Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У травні 2016 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Договору про фінансовий лізинг №00005509 від 27.07.2012 року, посилаючись на неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань за договором про фінансовий лізинг. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 27.07.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг №00005509, відповідно до якого Позивач зобов»язався передати у розпорядження відповідача [PERSON] об»єкт лізингу - транспортний засіб типу Audi Q7 3,0 TDI, шасі [NUMBER], 2012 року виробництва, двигун [NUMBER] строком на 60 місяців, а Відповідач зобов»язався прийняти Об»єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору №00005509 від 27.07.2012 року та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід»ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 90 158,97 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 31 555,64 доларів США. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором фінансового лізингу №00005509 укладеним 27.07.2012 року, передавши відповідачу предмет лізингу, що підтверджується актом прийому передачі лізингу у користування за договором №00005509 фінансового лізингу від 27.07.2012 року (а.с.27). Позивач зазначає, що починаючи з березня 2013 р. відповідач почав порушував умови Договору, сплачуючи щомісячні платежі з порушенням строків, встановлених в Графіку погушення кредиту, а з грудня 2015 року взагалі перестав виконувати свої зобов»язання за Договором зі сплати щомісячних платежів. За даний період за вищенаведену заборгованість було нараховано пеню та відсотки. Таким чином, Відповідач порушив свої зобов»яння за Договором, не здійснивши наступні лізингові платежі: - часткова не сплата щомісячного платежу за грудень 2015 року на суму 5 961,33 грн. відповідно до Рахунку-фактури №00310868 від 04.12.2015р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.12.2015р. Відповідно до п.8.3. та п.8.3.1. умов Договору, якщо Відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, Позивач має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів. У випадку якщо Відповідач не здійснить оплату у вказаний термін Позивач має право направити Відповідачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від Контракту в односторонньому порядку, за п.12.6.1. Договору. Сторони домовились, що невиконання зобов»язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що Відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов»язання за цим Договором. Відповідно до п.8.3.2. Умов договору, якщо Відповідач повністю або частково не здійснить оплату 1 Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів Позивач має право розірвати Контракт/відмовитися від Контракту і витребувати Об»єкт лізингу від Відповідача, в тому числі і в примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса. Позивачем, у зв»язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов»язань за Договором було надіслано нагадування про несплату від 16.12.2015 року. (а.с.36) 21.12.2015 року Відповідачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості ща Договором, повернення Об»єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих.№00005509 від 16.12.2015 року. Відповідно до матеріалів справи, вбачається що, Вимога була відправлена 21.12.2015 року, то датою припинення Договору є 04.01.2016р., 24.12.2016- останній день сплати заборгованості за Договором, останнім днем повернення Об»єкту лізингу є 04.01.2016 р. Згідно п.13.7. Умов лізингу, якщо Позивач не зможе здійснити своє право на вилучення, як передбачено у п.13, він матиме право на вилучення Об»єкту лізингу у Відповідача у примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, 12 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис №344 про повернення Об»єкта лізинку. 05 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення Об»єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса №344 від 12.03.2016 р. Однак, станом на 17 травня 2016 року транспортний засіб не розшукано, місцезнаходження його невідоме, Об»єкт лізингу Відповідачем не повернуто. Оскільки, позичальником договір належним чином не виконано, утворилась заборгованість, яка станом на 17.05.2016 року складає 245 172,63 грн., з яких: основна сума заборгованості - 5 967,33 грн., збитки у розмірі - 46 835,02 грн., плата за користування об»єктом лізингу - 191 507,09 грн, пеня - 251,52грн, 3% річних - 75,46 грн, інфляційні витрати - 304,03 грн, штраф - 238,18 грн. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що надані позивачем послуги фінансового лізингу відповідач належним чином не оплачує, умови договору не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг. Водночас у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача 46 835,02 грн. заявлених позивачем збитків, слід відмовити. Так, позивач вказує на те, що він поніс витрати у сумі 46 835,02 грн. на відновлення свого порушеного права, які полягали в оплаті наданих йому юридичних послуг. Вивчивши посилання позивача в обґрунтування вимог позову у цій частині суд дійшов висновку про необґрунтованість даних вимог, оскільки сам факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань не є безумовною причиною для здійснення таких значних витрат у порівнянні із невиконаним грошовим зобов'язанням відповідача. Відтак, наведені витрати не можна вважати реальними збитками у розумінні пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України. При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3 667,59 грн., які відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: partial