Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1 307 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного 12.08.2015 року між ним та відповідачем договору №2404410 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача 05.09.2017 року надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві його місцем реєстрації та була отримана батьком відповідача 21.09.2017 року, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.08.2015 року банк, з однієї сторони, та відповідач [PERSON], з другої, уклали договір № 2404410 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі Договір), за умовами якого останньому було відкрито рахунок в гривнях за тарифним пакетом «Зарплатний» та видано платіжну картку. Цього ж дня відповідач звернувся до банку з заявою-анкетою на відкриття йому кредитної лінії та встановлення ліміту кредитування по картковому рахунку в сумі 1 000 грн. 21.08.2015 року між сторонами був укладений додатковий договір №1 до Договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого відповідачу було встановлено кредит в сумі 1 000 грн. зі сплатою 28 % річних за користування кредитними коштами. За умовами вказаних договорів відповідач зобовязався повернути банку суму кредиту та сплатити проценти; а в разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, або звільнення з організації, з якою банком укладено договори про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі (п.п. 1.1.4, 4.4 Додаткового договору). Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи. Строк даного договору не визначений моментом предявлення вимоги і діє до моменту повного виконання всіх зобовязань сторонами. Відповідачу було надано право в будь-який момент дії договору ініціювати його розірвання шляхом звернення до банку з відповідною заявою. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. 28.04.2016 року Банк звертався до відповідача з листом-вимогою про повне погашення кредитної заборгованості на загальну суму в 1\~087,67 грн., у звязку з наявністю в останнього, станом на 20.04.2016 року, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 107,09 грн., яка залишилась без задоволення. Таким чином, належним чином не виконуючи умови Додаткового договору №1 щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача станом на 08.02.2017 року склала 1\~307 грн. 59 коп., що складається з: основної заборгованості (простроченої) 956 грн. 85 коп.; процентів за користування кредитом (прострочених) 245 грн. 43 коп., пені за прострочену заборгованість 102 грн. 81 коп., комісії за розрахунково-касове обслуговування (простроченої) 2 грн. 50 коп. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У відповідності до вимог статтями 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1\~600 грн.

Outcome: approved