Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У травні 2019 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14.07.2009 [PERSON] видано державний акт на право власності серія ЯЗ №341958 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1720 га, за кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, що розташована у [ADDRESS] області [ADDRESS] Києво-Святошинський район, [ADDRESS] . Даний акт зареєстровано 14 січня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №911094700155. У подальшому\~було здійснено\~поділ земельної\~ділянки із\~кадастровим номером\~3222484001:01:018:0017\~площею 0,1720\~га на\~дві земельні\~ділянки:\~1)\~земельну ділянку\~площею 0,0788\~га з\~цільовим призначенням\~для ведення\~особистого селянського\~господарства за\~кадастровим номером3222484001:01:018:0031, на яку [PERSON] на підставі\~рішення Крюківщинської\~сільської ради\~28\~сесії 5\~скликання від\~14.07.2009 було видано державний акт на право власності серія ЯМ №505409. Даний акт зареєстровано 22 жовтня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №322240001007961; 2) земельну ділянку площею 0,0932 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 3222484001:01 [NUMBER] 018 [NUMBER] 0032, на яку [PERSON] на підставі\~рішення Крюківщинської\~сільської ради\~15\~сесії 6\~скликання №10/20\~від 11.05.\~2012\~року було видано державний акт на право власності серія ЯМ №505408. Даний акт зареєстровано 22 жовтня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №32224000100 7962. Водночас,\~опрацюванням зазначених\~документів установлено,\~що рішення\~Крюківщинської сільської\~ради 28\~сесії 5\~скликавша від\~14.07.,2009\~та рішення\~Крюківщинської сільської\~ради15\~сесії 6\~скликання №10/20\~від 11.05.\~2012\~року прийняті з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, внаслідок чого повинні бути визнані недійсними оскільки Крюківщинська сільсва рада фактично розпорядилась землями лісового фонду, що не перебували в її віданні, не маючи жодних повноважень для такого розпорядження в порушення приписів Земельного та Лісового кодексу України. З огляду на викладене, відведення рішенням Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14.07.2009 та рішенням Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання №10/20 від 11.05.2012 у приватну власність земельних ділянок для цілей, не пов`язаних з веденням лісового господарства, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель лісогосподарського призначення вимогам ст.ст. 56, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 16 Лісового кодексу України. Також вищеназваними рішенням Крюківщинської сільської ради про передачу у власність земельної ділянки порушено порядок зміни цільового призначення земель. Із листа № 04-48/2557 від 21.11.2018 Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства вбачається, що на момент прийняття оспорюваного рішення згода на зміну цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0017, 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032 не надавалась. Дії «Київське лісове господарство» також повідомило листом №02- 02/231 від 19.03.2019, що погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок із вказаними кадастровими номерами не надавало. Таким чином, Крюківщинською сільською радою передано у власність спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення без погодження відповідного державного органу лісового господарства та без попереднього прийняття відповідного рішення. Порушення порядку зміни цільового призначення земель відповідно до п.п. а, б ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Так, підставою виникнення всіх позовних вимог є незаконне відведення у власність громадянці на підставі рішень Крюківщинської сільської ради земель лісогосподарського призначення загальною площею 0,1720 га під виглядом земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; та земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, підставою пред`явлення всіх позовних вимог є незаконні дії одного відповідача - Крюківщинської сільської ради, предмет спору являє, собою земельні ділянки лісогосподарського призначення, спірні рішенні Крюківщинської сільської ради прийняті 14.07.2009 та 11.05.2012, державна реєстрація актів на право власності на спірні земельні ділянки здійснені - Управлінням Держкомзему у Києве-Святошинському районі Київської області. ДП «Київське лісове господарство», яке відповідно до матеріалів лісовпорядкування є постійним користувачем земельної ділянки, за рахунок земель якого надано у власність громадянину [PERSON] спірні земельні ділянки, про факт порушення інтересів держави внаслідок видачі Крюківщинською сільською радою оспорюваних рішень відомо не було, оскільки вони приймались без участі вказаного державного підприємства. Органами державного контролю своєчасно ці порушення не виявлено. Про наявні порушення вимог закону, інтересів держави та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2017 році під час здійснення представницької діяльності за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, місцевого самоврядування установ та організацій отриманої під час здійснення представницької діяльності, а саме: Публічної кадастрової карти, ДП «Київське лісове господарство», ВО «Укрдержліспроект», Київське обласне та по м Києву Управління лісового та мисливського господарства, відділу Дєржгеокадастру у Києзо- Святошинському районі Київської області що є об`єктивними обставинами, пов`язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства та інтересів держави. Зокрема, лише після опрацювання інформації вищевказаних підприємств та Публічної кадастрової карти, співставлений \~ \~ \~ \~право встановлюючих документів на спірну земельну ділянку та землевпорядної документації щодо відведення спірної земельної ділянки загальною площею 0,1720 га виявилось можливим встановити, що спірна територія відноситься до земель лісогосподарського призначеная ДП «Київське лісове господарство». Таким чином, рішенням Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14.07.2009 яким затверджено технічну документацію по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0788 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 громадянці [PERSON] , а також рішення Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання №10/20 від 11.05.2012 яким затверджено технічку документацію по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0932 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 громадянці [PERSON] можливо отримати лише на підставі рішення суду. Тому на підставі вищевказаного просили суд визнати незаконним та скасувати рішення Крюківщинської сільської ради: від 14.07.2009 про відведення [PERSON] земельних ділянок площею 0,1720 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0017 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у [ADDRESS] та площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у [ADDRESS] області [ADDRESS] -Святошинський [ADDRESS] ; від 11,05.2012 №10/20 про відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,0932 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати недійсними державні акти: серія ЯМ [NUMBER] 505409 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; серія ЯМ №505408 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0932 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 0,0788 га за кадастровим номером' 3222484001:01:018:0031 та земельну ділянку прощею 0,0932 га з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032, які розташовані в адміністративних межах Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м, Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача 35216008015641. