Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

у червні 2015 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2014 року між ним та відповідачем укладено договір - заяву № 331832\\30414\\370 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 370 днів в національній валюті (Договір - 1), за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 2000 грн. у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 12.03.2015 року (включно) зі сплатою банком по 11.02.2015 року 22,00 % річних, з 12.02.2015 року 30 % річних. В подальшому він ще поклав на даний депозит грошові кошти у розмірі 1400 грн., що підтверджено випискою по особовому рахунку по договору -1 за період часу із 02.04.2014 по 02.04.2014. 12.03.2014 між ним та відповідачем укладено договір - заяву № 331832\\33874\\370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» на 370 днів в іноземній валюті (Договір -2), за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 140 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 17.03.2015 року (включно) зі сплатою банком по 16.02.2015 року 11,10 % річних, з 17.02.2015 року 19,10 % річних. Також ним збільшено даний депозит ще на 200 доларів США, про що мається квитанція № 264 від 14.04.2014 року. 12.03.2014 між ним та відповідачем укладено договір - заяву № 331832\\14282\\370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті (Договір -3), за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 180 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 17.02.2015 року (включно) зі сплатою банком 11,50 % річних. На даний час згідно виписки по особовому рахунку по договору -3 за період часу із 19.03.2015 по 19.03.2015 знаходиться сума коштів у розмірі 182 долари США ( 2 долара США нараховані відсотки). Однак, по закінченню строку дії даних договорів на його неодноразові вимоги відповідач не повернув йому суми вкладених депозитів з відповідними відсотками. Окрім цього, позивач просить стягнути на його користь додатково проценти за користування Договором -1 у розмірі 293,42 грн.; за користування Договором - 2 у розмірі 19,07 доларів США; за користування Договором -3 у розмірі 7,62 доларів США за час користування відповідачем належними йому коштами за час прострочки. Внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань відповідачем він 24.03.2015 зобов'язаний був укласти із АТ «УкрСиббанк» кредитний договір на суму 6090 грн. сплатив 3050 грн. відсотків, які вважає матеріальними збитками. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь із відповідача суму заборгованості за Договором -1 у розмірі 3400 грн., відсотки за користування кредитом за Договором -1 в розмірі 293, 42 грн., 3 % річних в розмірі 29, 34 грн., інфляційні нарахування у розмірі 918 грн.; суму заборгованості за Договором -2 у розмірі 340 доларів США, відсотки за користування кредитом за Договором -2 в розмірі 19, 07 грн.; суму заборгованості за Договором -3 у розмірі 182 долара США, відсотки за користування кредитом за Договором -3 в розмірі 7,62 грн., матеріальні збитки у розмірі 3050 грн., а також спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 07.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір - заяву № 331832\\30414\\370 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 370 днів в національній валюті (Договір - 1), за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 2000 грн. у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 12.03.2015 року (включно) зі сплатою банком по 11.02.2015 року 22,00 % річних, з 12.02.2015 року 30 % річних. (а.с.5). В подальшому позивач поклав на даний депозит грошові кошти у розмірі 1400 грн., що підтверджено випискою по особовому рахунку по договору -1 за період часу із 02.04.2014 по 02.04.2014. (а.с. 16). 12.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір - заяву № 331832\\33874\\370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8-го Березня» на 370 днів в іноземній валюті (Договір -2), за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 140 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 17.03.2015 року (включно) зі сплатою банком по 16.02.2015 року 11,10 % річних, з 17.02.2015 року 19,10 % річних.(а.с.11). Також ним збільшено депозит на суму 200 доларів США, про що мається квитанція № 264 від 14.04.2014 року. (а.с.8). 12.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір - заяву № 331832\\14282\\370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті (Договір -3), за умовами якого передано банку грошові кошти у сумі 180 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 17.02.2015 року (включно) зі сплатою банком 11,50 % річних.(а.с.14). На даний час згідно виписки по особовому рахунку по Договору -3 за період часу із 19.03.2015 по 19.03.2015 знаходиться сума коштів у розмірі 182 долари США, з яких 180 доларів США сума депозиту, 2 долара США сума нарахованих відсотків. (а.с. 15). Позивачем надано заяви, адресовані до відповідача з вимогою повернути суму депозиту у зв'язку із закінченням строку договору, нам які відповідач не відреагував. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без визначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За вимогами ч. 2 ст. 1060 ЦК України - за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Таким чином, судом встановлено, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належним їм майном, зокрема, в даному випадку, грошовими коштами у вигляді депозитів, а отже існують правові підстави для стягнення із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача суми неповернутих депозитних вкладів за Договором - 1 у розмірі 3400 грн., за Договором -2 у розмірі 340 доларів США, за договором Договором - 3 у розмірі 180 доларів США та нарахованих процентів у розмірі 2 доларів США. Окрім цього, суд приймає наведений розрахунок позивачем щодо суми процентів, які підлягають додатковому стягненню за вказаними вище договорами, а саме за час користування депозитами в період в період прострочки, а тому вимога позивача в частині стягнення процентів за Договором - 1 у розмірі 293, 42 грн.; процентів за Договором -2 у розмірі 19,07 доларів США та процентів за Договором -3 у розмірі 7,62 доларів США підлягають до виконання. Ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки за результатами розгляди справи встановлено, що банк порушив взяте на себе за договором грошове зобов'язання, а тому він повинен нести передбачену ст.625 ЦК України відповідальність. Таким чином 3 % річних від суми заборгованості Договором -1 за період із 13.03.2015 по 10.06.2015 становлять 29, 34 грн. 3400/100*3/365*105 =29, 34 грн. З урахуванням індексу інфляції: (березень 2015 року - 110,8 %; квітень 2015 року - 114 %; травень 2015 року - 102, 2 %,) = 918 грн. За результатами розгляду справи суд приходить до висновку визнати необґрунтованою позовну вимогу в частині стягнення із відповідача матеріальних збитків у розмірі 3050 грн. у вигляді процентів за користування кредитом, укладеним ним 24.03.3015 року із АТ «УкрСиббанк». Матеріальні збитки - це втрати, яких юридична та/або фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа здійснила або повинна здійснити для відновлення свого порушеного права. В силу ст. 60 ЦПК України у судовому засіданні позивач не навів переконливих доводів того, що отримання ним кредиту в АТ «УкрСиббанк» було пов'язано із невиконанням договірних зобов'язань відповідачем. При чому отримати даний кредит є виключним правом позивача, який на власний розсуд із кредитодавцем узгоджував умови отримання такого кредиту, виходячи із розміру кредитних коштів, процентів тощо. А тому в даному випадку це не є матеріальними збитками, а отже відповідач не зобов'язаний сплачувати за позивача проценти у розмірі 3050 грн. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Одночасно, виходячи із положень п.5 ч.4 Закону України «Про споживчий кредит» право споживача на відшкодування моральної шкоди можливе у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. В судовому засіданні позивач не довів факт спричинення йому моральної шкоду та з урахуванням п.4 ч. 4 Закону України «Про споживчий кредит» вимога щодо стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. до задоволення не підлягає. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, за курсом встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.07.2015 1 долар США відповідає 21,01 грн. Таким чином,судом встановлено, що загальна сума заборгованості за договором 2, договором - 3 у іноземній валюті становлять 522 долара США (182 + 340), що в еквіваленті до національної грошової одиниці складає 10967, 22 грн., на день ухвалення рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial