Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У червні 2014 року до суду з позовом звернулись [PERSON], [PERSON], в якому просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] спричинену моральну шкоду в сумі 20 000 гривень, на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 08 березня 2013 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Мерседес - Бенц 300СЕ, н/з [NUMBER], під керуванням відповідача-2 [PERSON] В результаті ДПТ автомобілі зазнали механічних ушкоджень та позивач-1 [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано відповідача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам була спричинена моральна шкода. Так, позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода, яка виразилась в емоційному стресі, у відчутті дискомфорту, безпорадності, душевних хвилюваннях. [PERSON] отримала серйозні фізичні ушкодженнях, потребувала тривалого лікування, струс головного мозку викликає постійний головний біль, шум в вухах та головокружіння. У судовому засіданні позивачі та їх представники вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні не заперечував обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, проте не згоден з розміром моральної шкоди, яку позивачі просять стягнути з нього. Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013040730000998 від 08 березня 2013 року, закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 4-7). Згідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті скоєної [PERSON] ДТП позивачам були спричинені моральні збитки. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме: ч. 1 - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 1-4 частини другої статті 23 статті ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як убачається із позовної заяви вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачами обґрунтовувалися, зокрема, у перенесених [PERSON] нервового та емоційного стресах, оскільки його дружина [PERSON] зазнала серйозних травм, тривалий час перебувала на лікуванні, був пошкоджений його автомобіль, який був невід'ємною частиною повсякденного життя та безпосередньо пов'язаний з його роботою. Відчув дискомфорт, оскільки був порушений його звичний спосіб життя, його звички, значно погіршився стан здоров'я. Позивач [PERSON], у зв'язку з ДТП отримала серйозні фізичні ушкодження, згідно епікризу № 1028/256 встановлено діагноз: ЗЧМТ, тривалий час перебувала на лікуванні, у зв'язку з отриманою травмою відчуває постійний головний біль, шум в вухах, головокружіння. У зв'язку із відкритим кримінальним провадженням, змушена була постійно приймати участь у судово-медичних експертизах та дослідженнях, постійні хвилювання негативно вплинули на її звичний спосіб життя. Суд встановив, доводи позивача [PERSON] підтверджені у судовому засіданні та узгоджуються з матеріалами справи, а саме виписним епікризом № 1028/256 про перебування на лікуванні у неврологічному відділенні (а.с. 10), випискою з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 11). Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності, нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. На думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати моральним стражданням з урахуванням ступені і тривалості фізичних страждань, порушення нормального укладу життя та наданих доказів, тому позов у частині моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи зі співмірності вимог та наданих доказів. За змістом заявленого позову, цивільно-правовими наслідками скоєного [PERSON] адміністративного правопорушення є заподіяння позивачам моральної шкоди, яка виразилась в перенесенні моральних та фізичних страждань. Між цими наслідками та діями відповідача наявний прямий причинний зв'язок. Таким чином, враховуючи обставини справи, які свідчать про небажання [PERSON] в добровільному порядку відшкодовувати завдану позивачам моральну шкоду, ступінь вини відповідача, у судовому засіданні позов не визнав та доводи позивачів у судовому засіданні, та з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у розмірі 10 000 гривень, [PERSON] - 3 000 грн., що на думку суду буде співмірним до завданих страждань. Задовольняючи вимоги позивачів, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір та на користь позивачів судовий збір сплачений ними при зверненні з позовом до суду. Вирішуючи питання про задоволення вимог в частині понесених позивачами витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення з наступних підстав. Позивачі просили стягнути в відповідача на їхню користь витрати на правову допомогу за відпрацьовану годину часу, згідно до журналу судового засідання, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Таким чином, вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 548,10 грн. (за годину роботи згідно журналу судового засідання від 11.12.2014 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial