Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи від 08.06.2015 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO], але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що сторони у справі у період з 12.06.1998 року по 7.04.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу, тобто з квітня 2004 року, донька постійно проживає та знаходиться на утриманні матері, з моменту окремого проживання відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, однак згодом взагалі перестав матеріально утримувати дитину. Відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в судовому порядку. У судове засідання позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зі змісту якої також вбачається, що остання погоджується на постановлення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва (а.с. 5). [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серпії [NUMBER], виданого 26.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних свідоцтва батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно даних свідоцтва серії [NUMBER], виданого 7.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, 7 квітня 2004 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за номером 360 (а.с. 7). За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу між батьками, неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідачем [PERSON] надано суду не було. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Відповідно до довідки № 97/15, виданої 2.06.2015 року ТОВ «Приватінвест», відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Приватінвест» з 1.09.2011 року на посаді продавця-консультанта І категорії (а.с. 8). Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, офіційно працевлаштований. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи від 08.06.2015 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO], але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved