Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «БЕЙТУЛМАЛ КЕПІТАЛ ГРУП» про стягнення середнього заробітку за час затримки, мотивуючи тим, що з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року позивач працювала у відповідача на посаді керівника департаменту з маркетингу та зв'язків. За період з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року позивачу була нарахована заробітна плата у розмірі 160 000 грн., яка у день звільнення не була виплачена. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 року з відповідача на користь позивача вказана заборгованість була стягнута. Оскільки по даний час відповідач фактично не виплатив заробітну плату позивачу, то позивач звернулась з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 680 000 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. З 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року позивач [PERSON] працювала у відповідача ТОВ «БЕЙТУЛМАЛ КЕПІТАЛ ГРУП» на посаді керівника департаменту з маркетингу та зв'язків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 7 листопада 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 160 000 грн. за період з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року. Разом з тим, рішення суду по даний час не виконане. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Рішенням суду від 7 листопада 2013 року визначена середньомісячна заробітна плата позивача у 40 000 грн. З урахуванням того, що товариство не провело з позивачем повний розрахунок в день звільнення, то відповідно до умов ст. 117 КЗпП України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток з дня звільнення - 1 січня 2013 року по день фактичного розрахунку - 31 травня 2014 року, що становить 680 000 грн. Оскільки при пред'явленні позову до суду позивач була звільнена від оплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України його слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved