позивача [PERSON] у будинку № 31 по вул. Декабристів в м. Первомайську Миколаївської області. 06 квітня 2015 року помер [PERSON], а 13 квітня 2015 року померла мати позивача [PERSON] Після їх смерті будинком стала розпоряджатися сестра покійного [PERSON], яка попросила позивача [PERSON] виселитися із вказаного будинку, що він і зробив, проте відповідачка не віддала позивачу пральну машинку, яка на думку [PERSON] повинна належати йому. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Під час розгляду справи було встановлено, що пральна машинка Samsung WF 1602 WRK дійсно перебуває у будинку № 31 по вул. Декабристів в м. Первомайську Миколаївської області, який належить [PERSON], матері покійного [PERSON] та відповідачки [PERSON] У звязку із цим, [PERSON] було залучено судом до участі у справі в якості співвідповідача. В судовому засіданні [PERSON] так само як і [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі посилались на те, спірна пральна машинка була придбана за кошти [PERSON] а не [PERSON] Крім пральної машинки [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання придбавали інше рухоме майно, зокрема компютер, який після їх смерті залишився у користуванні позивача [PERSON], а тому відповідачі просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи даний спір суд виходить із засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, визначених у ст.ст. 10, 11 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивачем не було надано суду жодних документальних підтверджень права власності на спірну пральну машинку. За такого суд вважає, що вимоги позивача необґрунтовані а тому, в силу положень ст. 60 ЦПК України, яка передбачає обовязок кожної із сторін довести свої вимоги або заперечення, слід відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся у суд в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Укрпрофтур» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року об'єднано в одне провадження цивільна справа № 2/756/3843/15 та цивільні справи № 2/756/4121/15, 2/756/4323/15 за позовами [PERSON] до ПАТ «Укрпрофтур» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року відкрито провадження у справі № 2/756/5289/15 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрпрофтур» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та об'єднано в одне провадження цивільна справа № 2/756/3843/15 та цивільна справа № 2/756/5289/15. Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку з тим, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року відмовлено у задоволенні вимог позивача до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 16 листопада 2013 року по день ухвалення судом рішення. Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. У справі № 2/756/3843/15 розглядаються вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 червня 2014 року по 30 червня 2014 року, серпень 2014 року, жовтень 2014 року, червень 2015 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року вирішені вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за інші періоди, ніж вказані вище. Відтак, підстави для задоволення заяви представника відповідача про закриття провадження у справі відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що 07.09.2014 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось, з 01.05.2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім цього просить після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, з 01.05.2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Терефельська». Вимоги обгрунтовані тим, що 11.08.1990 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх 5 років проживають у різних кімнатах, втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не зявилася, подала 05.06.2015 року заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачв судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 11.08.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 7, 8). Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх пяти років проживають у різних кімнатах, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь. В обгрунтування позову послалась на те, що 11.02.2010 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач зловживає спиртними напоями, будучи в стані алкогольного сп'яніння застосовує до неї фізичну силу. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2010 року (а.с. 6). Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратила до відповідача усі почуття. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 14.02.1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують сімейні відносини та не ведуть спільного господарства, протягом трьох місяців проживають окремо, подальше сімейне життя вважає неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 14 лютого 1994 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано Фастівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 2. Від спільного життя у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження від 28.03.2002 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved