Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, мотивуючи тим, що між сторонами 22 травня 2012 року було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 15 000 доларів США, що еквівалентно 177 000 грн., котрі зобов'язувався повернути до 1 вересня 2012 року. 1 вересня 2012 року між сторонами було укладено угоду про продовження строку дії договору позики до 5 жовтня 2012 року. Крім того, 11 жовтня 2012 року між сторонами укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 25 500 доларів США, що еквівалентно 300 900 грн., котрі зобов'язувався повернути у строк, зазначений у додаткових угодах. 12 жовтня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду про розподіл потенційного прибутку, п.п. 1 та 9 якої продовжено строк дії договору позики до 25 грудня 2012 року. Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернулася з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 22 травня 2012 року у розмірі 177 000 грн. та пеню відповідно до п. 3.1 договору у розмірі 64 605 грн.; суму боргу за договором позики від 11 жовтня 2012 року у розмірі 300 900 грн. та пеню відповідно до п. 3.1 договору у розмірі 109 825 грн. 50 коп. Вказана цивільна справа надійшла до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю 30 жовтня 2014 року. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечив щодо розгляду справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 15 000 доларів США, що еквівалентно 177 000 грн., котрі зобов'язувався повернути до 1 вересня 2012 року (а.с. 4-6). 1 вересня 2012 року між сторонами було укладено угоду про продовження строку дії договору позики до 5 жовтня 2012 року (а.с. 9). Крім того, 11 жовтня 2012 року між сторонами укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 25 500 доларів США, що еквівалентно 300 900 грн., котрі зобов'язувався повернути у строк, зазначений у додаткових угодах (а.с. 10-12). 12 жовтня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду про розподіл потенційного прибутку, п.п. 1 та 9 якої продовжено строк дії договору позики до 25 грудня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У визначений договором позики строк відповідач кошти позивачу не повернув. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 22 травня 2012 року у розмірі 177 000 грн. та за договором позики від 11 жовтня 2012 року у розмірі 300 900 грн. Крім того, відповідно до п. 3.1 вказаних договорів позики у випадку неповернення у вказаний у договорі строк грошових коштів, позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,1% від суми позики за кожен день прострочення до повного повернення суми позики, яка передбачена у п. 1.1 договору. Тому, суд дійшов висновку про задоволення позову і в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 64 605 грн. за договором позики від 22 травня 2012 року за весь період прострочення, тобто з 6 жовтня 2012 року по 6 жовтня 2013 року та пені у розмірі 109 828 грн. 50 коп. за договором позики від 11 жовтня 2012 року за весь період прострочення, тобто з 26 грудня 2012 року по 26 грудня 2013 року відповідно до розрахунку позивача, зазначеному у позові. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 654 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved