Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] , який до досягнення таким повноліття сплачував на нього аліменти на користь матері. На даний час позивач навчається на третьому курсі денного відділення Хмельницького політехнічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка», в зв`язку з чим потребує допомоги відповідача. Оскільки відповідач в добровільному порядку надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, так як працює в КП НМР ЖКО та інших аліментних зобов`язань немає, позивач, вказуючи на приписи норм права, які містяться ст.ст. 182, 183, 198-201 СК України, просить стягнути з [PERSON] на себе та на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позивач позов підтримав, відповідач такий визнав. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на третьому курсі денного відділення Хмельницького політехнічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка». Вказані обставини не оспорюються відповідачем та підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 травня 2001 року (арк. спр. 7) та довідки Хмельницького політехнічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» №20291 від 14 травня 2019 року (арк. спр. 10). Також з зазначеної вище довідки та договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг від 15 серпня 2016 року (арк. спр. 9) судом встановлено, що позивач навчається за кошти фізичних і юридичних осіб, період навчання становить з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 (арк. спр. 4). Згідно даних виконавчого листа, виданого Нетішинським міським судом Хмельницької області, з [PERSON] на сина [PERSON] стягувалися аліменти до 17 квітня 2019 року - до досягнення останнім повноліття (арк. спр. 8). Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку його утримувати у зв`язку з тим, що він продовжує навчання, звернувся до суду з даним позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главою 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - ухилення відповідача від виконання законодавчо визначеного обов`язку утримувати сина, який продовжує навчання і зв`язку з цим потребує допомоги, суд вважає, що порушене право останнього підлягає захисту. При цьому, суд враховує аргументи позивача з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо його утримання на період навчання та потребу останнього у такому утриманні, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, виходячи з вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, інших осіб на утриманні немає та те, що відповідач є здоровим. Тому, за вказаних обставин суд погоджується з розміром аліментів, який пропонується до стягнення позивачем, та вважає, що такий слід визначити в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 182, 198-201 СК України, та на які вірно посилається позивач у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 768 гривень 40 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. При цьому, судом враховується те, що позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved