Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У червні 2017 року, до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпропетровського національного університету імені [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 грудня 1989 року між нею та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого за узгодженням сторін та результатами конкурсу, позивача було переведено на посаду викладача кафедри за безстроковим трудовим договором, такі трудові відносини були оформлені наказом за № 2 від 03 січня 1990 року. Позивач у своїх письмових поясненнях зазначає, що 25 грудня 1989 року вона прибула до університету, отримала навчальне навантаження, розклад занять, списки груп, в яких з 26 грудня 1989 року проводила заняття, доказами зазначених обставин є наказ від 22 грудня 1989 року № 368, підписаний [PERSON] про звільнення позивача з 23 грудня 1989 року по переводу на посаду викладача Дніпропетровського університету за п. 5 ст.36 КЗпП УРСР та наказ від 03 січня 1990 року № 2 про прийняття позивача з 26 грудня 1989 року на посаду викладача кафедри за переводом з Ємильчинського райвно Житомирської області, безстроково за п. 1 ст. 23 КЗпП УРСР як обраної за конкурсом. Всі вищевикладені обставини були здійснені відповідно до норм законодавства, яке було чинне на момент їх вчинення, не оспорювались жодною із сторін і не були припинені з підстав, передбачених ст. 36 КЗпП України. З вересня 2008 року, позивачу була припинена виплата заробітної плати. У звязку із тим, що укладений безстроковий трудовий договір від 26 грудня 1989 року, не був припинений або розірваний відповідно до вимог чинного трудового законодавства та є таким, що діє на даний час, позивач просить суд зобовязати відповідача нарахувати і виплатити належну за безстроковим трудовим договором від 26 грудня 1989 року заробітну плату викладача кафедри з усіма належними надбавками, індексаціями та компенсаціями. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнить їх в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 23 КЗпП України,трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я. На підтвердження переводу на посаду викладача Дніпропетровського університету, позивачем було надано копію наказу від 22 грудня 1989 року № 368-К виданий відділом народної освіти Ємільчинського району Житомирської області. Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved