Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 24 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 204. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, сварки, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів. Сімейні стосунки між ними припинені, проживають окремо на протязі двох років. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матір`ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 24 жовтня 2009 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 204. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є суперечки, сварки, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів. За час спільного подружнього життя належної сім`ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо на протязі двох років. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved