overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 2023,10грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачам надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, до суду не з'явились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і відповідачам - мешканцям квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобов'язаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачами станом на 01.04.2015р. рахується заборгованість по оплаті за спожиті послуги водопостачання, водовідведення всього в сумі 2023,10грн. Зазначена сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 8618,25грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачам надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, до суду не з'явились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і відповідачам - мешканцям квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобов'язаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачами за період з 01.01.2010р. по 01.04.2015р. рахується заборгованість по оплаті за спожиті послуги водопостачання, водовідведення всього в сумі 8618,25грн. Зазначена сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з січня 2009р. по липень 2014р., на загальну суму 9260,54грн. а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить ухвалити заочне рішення Відповідачі\~\~в судове\~\~засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку. Суд\~\~вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з січня 2009р. по серпень 2014р., на загальну суму 21356,65грн. а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить ухвалити заочне рішення Відповідачі\~\~в судове\~\~засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку. Суд\~\~вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2009р. по 01.01.2015р., на загальну суму 9899,50грн. а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просить його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] позов визнала, суду пояснила, що заборгованість утворилася із-за тяжкого матеріального становища в родині. Відповідачі [PERSON], [PERSON] \~в судове\~\~засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку. Суд\~\~вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що 29.01.2015 р. [PERSON] таємно викрав майно, що належить ПАТ «ПівнГЗК» на загальну суму 1817,40 грн.. Вироком від 08.06.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] було визнано винним у скоєнні цього кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області у м. Кривому Розі зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться, повідомлявся згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» № 81 (1676) від 13.10.2015 р., в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи-докази: копії: заяви від 11.02.2015 р. ПАТ «ПівнГЗК» про вчинення крадіжки; довідки розрахунку суми збитків; інвентаризаційного опису; порівняльної відомості результатів інвентаризації; акту № 1 від 05.02.2015 р. огляду технічного стану електрообладнання; обвинувального акту відносно [PERSON]; вироку від 08.06.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 3, 4, 5-7, 8, 9, 10-11,12) судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Вироком від 08.06.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON], визнаний винним у скоєні 29.01.2015 р. таємного викрадання чужого майна, а саме майна ПАТ «ПівнГЗК», що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України (а.с. 12), при вчиненні якого він викрав майно, що перебуває на балансі ПАТ «ПівнГЗК», спричинивши матеріальну шкоду на 1817,40 суму. Завдана матеріальна шкода на суму 1817,40 грн., відшкодовується відповідно до ст. 1166 ЦК України в повному обсязі. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а обставини вчинення злочину проти майна потерпілого та розмір матеріальної шкоди підтверджено в порядку ст. 61 ЦПК України і вони свідчать про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача: на користь держави 1218 грн. судового збору, від сплати якого звільнений позивач за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, та на користь позивача 400 коп. судових витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного, ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, після надання строку на примирення наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.11). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 10.01.2009 р. укладено шлюб у Підгородянській селищній раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 01 (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.5). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, з грудня 2015 р. шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, сторони проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У червні 2015р.позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 27.06.2014 р. померла її матір [PERSON] (прізвище [PERSON] до укладення шлюбу із [PERSON]Є.) [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в Російській Федерації за адресою: Московська область, Одинцовський район, сел. Новий городок[ADDRESS]. Після її смерті в Україні залишилась спадщина: ? частина квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Барикадна, 62, кв. З,яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 24616 від 01.03.2006 p., зареєстрованому в Державному реєстрі прав 22.03.2006 р. за № 14229091. Спадкування вказаного майна здійснюється за законодавством України. [PERSON] заповіту не залишила. 24.09.2014р. позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із аявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину у встановленому законом порядку відповідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги за законом вчинили наступне: [PERSON]- донька спадкодавця, подала заяву про відмову від спадщини; [PERSON]- матір спадкодавця, не прийняла спадщину; [PERSON]- чоловік спадкодавця, не прийняв спадщину в Україні. Всі спадкоємці були обізнані про смерть спадкодавця [PERSON] та про відкриття спадщини і про можливість її прийняти чи не приймати. Кожен із спадкоємців розпорядився своїми правами на власний розсуд. Таким чином, вказує позивач [PERSON], за діючим законодавством вона є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] Після спливу встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини вона надала приватному нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] всі наявні у неї документи, необхідні для оформлення спадщини. Проте, приватним нотаріусом [PERSON] позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину: на ? частину квартири за вищевказаною адресою, посилаючись на відсутність в позивача необхідних документів. Посилаючись на ст.ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України, позивач вважає, що вона має право на спадщину за законом на все спадкове майно спадкодавця [PERSON], наявне в Україні, після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини. Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Барикадна, 62, кв. Зв порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (прізвище [PERSON] до укладення шлюбу із [PERSON]) [PERSON], яка померла 27.06.2014 p. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують тривалий час, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу бажає залишити їй теперішнє прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про згоду з розірванням шлюбу, просив розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану 23.12.1995 р., від шлюбу мають доньку Марію [INFO]. яка проживає з відповідачем. На протязі тривалого часу між сторонами виникали конфлікти, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спору про майно не мають. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У червні 2015 р. позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 17 грудня 2014 р. померла її бабуся [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 03.12.2010 р. Коли звернулася до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відказано, так як нею був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини після смерті бабусі. Вважала, що строк пропустила з поважної причини, якою було те, що вона була невірно проінформована працівниками с/ради про строк прийняття спадщини, а також у звязку з тим, що за декілька днів до закінчення строку на прийняття спадщини у неї захворіла дитина. З названих вище підстав просила суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини за законом. У заяві, направленій до суду позивач позов підтримала та просила суд слухати справу у її відсутність (а.с.41). Відповідач у своїй письмовій заяві, направленій до суду позов визнав та просив суд слухати справу у відсутність його представника (а.с. 18). Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що дійсно 17.12.2014 р. в с. Петродолинське, Овідіопольського району, Одеської області померла [PERSON] (а.с.5), після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом (а.с.29). Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки здійснював догляд за малолітньою дитиною. Вказану причину пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає поважною і находить можливим визначити позивачу додатковий строк в три місяці на прийняття спадщини. Вказаний строк суд вважає достатнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гараж №304 в АГК «Лада», посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 29.12.2006р., але у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадщини, а саме на гараж, їй нотаріусом було відмовлено через відсутність документу про право власності померлого. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач та третя особа про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, до суду не зявилися вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наданих копій свідоцтв про шлюб, про смерть, була дружиною [PERSON], померлого 29.12.2006р. 11.05.2007р. Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою по заяві позивача заведена спадкова справа №364/2007 за фактом смерті [PERSON], за даними якої інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовилися; позивачу видане свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, але відмовлено постановою нотаріуса у видачі такого документа щодо гаражу №304 в АГК «Лада» з підстав відсутності документу на імя померлого про право власності на це майно. Згідно ст.15 Закону України «Про власність», чинного до 20.06.2007р., член кооперативу, у тому числі гаражного, який повністю вніс свій пайовий внесок за гараж, набуває право власності на це майно. Документи, надані позивачем, свідчать, що зазначений гараж є власністю померлого [PERSON] Зокрема, згідно копії архівного витягу з рішення №197 від 21.09.1990р. виконкому районної ради, [PERSON] був включений до членів автогаражного кооперативу «Лада»; згідно довідок кооперативу власником гаражу №304 рахується [PERSON]; даних, які б свідчили протилежне, не встановлено. Отже, суд приходить до висновку, що спірний гараж є спадщиною позивача від померлого чоловіка, в порядку спадкування права на нього виникли у позивача, оформити їх у встановленому порядку виявилося неможливим, а тому вони підлягають захисту у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить із зазначених позивачем даних про відповідача (відсутність у нього інших утриманців, наявність постійного заробітку), а також з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку. Доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved