Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ФОП [PERSON], третя особа: дирекція магазину «Абсолют» № 4 про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заробітної плати та коштів у звязку з втратою майна. В обґрунтування позову вказує, що з 27.07.2016 року по 28.07.2016 року стажувалася в магазині «Абсолют» № 4 по вул. Горького, 4 в м. Черкаси, а 29.07.2016 року роботодавець ФОП [PERSON] допустив її до роботи в якості продавця. З того часу вона пропрацювала в магазині повні 12-ти годинні робочі дні, а саме 3, 4, 5, 9, 10, 11, 16, 17, 21 та 22 серпня 2016 року. 22.08.2016 року після отримання заробітної плати в сумі 289 грн. за робочі дні, відповідно 29 та 30 липня 2016 року, вона написала заяву про звільнення її з посади продавця на імя ФОП [PERSON], яку прийняв начальник охорони магазину «Абсолют», та вимогою виплатити всю заробітну плату за відпрацьовані дні і зробити запис в трудову книжку. Однак в усній формі їй було відмовлено в цьому, хоча при допуску до роботи роботодавець ФОП [PERSON] обіцяв оформити її належним чином після виходу з відпустки працівника відділу кадрової роботи. Вважає, що роботодавець ФОП [PERSON] в порушення ст. 24 КЗпП допустив її до роботи без письмового наказу чи розпорядження про укладення трудового договору, але трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Вказує, що їх допуск до роботи підтверджується свідчення працівників магазину та іншими доказами. В звязку з тим, що вона пропрацювала в магазині «Абсолют» № 4 в серпні 2016 року повних десять робочих днів по дванадцять годин в день та не отримувала заробітної плати, не виплачена їй заробітна плата, з урахуванням уточнених позовних вимог, становить 3000 грн., як це було вказано в оголошенні, яке було розміщене на дверях магазину і яку їй обіцяв новий директор [PERSON] Також вказує, що діями відповідача їй завдана матеріальна шкода, оскільки під час роботи в магазині «Абсолют» № 4 вона здала в ломбард ноутбук, однак в звязку з невиплатою їй заробітної плати вона не змогла вчасно сплатити необхідну суму та залишилася без можливості повернути цю цінну річ. Відсутність ноутбука створює величезні проблеми її дочці учениці девятого класу, яка без ноутбука не може нормально готувати домашні завдання, а вона (позивачка) не може придбати їй інший ноутбук, тому що в даний час не має роботи та не отримує соціальної допомоги, винаймає житло та має катастрофічне матеріальне становище. Це впливає негативно на її стосунки з дочкою, на їх здоровя та самопочуття. У всіх цих проблемах звинувачує дирекцію «Абсолюту». А тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати факт трудових відносин між нею [PERSON] та ФОП [PERSON] в липні-серпні 2016 року в магазині «Абсолют» № 4 по вул. Горького, 64/1 в м. Черкаси; стягнути з ФОП [PERSON] на її користь заробітну плату в розмірі 3000 грн. та 10746 грн. 71 коп. вартість, закладеного в ломбард, ноутбука. В судових засіданнях 27.04.2017 року, 22.05.2017 року, 20.07.2017 року, 01.08.2017 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити. В судове засідання 15.11.2017 року позивачка не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки. В судове засідання 15.11.2017 року представник відповідача [PERSON] не зявився, направивши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами. В судових засіданнях 27.04.2017 року, 22.05.2017 року, 20.07.2017 року та 01.08.2017 року представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що позивачка ніколи не перебувала в трудових відносинах з ФОП [PERSON] Останній не приймав її на роботу і не допускав до роботи. Також просив врахувати, що графік роботи персоналу магазину «Абсолют» № 4, на який посилається позивачка, є неналежним доказом, оскільки походження цього документу сумнівне. До того ж, оригінал такого документу судом не досліджувався, оскільки такого документу взагалі не існує. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON], пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 21 КЗпП України\~трудовий є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 28.12.2014 року до\~статті 24 КЗпП України\~були внесені суттєві зміни та виключена частина 4 вказаної статті яка передбачала, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Після внесених змін сама стаття передбачала, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, цим же Законом № 77-VIII від 28.12.2014 року виключено частину четверту ст. 24 КЗпП України, згідно якої трудовий договір вважався укладеним з моменту фактичного допущення до роботи. Аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що законодавцем взагалі не передбачено можливості укладення трудового договору шляхом фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, і відсутні законні підстави для встановлення відповідного факту перебування у трудових відносинах без укладення трудового договору. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] заяву про укладення з нею трудового договору відповідачу не подавала, наказ чи розпорядження відповідачем ФОП [PERSON] про прийняття останньої на роботу не видавався та відповідно не повідомлявся і центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. Вказані обставини не заперечувалися самою позивачкою [PERSON], яка в судовому засіданні пояснювала, що трудові відносини між нею та ФОП [PERSON] не оформлялися, і вона взагалі з [PERSON] не зустрічалася, оскільки всі питання щодо її працевлаштування вирішувалися [PERSON], який і допустив її до роботи. Допитані в судовому засіданні 20.07.2017 року свідки [PERSON] (касир), [PERSON] (головний бухгалтер), [PERSON] (діловод при відділі кадрів), [PERSON] (керівник служби безпеки охорони магазину по вул. Горького, 64/1) пояснили, що [PERSON] вони не знають і така ніколи не працювала в ФОП [PERSON] і заробітна плата їй відповідно і не нараховувалася. Допитаний в судовому засіданні 22.05.2017 року, за клопотанням позивачки, свідок [PERSON] пояснив, що йому лише відомо про те, що позивачка [PERSON] приходила до дирекції з претензіями щодо не проведення з нею розрахунку, однак до цього він її не бачив і про трудові відносини останньої з ФОП [PERSON] йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] хоч і пояснила, що вона бачила [PERSON] в магазині «Абсолют» № 4, але конкретизувати період роботи чи стажування останньої в даному магазині не змогла, пояснивши, що це було взимку 2016 року, тоді як з пояснень позивачки ці події мали місце в липні-серпні 2016 року. Також пояснила, що вона з останньою не спілкувалася і про її взаємовідносини із ФОП [PERSON] їй нічого не відомо. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки остання являється дочкою позивачки та є зацікавленою особою у даній справі, оскільки саме її ноутбук був зданий позивачкою у ломбард і в даній справі ставиться питання про стягнення з відповідача коштів за вказаний ноутбук. Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про перебування її в трудових відносинах з ФОП [PERSON] в період з 29.07.2016 року по 22.08.2016 року. Надану позивачкою ксерокопію графіку роботи персоналу магазину № 4 по вул. Горького, 64/1 суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні оригінал такого доказу не досліджувався так, як не був наданий сторонами для його дослідження. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. А тому, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходь до висновку про відмову в задоволенні позову позивачки [PERSON] про встановлення факту перебування в трудових відносинах з ФОП [PERSON] за відсутності належних, допустимих та переконливих доказів. Разом з тим, не підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача невиплаченої останній заробітної плати в сумі 3000 грн. та в частині стягнення коштів в розмірі 10746 грн. 71 коп. вартості, закладеного в ломбард, ноутбука, оскільки вони витікають із первісної вимоги, в задоволенні якої судом було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed