Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 09.06.2020 року вона уклала з ФОП [PERSON] договір виконання робіт № КК-ЕК-00386-R, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виготовити та передати їй у власність внутрішнє оздоблення балкону з ПВХ-конструкцій у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем у строки визначені договором не забезпечено виготовлення виробу та його встановлення, [PERSON] просить суд розірвати договір виконання робіт № КК-ЕК-00386-R від 09.06.2020 року, укладений між нею та ФОП [PERSON] , стягнути з ФОП [PERSON] на її користь 1 100 грн. сплаченого нею авансу за вказаним договором, 4 000 грн. в рахунок доплати уповноваженим особам за договором та 50 000 грн. компенсації моральної шкоди. [PERSON] у судове засідання не прибула, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 09.06.2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір № КК-ЕК-00386-R, відповідно до п.п. 1, 2 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (далі вироби) за розцінками виконавця, а замовник зобов`язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору (а.с. 21-23). Зі змісту п. 2 договору вбачається, що вартість метало пластикових виробів складає 21 494 грн. 00 коп., завдаток становить 1 100 грн. 00 коп. 09.06.2020 року [PERSON] здійснила ФОП [PERSON] передплату за договором у розмірі 1 100 грн. 00 коп., що підтверджується гарантійним талоном (а.с. 26). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу ; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку, встановленому договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що ФОП [PERSON] умов укладеного з позивачкою договору щодо виготовлення ПВХ конструкцій не виконав, до роботи не приступив, суд дійшов до висновку про розірвання спірного договору зі стягненням з відповідача на користь позивачки авансу у сумі 1 100 грн. 00 коп. Вимоги позову [PERSON] про стягнення з ФОП [PERSON] 4 000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають, оскільки згідно банківської квитанції від 18.08.2020 року указана сума перерахована на ім`я [PERSON] , а доказів того, що цей платіж здійснено в рахунок укладеного з ФОП [PERSON] договору, позивачкою у порушення вимог ст.ст. 13 та 81 ЦПК України суду не надано. Таким чином, [PERSON] не позбавлена можливості звернутися до суду в загальному порядку про стягнення цієї суми саме з [PERSON] , як безпідставно набутих грошових коштів. Крім того, згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що при розгляді справи [PERSON] не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй моральної шкоди, причинного зв`язку між такою шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст.ст. 13 та 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення її позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial