Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

у червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Харковецької сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, вказуючи, що у серпні 2008 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,85 га. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін через свою правову необізнаність, не знаючи про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини та коли дізналася про право на спадщину, тривалий час не могла знайти документи, що підтверджують родинні в звязку з матірю. Нещодавно позивач звернулася в нотаріальну контору, де їй було рекомендовано звернутися до суду для продовження терміну подачі заяви про прийняття спадщини, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Треті особи звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) Н.М. народилася 1 вересня 1950 року, її матірю є [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власності земельна ділянка площею 2,850 га. 29 серпня 2008 року в с. Харківці Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Харковецької сільської ради на день смерті [PERSON], яка була зареєстрована та проживала [INFO] разом з онуком [PERSON], невісткою [PERSON], правнуками [PERSON] та [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], про що їй було надано відмову 17.06.15р., в звязку з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Веховного Суду україни від 30 травня 2008 року №7 « Про судову практику в справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з позову, поважною причиною пропуску строку позивач вказує юридичну необізнаність та незнаходження документів, які підтверджують родинні відносини, однак визнати дані обставини поважними суд вважає неможливим, оскільки ці причини не повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Судом не може бути визнаною поважною причину пропуску строку як юридична необізнаність, оскільки даних що вона складала якісь труднощі для спадкоємця немає. Документи, що підтверджують факт родинних відносин з матірю є первинними, в органах ДРАЦС не поновлювались, тому суд теж не може зважити і на дану обставину, як поважну та прийняти її до уваги. Таким чином, позивачем не додано доказів про поважність причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст. 1272 ЦК України, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Суд також вважає необхідним відмітити, що з моменту смерті матері до дня звернення позивача до суду пройшло майже 7 років, тому звернення позивача до суду з позовом про продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через значний проміжок часу не відповідає засадам розумності та справедливості. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення в звязку з безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed