Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Правовстановлюючим документом на нього був Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 15 липня 1981 року. [PERSON] зазначає, що у відповідності до рішення Старокостянтинівського районного суду від 26 квітня 1994 року їй було виділено 4/5 вказаного житлового будинку в приватну власність, оскільки на той час існував спір про вказане домоволодіння між позивачем та її чоловіком [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказану частку домоволодіння в Старокостянтинівському БТІ. [PERSON] також зареєстрував своє право на 1/4 частку вказаного домоволодіння. У відповідності до постанови президії Хмельницького обласного суду від 26 січня 1995 року вказане вище рішення суду було скасоване, а справу передана на новий розгляд до Старокостянтинівського районного суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 1996 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було закрито, оскільки на той момент [PERSON] визнав право власності позивачки на цілий житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . В той же час, позивачка не може зареєструвати своє право власності на житловий будинок на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою від 15 липня 1981 року, оскільки за [PERSON] залишається зареєстрованою 1/4 частка будинку. Окрім цього, [PERSON] помер у 2006 році, що унеможливлює скасування особисто ним реєстрації на 1/5 частку домоволодіння. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відзив на позовну заяву не надходив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 15 липня 1981 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 26 квітня 1994 року [PERSON] було виділено 4/5 вказаного житлового будинку в приватну власність. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєструвала своє право власності на 4/5 частки домоволодіння в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації. Постановою президії Хмельницького обласного суду від 26 січня 1995 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 26 квітня 1994 року було скасоване, а справу передана на новий розгляд до Старокостянтинівського районного суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 1996 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було закрито, оскільки на той момент [PERSON] визнав право приватної власності [PERSON] на цілий житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та відмовився від позовних вимог. В той же час, [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 15 липня 1981 року, оскільки 1/5 частка домоволодіння залишається зареєстрованою за [PERSON] , на підставі рішення суду, яке скасоване. Окрім цього, [PERSON] помер [INFO] році, що унеможливлює скасування особисто ним реєстрації на 1/5 частку домоволодіння. В зв`язку з викладеним вище, [PERSON] позбавлена можливості відчужити житловий будинок. Дані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 15 липня 1981 року; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 26 квітня 1994; постановою президії Хмельницького обласного суду від 26 січня 1995 року; ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 1996 року; довідкою Старокостянтинівського БТІ від 23 квітня 2019 року за № 466; матеріалами інвентарної справи на домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Згідно до абз.3 ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 зазначеного Закону державній реєстрації прав підлягають: право власності. Судом враховується, що оскільки [PERSON] зареєструвала своє право власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] , 09 вересня 1981 року, то саме з цього часу позивач набула права власності на нього. Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ч.5 ст.82 Цивільного процесуального Кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З врахуванням вказаних норм законодавства, судом враховується, що згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду від 05 березня 1996 року [PERSON] визнав право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , а тому вказані обставини доказуванню не підлягають. Враховуючи викладене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved