Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 2 500 грн. до закінчення нею навчання. Свій позов мотивує тим, що вона є студенткою 4 курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту екологічної безпеки НАУ, проживає в гуртожитку і потребує матеріальної підтримки. Позивач зазначає, що після її повноліття батько добровільно сплачував аліменти до 2018 року, а з січня 2018 року припинив надавати будь-яку допомогу. Оскільки, вона має скрутне матеріальне становище, так як не може працювати у звязку з навчанням на денній формі, а відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 03 вересня 2018 року позивачем було подано заяву про внесення змін до підстав позовної заяви разом із зміненою позовною заявою, в якій позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її навчання у розмірі 2500 грн. та понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3900 грн. Так, протокольною ухвалою суду від 24 вересня 2018 року вищевказана заява була прийнята до розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити зазначила, що проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення\~позивача, вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON], [INFO] є батьком позивачки [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія I-БК № 489127. (а.с.8) За ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з наданої позивачем довідки № 1249 від 07 вересня 2018 року, виданої Вищим навчальним закладом «Київський авіаційний університет» [PERSON] є студенткою 1 курсу, денної форми навчання інституту (Факультету) екологічної безпеки Національного авіаційного університету IV рівня акредитації, термін її навчання за освітнім степенем магістр з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2020 рік. Наказ про зарахування на навчання № 1870/ст від 14 серпня 2018 року. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у статті 182 цього Кодексу Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як встановлено\~в судовому\~засіданні відповідач\~матеріальної допомоги\~на утримання\~повнолітньої доньки,\~що продовжує\~навчання не\~надає,\~хоча може,\~оскільки є\~людиною працездатного\~віку,\~а тому зобовязаний надавати матеріальну допомогу доньці на її навчання до закінчення навчання. Між тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 2500 грн. є не обґрунтованим, оскільки стороною позивача не наведено та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати в зазначеному розмірі допомогу, а тому суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, з дня подачі позову до суду та до закінчення [PERSON] навчання у Вищому навчальному закладі «Національний авіаційний університет», а саме по 28 лютого 2020 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 04.06.2018 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.06.2018 року. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми понесених витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на правову допомогу позивач надала Квитанцію до прибуткового касового ордера № 36 від 01 вересня 2018 року на суму 3900,00 гривень, видану адвокатом [PERSON]. Між тим,\~підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу,\~надану адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивачем на підтвердження вимоги про стягнення витрат повязаних з наданням правничої допомоги не надала суду доказів виконаних адвокатом [PERSON] робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, доказів які б свідчили про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі. Більш того, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 01 вересня 2018 року в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом сплати [PERSON] адвокату [PERSON] 3900,00 грн., як суми за надану правничу допомогу у вказаній справі, а тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача вказаної суми. Між тим, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: partial