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.05.2019 р. справу № 369/5622/17 було передано на розгляд судді Медведського М.Д. Ухвалою суду від 29.05.2019 р. відкрито провадження у справі № 369/5622/19. 24.06. 2019 року від відповідача Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надійшла заяву про застосування строку позовної давності та просили суд застосувати суд строк спливу позовної давності . 24.06.2018 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кріпака А.П., в якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. 08.07.2019 р. на адресу суду від першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшла відповідь на відзив представника відповідача, в якому просили суд позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання з`явилися: прокурор Києво-Святошинської місцевої поокуратури Київської області Вакуленко М.Г., представник відповідача Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Ломінський Є.Л. Представник ДП Київського лісового господарства, Київського обласного\~по м.\~Києву управління\~лісового та\~мисливського господарства,\~відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, процесуальним правом на подання письмових заяв по суті справи не скористалися. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] . заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні, зокрема з підстав пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, під час прийняття рішення у справі суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14.07.2009 [PERSON] видано державний акт на право власності серія ЯЗ №341958 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1720 га, за кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, що розташована у [ADDRESS] -Святошинський [ADDRESS] . Оскаржуваним рішенням Крюківщинська сільська рада затвердила проект землеустрою для видачі державного акта на право власності на землю і безоплатно передала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1720 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на землю. Даний акт зареєстровано 14 січня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №911094700155. У подальшому було здійснено поділ земельної ділянки із кадастровим номером 3222484001:01:018:0017 площею 0,1720 га на дві земельні ділянки: 1) земельну ділянку площею 0,0788 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031, на яку [PERSON] на підставі\~рішення Крюківщинської\~сільської ради\~28\~сесії 5\~скликання від\~14.07.2009 було видано державний акт на право власності серія ЯМ №505409. Даний акт зареєстровано 22 жовтня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №322240001007961; 2) земельну ділянку площею 0,0932 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 3222484001:01 [NUMBER] 018 [NUMBER] 0032, на яку [PERSON] на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання №10/20 від 11.05. 2012 року було видано державний акт на право власності серія ЯМ №505408. Даний акт зареєстровано 22 жовтня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №32224000100 7962. Відповідно до положень\~статті 41 Конституції України\~та\~статті 321 ЦК України\~право власності набувається в порядку, визначеному законом та право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини, що виникають зокрема, при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами в т.ч. про ліси якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів. Відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До лісового фонду України не належать: зелені насадження в межах населених пунктів (парки, сади, сквери, бульвари тощо), які не віднесені в установленому порядку до лісів; окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. Факт часткового віднесення спірних земельних ділянок, з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу. Окрім того, за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 20.12.2018 №599 спірні земельні ділянки, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року, частково відносяться до кварталу 1 виділу 3 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство», а відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року спірні земельні ділянки частково відносяться до кварталу 1 виділу 18 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство». Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-733 від 18.09.2017 спірні земельні ділянки частково накладаються на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 1, виділ 3 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство), яка. перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме планом лісонасаджень, картою-схемою розподілу території лісгоспу. Крім того, згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/817 від 17.10.2018 спірна земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку в кварталі 1 Васильківського лісництва постійним користувачем якої є ДП «Київське лісове господарство», а межі та площа кварталу 1 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року відповідає межам та площі згідно матеріалів лісовпорядкування за 2004 рік. ДП «Київське лісове господарство», як постійний користувач спірної земельної ділянки згідно листа № 02-02/231 від 19.03.2019 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення, згоду на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0017, 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032 не надавало. Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства згідно листа № 04-48/2557 від 21.11.18 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення погодження на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0017, 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032. Таким чином, надана у приватну власність спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, яка в подальшому була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032, мала часткове лісогосподарське призначення та після її надання у власність з Державного лісового фонду своє цільове призначення частково не змінила. Водночас, земельні ділянки, які рішенням Крюківщииської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14.07.2009 та рішенням Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання №10/29 від 11.05.2012 надані у власність [PERSON] , частково відносились до земель лісогосподарського призначення державної власності та частково перебували у постійному користуванні Державного підприємства «Київське лісове господарство», що підтверджується планово- картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України. В позовній заяві перший заступник прокурора зазначає, що спірна земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення, яка, на момент видачі оскаржуваного рішення, перебувала в постійному користуванні державного підприємства. Однак, такі твердження прокурора не відповідають дійсності, оскільки за відомостями плано-картографічного лісовпорядкування та інформацією ДП «Київського лісового господарства» лише частина земельних ділянок з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032 накладається на землі лісового фонду. В той же час, прокурором не надано доказів того, в якій\~саме частині земельні ділянки накладаються на землі лісогосподарського призначення. Клопотань про призначення експертиз суду не заявлялось, а суд не володіє необхідними технічними знаннями для визначення частки земельної ділянки третьої особи, що накладається на землі лісогосподарьсокго призначення. Ураховуючи все вище наведене, позовна вимога, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Прийняте Крюківщинською сільською радою (як суб`єктом владних повноважень) рішення про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки є - нормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішень Крюківщинської сільської ради від 14.07.2009 року про відведення спірних земельних ділянок [PERSON] , від 11.05.2012 року № 10/20 про відедення земельної ділянки [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення. Також в позовній заяві прокурор в позовній заяві просив витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 та земельну ділянку прощею 0,0932 га з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032, які розташовані в адміністративних межах Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень частини першої\~статті 388 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій\~статті 388 ЦК України. Згідно ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. ДП «Київське лісове господарство», яке відповідно до матеріалів лісовпорядкування є постійним користувачем земельної ділянки, за рахунок земель якого частково надано у власність громадянину [PERSON] спірні земельні ділянки, не має права на витребування земельної ділянки площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 та земельної ділянки прощею 0,0932 га з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032, власником яких є [PERSON] , оскільки землі лісогосподарського призначення, власником яких є позивач, є лише частиною земельних ділянок [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги про витребування земельних ділянок на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що позивач є законним власником земельної ділянки площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 та земельної ділянки прощею 0,0932 га з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 вцілому, а не окремої їх частини. Стосовно позовних вимог про визнання недійсними державного акту серія ЯМ № 505409 на право власності [PERSON] за земельну ділянку площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 та державного акту серія ЯМ № 505408 на право власності [PERSON] на земельну ділянку прощею 0,0932 га з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 суд зазначає наступне. Прокурор звернувся до суду з позовом діючи в інтересах ДП «Київське лісове господарство» та Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, обгрунтовуючи порушенням прав вказаних позивачі. Так, судом встановлено, що факт віднесення спірних земельних ділянок, з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДГ1 «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу. Разом з тим, під час розгляду справи в суді представник відповідача Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кріпак А.П. подав заяву про застосування позовної давності. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі\~статтею 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). І в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідалася або могла довідатися особа, право якої порушене, чи прокурор, уповноважений звернутися до суду в інтересах держави за захистом такого права, якщо прокурор довідався чи міг довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, раніше, ніж особа, право якої порушене. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої\~статті 261 ЦК України\~при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зроблено висновок, що у разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження 14-132цс18) зазначено, що на вимоги про витребування майна поширюється припис\~статті 257 ЦК України\~щодо загальної позовної давності, оскільки органи державної влади чи місцевого самоврядування мають нести ризик спливу позовної давності для оскарження виданих ними правових актів, а реалізація права на їх оскарження не має ставити під сумнів стабільність цивільного обороту. За змістом статей\~256,\~261\~і\~267 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Отже, позовні вимоги про визнання недійсними\~державного акту\~серія ЯМ\~№ 505409\~на право\~власності [PERSON] \~за земельну\~ділянку площею\~0,0788\~га за\~кадастровим номером\~3222484001:01:018:0031\~та державного\~акту серія\~ЯМ №\~505408\~на право\~власності [PERSON] \~на земельну\~ділянку прощею\~0,0932\~га з\~кадастровим номером\~3222484001:01:018:0032\~є обґрунтованими,\~оскільки порушують\~права позивачів,\~однак,не підлягають до задоволення з підстав спливу трирічного строку позовної давності, оскільки судом встановлено, що позивачам було відомо про порушення їх прав, щомайменше з 2015 року, оскільки Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року відповідно до вимог Лісового кодексу було встановлено накладання спірних земельних ділянок на землі лісового фонду. Листом від 03.04.2019 року № 02-02/284 ДП «Київське лісове господарство» повідомила, що позови про повернення спірних земельних ділянок до суду не подавались у зв`язку з відсутністю цільових грошових коштів на судові витрати. Суд зауважує, що відсутність у позивачів грошових коштів на сплати судового збору не може бути поважною підставою пропуску строку позовної давності, оскільки позивачі не були позбавлені права звернутись до суду з позовом та обґрунтованим клопотанням про відстрочення або звільнення від сплати судового збору у відповідності до приписів ЗУ «Про судовий збір». Інші види судових витрат, окрім судового збору, не є обов`зковими згідно чинного законодавства для звернення до суду. Підстави для стягнення з відповідачів судового збору відсутні, так як у задоволенні позовних вимог прокурору відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed