Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 р. цивільної справи за позовом ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» визначено Святошинському районному суду м. Києва (а.с. 2). Позивач, в обґрунтування позову посилається на те, що 28.04.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений договір № 1106133562/5 банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний», згідно якого позивач відкрив останньому рахунок, на який [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 6 235,00 грн. строком по 28.10.2013 р. Далі позивач зазначає, що 11.09.2015 р. отримав від Арбітражного суду Республіки Крим позовну заяву про стягнення заборгованості по договору банківського рахунку. Разом з даною заявою позивач отримав договір відступлення прав (вимог) № 171/443831-373560 від 15.05.2015р., згідно якого відповідачка [PERSON], яка відповідно до Свідоцтва про право на спадщину є спадкоємницею після смерті [PERSON] відступила свої права за договором банківського вкладу Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників». У зв`язку з цим Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» вважає себе новим кредитором за договором банківського вкладу та намагається стягнути з позивача 2 578,33 грн., що еквівалентно 9 741,96 російських рублів. Позивач вважає, що договір відступлення прав (вимог) № 171/443831-373560 від 15.05.2015р. є недійсним, оскільки п. 6.3 договору банківського вкладу передбачено, що відступлення відповідачем прав вимоги за цим договором можливе лише за наявності письмової згоди позивача. Просить визнати недійсним договір відступлення прав (вимог) № 171/443831-373560 від 15.05.2015р., укладений між [PERSON] та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників». Застосувати наслідки недійсності правочину, визнати [PERSON] кредитором за договором № 1106133562/5 банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний» від 28.04.2012р., укладений між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, в своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 55). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. В порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням представника позивача, судом була здійснена заміна неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON], яка, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину є спадкоємницею після смерті [PERSON] (а.с. 27-28). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, яка повідомлялась про час та місце слухання справи, шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті Святошинського районного суду м. Києва, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 28.04.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений договір № 1106133562/5 банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний», згідно якого позивач відкрив останньому рахунок, на який [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 6 235,00 грн. строком по 28.10.2013 р (а.с. 6-8). Судом встановлено, що 11.09.2015р. до Арбітражного суду Республіки Крим від Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» була подана позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості по договору банківського рахунку в сумі 49 711,12 російських рублів (а.с. 9-12). Встановлено, що АНО «Фонд захисту вкладників» обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що з [PERSON] , яка є представником [PERSON] по свідоцтву про право на спадщину був укладений договір відступлення прав (вимог) № 171/443831-373560 від 15.05.2015р. за яким остання відступила свої права за договором банківського вкладу Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» (а.с. 13-15). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, відповідно до п. 6.3 договору № 1106133562/5 від 28.04.2012 р. банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний», відступлення вкладником прав вимоги за цим договором можливе лише за наявності письмової згоди банку. В судовому засіданні не встановлено наявність письмової згоди ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на відступлення прав вимог за договором № 1106133562/5 від 28.04.2012 р. банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний», укладений з [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, враховуючи Постанову № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» та вимоги ст. 215 ЦК України, суд вбачає правові підстав для визнання Договору відступлення прав (вимог) № 171/443831-373560 від 15.05.2015р., укладений між [PERSON] та Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» недійсним. При цьому, суд не вбачає правових підстав, в порядку ст. 216 ЦК України застосування наслідків недійсності правочину та визнання [PERSON] кредитором за договором № 1106133562/5 банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний» від 28.04.2012р., укладений між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позивачем частково доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 215, 216, 526, 530, 536, 610-612, ЦК України та

Outcome: partial