Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом про виділення в натурі об`єкту та припинення права спільної часткової власності на 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності та складається з 6 окремих квартир. Згідно технічної інвентаризації, проведеній БТІ 07.04.2021 року, встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-1-1, літ.А3-1, літ.А4-1, житлова прибудова літ.А2-1, прибудови літ.а-1, літ.а1-1, літ.а6-1, ганки літ.а2, літ.а4, літ.а5, усього загальною площею 522,0 кв.м, житловою площею 312,9 кв.м, гаражі літ.В-1, літ.Г-1, літ Д-1,\~ літ.М-1, літ. Т-1, сарай літ.Е-1, літ.Л-1, літ.К-1, огорожа№ 1,4. 8/100 часток належні [PERSON] складаються: частка житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-2, 1-3, санвузол 1-4, нежитлова прибудова літ.А1-1, ганок літ.а2, загально площею 47,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м. Сарай літ.М-1 переобладнаний у гараж, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 , не відноситься до самочинного будівництва. Крім неї, співвласниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] є: -20/100 часток [PERSON] ; \~\~ -8/50 часток [PERSON] ; -11/50 часток [PERSON] ; -8/50 часток [PERSON] ; \~\~ -9/50 часток [PERSON] . Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 07.04.2021 року, належна позивачці частка житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-2, 1-3, санвузол 1-4, нежитлова прибудова літ.А1-1, ганок літ.а2, загально площею 47,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м, сарай літ.М-1, які становлять 8/100 часток та відповідно за технічними показниками є відокремлені, має окремий вихід і може бути виділа в натурі. На даний час для позивача настала необхідність поділу в натурі належної їй частки житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з чим Позивач звернулася до суду. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.05.2021 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.06.2021 року судом було витребувано з Міського комунального підприємства «Маріупольське БТІ» правову та інвентарну справи на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з`явилися у судове засідання та заперечували проти позову, в обґрунтування своєї позиції вказували, що в результаті виділу позивачці її частки у відповідачів можуть змінитися їх розмір часток та виникне плутанина з документами та новою адресою, постане необхідність замінювати відповідачам свої правовстановлюючі документи на нові частки у спільній частковій власності. Будинок має спільний дах, фундамент та стіни та виділ є недоцільним. Також припустили, що в разі перебудови будинок може зруйнуватися, оскільки є старим. [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позову або заяв по суті справи до суду не направила. Представник Маріупольської міської ради не з`явився, направив до суду відзив у якому просив витребувати правову та інвентарну справу на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та після чого надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив прийняти рішення на розсуд суду. Неприбуття до суду одного із відповідачів не перешкоджає розгляду справи та винесення рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, в тому числі інвентарну та правову справу БТІ на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування частини житлового будинку від 31.05.2011, реєстровий номер 2069, зареєстрованого у МКП «Маріупольське БТІ» 25.07.2011 за № 16313154. Згідно технічної інвентаризації, проведеній БТІ 07.04.2021 року, встановлено, що на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-1-1, літ.А3-1, літ.А4-1, житлова прибудова літ.А2-1, прибудови літ.а-1, літ.а1-1, літ.а6-1, ганки літ.а2, літ.а4, літ.а5, усього загальною площею 522,0 кв.м, житловою площею 312,9 кв.м, гаражі літ.В-1, літ.Г-1, літ Д-1,\~ літ.М-1, літ. Т-1, сарай літ.Е-1, літ.Л-1, літ.К-1, огорожа№ 1,4. 8/100 часток належні [PERSON] складаються: частка житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-2, 1-3, санвузол 1-4, нежитлова прибудова літ.А1-1, ганок літ.а2, загально площею 47,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м. Сарай літ.М-1 переобладнаний у гараж, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 , не відноситься до самочинного будівництва. Крім неї, співвласниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] є: -20/100 часток [PERSON] ; \~\~ -8/50 часток [PERSON] ; -11/50 часток [PERSON] ; -8/50 часток [PERSON] ; \~\~ -9/50 часток [PERSON] . Із наявних в інвентарній справі правовстановлюючих документів вбачається, що за офіційними документами сторони є співвласниками одного одноповерхового будинку в різних частках, при цьому вказаний будинок складається з окремих квартир, які перебувають у власності та користуванні сторін. Крім того, із правової справи, витребуваної із БТІ на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 червня 2006 року (справа №2-1264/06) позовні вимоги [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволено. Та виділено [PERSON] в натурі 11/50 часток із домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили та було зареєстровано в БТІ 07.07.2006 року, про що міститься витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з часткою 1/1. Аналогічні відомості про виділ частки в натурі містяться в правовій справі на співвласника [PERSON] , згідно з якою [PERSON] на підставі акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 06.02.2008 року, рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2008 року отримала свідоцтво про право власності на торговий павільйон магазин, загальною площею 89,2 кв.м. (основна будівля А-1 з прибудовою А1-1) з часткою її права приватної власності 1/1 по [ADDRESS] . Право власності з часткою 1/1 зареєстровано в БТІ, про що 03.03.2008 року видано відповідний витяг. Отже із вказаних документів слідує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є співвласниками спільного часткового майна на домоволодіння по [ADDRESS] , оскільки виділили в натурі свою частку та припинили своє право спільної часткової власності, а тому їх права при виділенні частки позивачки в даному випадку порушуватися не будуть. Щодо можливості виділу частки домоволодіння позивачці в натурі, то згідно з висновком щодо технічної можливості\~ виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, наданого ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 07.04.2021 року належна позивачці частка житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-2, 1-3, санвузол 1-4, нежитлова прибудова літ.А1-1, ганок літ.а2, загально площею 47,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м, сарай літ.М-1, які становлять 8/100 часток та відповідно за технічними показниками є відокремлені, мають окремий вихід і можуть бути виділі в натурі. Більше того, згідно з наказом начальника головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 23.06.2021 року №299 об`єкту нерухомого майна житловому будинку (8/100 часток) за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , присвоєно нову адресу: [ADDRESS] . Присвоєння нової адреси частині домоволодіння (8/100 часток), яке належить позивачці, також підтверджується відповідним витягом із бази даних реєстру адрес Містобудівного кадастру міста Маріуполя від 23.06.2021 року. Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, за яким право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку , встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Також у відповідності до п. 7 зазначеної вище Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Верховним Судом України у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року викладено правову позицію, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання позивачкою достатніх належних та допустимих доказів, які свідчать про перебування в її власності окремої частки домоволодіння, яка складається з окремої частини будинку відділеного від частки відповідачів, якій присвоєно окрему адресу, має окремий вхід та вихід, та згідно з висновком техніка може бути виділена в натурі, а права відповідачів при цьому не порушуються, тому виділ частки [PERSON] може бути проведений за рішенням суду та позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, та за нею необхідно визнати право власності на 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається з частки житлового будинку літ.А-1, а саме, житлові кімнати 1-2, 1-3, санвузол 1-4, нежитлова прибудова літ. А1-1, ганок літ.а.2, загальною площею 47,8 кв.м, житловою площею 32,9 кв.м., як на окремий, виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна із часткою 1/1, припинивши право спільної часткової власності на відповідні 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved