Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

у червні 2015 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2014 року між ним та відповідачем укладено договір заяву № 331832\\270806\\5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті, за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 500 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 19.05.2015 року (включно) зі сплатою банком 11,50 % річних. Однак, по закінченню строку договору на його неодноразові вимоги відповідач не повернув йому суму депозиту та відповідні відсотки. У звязку із цим, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором заявою № 331832\\270806\\5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті у розмірі 500 доларів США депозит та 18 доларів США нараховані відсотки по ньому; 5,5 доларів США відсотки за користування кредитом за час прострочки ( 20.05.2015 по 08.07.2015); 1200 гривень розмір спричиненої моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 19.12.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір заяву № 331832\\270806\\5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті, за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 500 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 19.05.2015 року (включно) зі сплатою банком 11,50 % річних. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 20.05.2015 по 21.05.2015 вихідний залишок коштів становить 518 доларів США. Позивачем надано заяви, адресовані до відповідача з вимогою повернути суму депозиту у звязку із закінченням строку договору. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без визначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За вимогами ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобовязаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Таким чином, судом встановлено, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належним їм майном, зокрема, в даному випадку, грошовими коштами у вигляді депозиту, а отже існують правові підстави для стягнення із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача суми неповернутих депозитних вкладів у розмірі 500 доларів США та відсотків по ньому у розмірі 18 доларів США. Окрім цього, суд приймає наведений розрахунок позивачем щодо суми процентів, які підлягають додатковому стягненню за договором заявою № 331832\\270806\\5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті, а саме за час користування депозитом в період прострочки (20.05.2015 по 08.07.2015), а тому вимога позивача в частині стягнення процентів у розмірі 5, 5 доларів СШ підлягають до виконання. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Одночасно, виходячи із положень п.5 ч.4 Закону України «Про споживчий кредит» право споживача на відшкодування моральної шкоди можливе у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. В судовому засіданні позивач не довів факт спричинення йому моральної шкоду та з урахуванням п.4 ч. 4 Закону України «Про споживчий кредит» вимога щодо стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 1200 грн. до задоволення не підлягає. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, за курсом встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.07.2015 1 долар США відповідає 21,70 грн. Таким чином,судом встановлено, що загальна сума заборгованості за договором заявою № 331832\\270806\\5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті від 19.12.2014 року складає 523 долара США 50 центів, що в еквіваленті до національної грошової одиниці складає 11359, 95 грн., на день ухвалення рішення.

Outcome: partial