Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

у травні 2018 р. представник позивача звернувся з позовними вимогами про витребування з чужого незаконного володіння відповідача транспортного засобу марки «Toyota», модель «Highlander», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] , номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , стягнення судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в лютому 2014 р. між позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір оренди №01/14 про передачу позивачу в оренду автомобіля «Toyota», модель «Highlander», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] , номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . У рамках кримінального провадження вказаний автомобіль вилучено та в подальшому 20.08.2014 передано на відповідальне зберігання по акту прийому-передачі відповідачу, яка на той час була головою правління СТ «Діамед». Проте, власником автомобіля на той час була ФОП [PERSON] Передача автомобіля відповідачу здійснено в якості фізичної особи та використовується нею в особистих цілях без відповідних на те правових підстав. Відповідач незаконно утримує та володіє спірним транспортним засобом без будь-яких правових підстав. Позивач позбавлений можливості володіти та користуватись наданим йому власником автомобілем. Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження (а.с. 66). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав необгрунтованості та безпідставності позовних вимог. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 09.01.2014, 20.08.2014 засновником СТ «Діамед», в тому числі була і [PERSON] (а.с. 17-29). 01.02.2014 між ТОВ «Діамед» та ФОП [PERSON] укладено договір оренди автомобіля №01/14, відповідно до умов якого позивач отримав у тимчасове користування автомобіль «Toyota», модель «Highlander», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] , номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . Термін дії договору до 31.12.2016 (а.с. 50-51). На підставі акту прийому-передачі від 01.02.2014 вказаний автомобіль передано СТ «Діамен» (а.с. 52). Наказом СТ «Діамед» від 09.01.2014 вирішено продати транспортний засіб «Toyota», модель «Highlander», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] та зняти автомобіль з балансу товариства (а.с.30). Довідкою СТ «Діамед» від 26.08.2016, 18.11.2016 зазначено, що з 09.01.2014 вказаний автомобіль знято з балансу товариства, його місцезнаходження не відомо (а.с. 49-50). Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2017 стягнуто з ТОВ «Діамед» на користь ФОП [PERSON] 875000 грн. 00 коп. основного боргу, 26250 грн. 00 коп. та 13518 грн.75 коп. за договором оренди автомобіля №01/14 від 01.02.2014 та судові витрати (а.с.53-58). Станом на 15.07.2016 транспортний засіб «Toyota», модель «Highlander», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , чорного кольору, номерний знак [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МВС України (а.с. 10). Станом на 21.05.2018 керівником СТ «Діамед» є [PERSON] , товариство перебуває в стані припинення (а.с. 11-16). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 400 ЦК України передбачає, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану. Споживче товариство вважається створеним, визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу діяльність з дня його державної реєстрації. Відомості про включення СТ «Діамед» як юридичної особи до держаного реєстру юридичних осіб було внесено 13 липня 2006 року (а. с. 17). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. За змістом ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) абопошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. З урахуванням встановлених у справi обставин, на пiдставi дослiджених доказiв, яким надано належну оцiнку, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль передано на відповідальне зберігання СТ «Діамед», як юридичній особі, головою правління якого до липня 2015 р. була [PERSON] , а тому майно не може бути витребувано у останньої, як у фізичної особи. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed