Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду до відповідача [PERSON] , в якому просив зобов`язати відповідача публічно вибачитись та стягнути з нього моральну шкоду у розмірі 6000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] , 01.06.2020 року під час розгляду позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ПДР України, надаючи пояснення в Мар`їнському районному суді Донецької області, в присутності головуючого судді [PERSON] та секретаря судового засідання [PERSON] , зневажливо, публічно та декілька разів невірно назвав прізвище позивача. Діями відповідача [PERSON] порушено право позивача на ім`я, принижено його честь та гідність, зокрема, як учасника бойових дій, завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює у 6000 гривень, вказаний розмір обумовлює вищезазначеними душевними стражданнями. На підставі викладеного, позивач просить зобов`язати відповідача публічно вибачитись та стягнути з нього моральну шкоду у розмірі 6000 гривень, завдану йому порушенням його особистих немайнових прав (а.с. 1-2). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.07.2020 року позов залишено без руху з метою надання відомостей позивачем про місце проживання чи перебування відповідача на території Мар`їнського району Донецької області. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.07.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.09.2020 року по цивільній справі, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. При розгляді справи позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема пояснив, що його позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону. Відповідач [PERSON] , 01.06.2020 року під час розгляду адміністративного позову про скасування постанови про накладення на позивача стягнення за порушення правил дорожнього руху за обставин, що мали місце 14.10.2019 року, надаючи пояснення в Мар`їнському районному суді Донецької області, будучи обізнаним про те, що позивач є учасником бойових дій, декілька разів, в присутності судді та секретаря судового засідання назвав його прізвище як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », чим зганьбив його честь та гідність, позбавив права на ім`я, і як наслідок спричинив йому моральну шкоду. Позивач правом на уточнення позовних вимог не скористався, відповідних клопотань про залучення третіх осіб, призначення відповідних експертиз в обґрунтування заявлених позовних вимог і, зокрема, розміру визначення моральної шкоди не заявляв, на задоволенні вимог заявлених у позові наполягав, про що зазначив в ході судового розгляду (а.с. 51, 57). При розгляді справи та у відзиві на позов відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та просив їх залишити без задоволення. Зокрема, пояснив, що він в ході розгляду адміністративного позову не мав на меті образити позивача, вибачився перед ним за неправильне зазначення його прізвища, фонові створення, в яких позивач почув початкові букви його прізвища сталося через використання відповідачем захисної маски, а також його фізіологічними особливостями (а.с. 57). Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Паспортом громадянина України, посвідченням учасника бойових дій № [NUMBER] встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , проживає в місті Курахове Мар`їнського району Донецької області та є учасником бойових дій (а.с. 3-4). Долученою до матеріалів справи декларацію з реєстру НАЗК за 2019 рік встановлено, що відповідач [PERSON] займає посаду поліцейського СРПП № 4 Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП Донецької області, його місце перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-21, 56). З копії відзиву на адміністративний позов, відповідачем надано заперечення щодо обставин накладення на позивача адміністративного стягнення при подіях 14.10.2019 року (а.с. 22). Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 року адміністративний позов [PERSON] до інспектора патрульної поліції Мар`їнського відділу поліції Менжинського Д.С., заінтересована особа - Мар`їнський ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено та рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.06.2020 року скасовано з підстав відсутності відомостей про технічний запис, за допомогою якого фіксувались події керування автомобілем марки ЗАЗ, р/н [NUMBER] позивачем 14.10.2019 року о 17:12 годині (а.с. 36-38). З дослідженого звукозапису судового засідання від 01.06.2020 року № 20200601-111015 (0,55 с - 0,58 с, 2,18 хв..- 2,26 хв.) по адміністративній справі № 237/5630/19 за позовом [PERSON] до поліцейського СРПП Менжинського Д.С. слідує, що відповідачем неправильно вимовлено прізвище позивача, за що відповідач вибачився перед позивачем [PERSON] (а.с. 47). І вказаному звукозапису кореспондує запис наданий позивачем, з якого з 23.26 хв. до 23.34 хв. відтворюються обставини неправильного зазначення прізвища позивача та вибачення у зв`язку із цим відповідачем [PERSON] , надані в ході судового розгляду вищезазначеної адміністративної справи (а.с. 4а). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1, 5 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 року встановлено неправомірність накладення адміністративного стягнення у відношенні позивача за порушення ПДР України при подіях, що мали місце 14.10.2019 року (а.с. 36-38), а обставин зневажливого ставлення відповідача [PERSON] до позивача [PERSON] , порушення його прав на ім`я, захист, честь та гідність, зокрема, в ході апеляційної перевірки, вказана постанова не містить, отже доказування обставин викладених у позові здійснюється на загальних підставах. Із змісту положень ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. За змістом вказаних норм, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Положеннями ст. ст. 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, й ділової репутації, які є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також ділової репутації. Між тим, положеннями ч. 1, 3 ст. 294 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на ім`я. Уразі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. Обґрунтовуючи позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації позивач послався на звукозапис судового засідання від 01.06.2020 року по адміністративній справі № 237/5630/19 (а.с. 47), в ході якого, відповідач надаючи пояснення в Мар`їнському районному суді Донецької області, в присутності головуючого судді та секретаря судового засідання, зневажливо, публічно та декілька разів невірно назвав прізвище позивача. Встановлено, що відповідач [PERSON] в ході розгляду адміністративного позову довільно перекрутив у своїх поясненнях прізвище позивача, вибачився за невірно вимовлене прізвище позивача, при цьому не мав на меті принизити його честь та гідність, а також ділову репутацію, позаяк такі дані обставини викладені у відзиві на позов з якого, зокрема, вбачається, що відповідачем правильно вказано прізвище позивача. В ході судового розгляду відповідач використовував захисну маску (а.с. 4а, 22, 28, 47), що не заперечується позивачем. До того ж досліджені судом докази, наявні в матеріалах цивільної справи не містять даних про доведення змісту висловлювань, тобто зневажливого зазначення прізвища, як на думку позивача, до відома третіх осіб чи особи (поширення). Отже, позивачем не доведено належними доказами, його порушене правона ім`я, приниження його честі та гідності, зокрема, як учасника бойових дій при розгляді адміністративного позову, як єдиною можливою підставою, що виразилась у неправильному зазначенні прізвища позивача для деліктної відповідальності відповідача. Встановивши, що прізвище позивача при розгляді адміністративного позову було перекручено (невірно вимовлено) відповідачем, вимог про його виправлення в порядку визначеному законом позивач не заявляв, а відповідач, в свою чергу, не мав мети принизити його честь, гідність та ділову репутацію. Перешкод у виді порушенні права на ім`я на переконання суду не встановлено, тому порушення особистих немайнових прав позивача не відбулось, та у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити за недоведеністю. Інших доказів які б могли вплинути на правильність висновків суду позивачем не надано. Разом із цим, позивачем обраний такий спосіб захисту його прав, як зобов`язання публічно вибачитись. Положеннями ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні гарантується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Таким чином, положення ст. 277 ЦК України не передбачають примусового вибачення, як способу судового захисту честі, гідності та ділової репутації. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а також є недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Обґрунтовуючи позовні вимоги у цій частині, [PERSON] посилається на обставини того, що суб`єктивна думка висловлена відповідачем призвела до образи позивача. Позивачем не доведено належними та допустимими в чому саме полягає спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, клопотань про призначення експертизи на предмет визначення розміру моральної шкоди не заявлено, а судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про захист честі. гідності та ділової репутації позивача, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Оскільки позивач [PERSON] з 08.07.2016 року є учасником бойових дій, та відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати, що підлягають стягненню з останнього, необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed