overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У травні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить винести рішення про усиновлення нею малолітньої [PERSON], [INFO]., та внести відповідні зміни до актового запису про її народження, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відсутність власних дітей та бажання їх мати, спонукала її усиновити дитину, стати кандидатом в усиновителі; з обраною дитиною, її долею та станом здоров'я вона знайома, бажає цю дитину усиновити та має на це засвідчену нотаріально письмову згоду чоловіка [PERSON], а також позитивні висновки компетентних органів. У судовому засіданні заявник вимоги підтримала, представники заінтересованих осіб - служби у справах дітей виконкому Миколаївської міської ради і Миколаївського обласного будинку дитини - обґрунтованість вимог підтвердили, вважають, що усиновлення в повній мірі відповідає найвищим інтересам дитини. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд виходить з наступного. За положеннями ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина; усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, за рішенням виконкому Миколаївської міськради від 31.01.2014р.№57; влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. Дівчинка народилася у одинокої матері [PERSON] Остання рішенням суду від 28.02.2013р. визнана недієздатною. Заявник [PERSON] є громадянкою України, перебуває у шлюбі з [PERSON] з 27.08.2011р., але дітей не має; у травні 2014р. службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області взята на облік осіб, що бажають усиновити дитину; проживає з чоловіком у місті у приватній двокімнатній квартирі; вона та чоловік мають постійну роботу та стабільний заробіток. Згідно з актом обстеження умов проживання, житлово-побутові умови сім'ї заявника відповідають санітарним нормам, для дитини є окрема кімната; члени сім'ї заявника, чоловік [PERSON] дають згоду на усиновлення дитини заявником. Згода [PERSON] на усиновлення оформлена і у нотаріально засвідченій заяві. Висновком служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 20.05.2014р. визнано, що заявник може бути усиновителем. Згідно з висновком органу опіки виконкому Миколаївської міськради від 21.05.2014р. усиновлення малолітньої [PERSON], [INFO], громадянкою [PERSON] є доцільним і відповідає найвищим інтересам дитини. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник дієздатна, фізично і психічно здорова, матеріально забезпечена, має постійну роботу та стабільний заробіток, бажає і має можливість займатися вихованням усиновленої дитини, щоб дати їй належну освіту та зробити її життя щасливим і повноцінним. А відтак, заяву слід задовольнити. Перешкод для цього судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що між нею та відповідачем подружні відносини припинені з 2010 року, просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 8 березня 2009 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №126 , мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 4,6). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 113 СК України відповідачці слід відновити дошлюбне прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Новомиргородська міська рада про встановлення факту родинних відносин. Заявник вказав, що [INFO] р. померла його тітка по лінії батька - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина: житловий будинок по [ADDRESS] За життя тітка [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріусом, за яким вона заповіла майно [PERSON], своєму племіннику, який відмовився від належної йому спадщини за заповітом на користь заявника. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не має змоги встановити родинні відносини між заявником та померлою через втрату свідоцтва про народження його батька [PERSON] Спадкодавець [PERSON] та батько заявника [PERSON] є рідними братом і сестрою. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. Посилаючись на ст. ст. 256-258 ЦПК України, просить суд встановити факт про те, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] У судовому засіданні заявник [PERSON], його представник [PERSON] підтримали заяву повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Оповіщений у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи представник заінтересованої особи двічі у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти заяви не надіслав. Як вбачається з письмової заяви представника заінтересованої особи, він просить суд розглянути справу в його відсутність, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданого учасника судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Заслухавши зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву із таких міркувань. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] р. померла рідна тітка заявника [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, яка складається із права на житловий будинок по [ADDRESS] За життя тітка [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріусом, за яким вона заповіла майно [PERSON], своєму племіннику, який відмовився від належної йому спадщини за законом та заповітом на користь заявника. Спадкодавець [PERSON] та батько заявника [PERSON] є рідними братом і сестрою. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не має змоги встановити родинні відносини між заявником та померлою через відсутність свідоцтва про народження [PERSON] Вказані обставини, окрім пояснень учасників судового розгляду, підтверджуються: показаннями свідків [PERSON], [PERSON], котрим достовірно відомо про родинні стосунки між заявником, його батьком та померлою; письмовими доказами: довідками міської ради, свідоцтвами про смерть, листом і постановою нотаріуса, матеріалами спадкової справи до майна померлої, іншими матеріалами справи. Тому заява підлягає незаперечному задоволенню. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява [PERSON], законний представник неповнолітнього заявника [PERSON], заінтересована особа: [PERSON] про надання права на шлюб. Заявник вказала, що між нею, [PERSON], 1997 р. н., та заінтересованою особою [PERSON] на протязі останнього року склались близькі стосунки, внаслідок яких вона знаходиться у стані вагітності. Тому вони разом з [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Проте при зверненні до Капітанівської селищної ради заявнику відмовлено у прийняттті заяви про реєстрацію шлюбу на тій підставі, що їй не виповнилося 17 років. Посилаючись на ч. 2 ст. 23 СК України, просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] Заявник [PERSON] та законний представник неповнолітнього заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву, посилаючись на вище викладені обставини. Заінтересована особа [PERSON] у суді погодився зареєструвати шлюб із заявником. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення заяви, йому роз'яснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з таких підстав. Як вбачається із ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що між заявником, [PERSON], 1997 р. н., та заінтересованою особою [PERSON] на протязі останнього року склались близькі стосунки, внаслідок яких [PERSON] знаходиться у стані вагітності. Тому вони разом з [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Проте при зверненні до Капітанівської селищної ради заявнику відмовлено у прийняттті заяви про реєстрацію шлюбу на тій підставі, що їй не виповнилося 17 років. У даний час [PERSON] знаходиться на обліку у районному територіальному медичному об'єднанні «Новомиргородське» по вагітності, тривалість якої складає 16 тижнів. Вище згадані обставини підтверджуються поясненнями учасників судового розгляду та письмовими доказами у справі: особистими документами заявника, заінтересованої особи, довідкою районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське», іншими матеріалами справи. Суд вважає за потрібне надати заявнику право на шлюб, бо це відповідає її інтересам. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 22-24 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що із 01.09.2012 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, [INFO] Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з червня 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслала. Як вбачається з письмових заяв сторін від 14.05.2014 р. та 27.05.2014 р.: позивач просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, примиритися не бажає; відповідач просить суд розглянути справу в її відсутність, позов визнає повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з червня 2013 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 01.09.2012 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, [INFO] З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що із 12.09.2006 р. сторони перебувають у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з травня 2011 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. У судовому засіданні позивач [PERSON] власні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві, примиритися не бажає. Оповіщена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень проти позову не надіслала. Як вбачається з письмової заяви [PERSON], відповідач просить суд розглянути справу в її відсутність, позов визнає повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з травня 2011 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 12.09.2006 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, від спільного подружнього життя дітей не мають. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказала, що із 03.03.2012 р. сторони перебувають у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з серпня 2012 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони жодного разу у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви позивача від 29.05.2014 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 24.06.2014 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з серпня 2012 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 03.03.2012 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, від спільного подружнього життя дітей не мають. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказала, що із 03.08.2012 р. сторони перебувають у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з березня 2014 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви позивача від 23.06.2014 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 08.07.2014 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з березня 2014 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 03.08.2012 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, від спільного подружнього життя дітей не мають. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказала, що із 20.02.2009 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 2009 р. н. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, сторони неодноразово намагалися помириться та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, з листопада 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Зазначила, що, незважаючи на наданий судом термін для примирення, відповідач ніяких спроб примиритися не робив, а виїхав до іншої місцевості. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні не визнав позов повністю, бо бажав примиритися. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторні. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з листопада 2013 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 20.02.2009 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого [INFO] народилася дитина. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved