Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 березня 2016 року становить 220818,86 гривень та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 31.01.2008 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] (далі - відповідач 1) укладено кредитний договір № 30 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 23560,00 доларів США. 17.12.2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «АК Промінвестбанк», а останнє зобов'язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі, за договором № 30 від 31.01.2008 року. В якості забезпечення зобов'язання відповідача 1 перед Банком, було укладено договір поруки від 31.01.2008 року (далі договір Поруки), відповідно до якого [PERSON] (далі - відповідач 2) та [PERSON] (далі - відповідач 3) взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1, які виникають з умов Кредитного договору. В порушення умов укладених договорів відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконували. У зв'язку з цим, станом на 22.03.2016 року у відповідачів, перед позивачем виникла заборгованість по Кредитному договору в розмірі 220818,86 грн., яку вони не погашають у добровільному порядку, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не прибули повторно, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2008 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] - відповідачем 1 у справі, укладено Кредитний договір № 30, відповідно до якого останній отримав у Банку кредит у розмірі 23560,00 доларів США. При укладенні Договору відповідач 1 був повідомлений про умови кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов'язувався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобов'язань - додаткові проценти та штраф. 31 січня 2008 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] - відповідачем 2, укладено договір Поруки № 32 від 31.01.2008 року, відповідно до умов якого, в разі порушення боржником (відповідачем 1) зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в повному обсязі, включаючи сплату як основного боргу так і відсотків. 31 січня 2008 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] - відповідачем 3, укладено договір Поруки № 33 від 31.01.2008 року, відповідно до умов якого, в разі порушення боржником (відповідачем 1) зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в повному обсязі, включаючи сплату як основного боргу так і відсотків. 17.12.2012 року між ПАТ «АК «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «АК Промінвестбанк» зобов'язувався відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Як вбачається з позовної заяви, в порушення умов Кредитного договору відповідач 1 своїх договірних зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим, за даними обліку позивача, станом на 22.03.2016 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість по договору на загальну суму 220818,86 грн. Незважаючи на вимоги про досудове врегулювання спору надіслані позивачем відповідачам, останніми станом на день розгляду справи у суді вказана заборгованість не погашена. Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.03.2014 року (№285/3526/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2014 року, ухвалено відмовити в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконкому Новоград-Волинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що позивачем (ТОВ «Кредитні ініціативи») не доведено факту, що товариство отримало право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки. Так, зміст певних пунктів договорів про відступлення прав вимоги, укладених між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», прихований. З додатку № 1 до договору взагалі неможливо встановити розмір грошового зобов'язання, по якому передається право вимоги. З розрахунку заборгованості не можливо встановити на якій підставі відповідачам нараховувались відсотки та пеня після 17.12.2012 року, яка заборгованість по договору є поточною, а яка плановою, оскільки договір діє до 2028 року. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14.07.2015 року, в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 30 від 31.01.2008 року в сумі 160793,13 грн. станом на 30.06.2014 року відмовлено (Т. 1, а.с. 166, 169). У справі, яка розглядається, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.02.2017 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду (рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.10.2014 року), постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (Т. 1, а.с. 176). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2017 року ухвалу суду першої інстанції від 23.02.2017 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення відсотків та пені за кредитним договором, за період з 1.07. 2014 року по 22.03.2016 року скасовано та в цій частині справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т. 1, а.с. 239). Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень статтей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду встановлено, що товариством не доведено факту отримання права вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки, то суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь товариства заборгованості по відсоткам та пені за кредитним договором за період з 1 липня 2014 року по 22 березня 2016 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed