Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до Голосіївської районної в місті києві державної адміністрації, в якому просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття заборони відчуження, накладеної повідомленням № 099/1538 від 11 грудня 2000 року Московської державної адміністрації м. Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що позивач [PERSON] є власником будинку та земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 964406. В кінці 2013 року вирішивши реалізувати своє право подарувати житловий будинок синові, однак, при підготовці до реалізації нерухомості дізналась про те, що на будинок та земельну ділянку накладено заборону відчуження у виді арешту, який накладено Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Московської райдержадміністрації м. Києва 11 грудня 2000 року. Так, згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22.10.1985 року № 842 «Про встановлення санітарно-захисної зони міського крематорію» будинок за адресою: [ADDRESS] відноситься до санітарно-захисної зони міського крематорію та визначених, як такий, що підлягає відселення, яке повинен був виконати виконком Московської районної ради народних депутатів. На підставі повідомлення № 099/1538 від 11 грудня 2000 року Держадміінстрації Московського району м. Києва Першою Київською державною нотаріальною конторою накладено заборону на відчуження будинку за адресою: [ADDRESS]. 02 квітня 2014 року звернувшись до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з письмовим зверненням про зняття арешту з будинку за адресою: [ADDRESS], однак отримала відмову в задоволені звернення. У зв'язку з порушенням прав позивач змушена звернутися до суду з вимогами скасувати заборону для здійснення реалізації своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] та представник відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явилися, надати заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надала заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 964406 виданим Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 22 липня 2011 року (а.с. 7) та будинку, який на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВВО № 357610 від 17 листопада 2004 року засвідченим державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Новіцькою Р.М. 17 листопада 2004 року 9 (а.с 8). Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22.10.1985 року № 842 «Про встановлення санітарно-захисної зони міського крематорію» будинок за адресою: [ADDRESS], віднесено до санітарно-захисної зони міського крематорію та визнано, як такий, що підлягає відселенню, яке повинен був виконати виконком Московської районної ради народних депутатів (а.с. 9-10). На підставі повідомлення № 099/1538 від 11 грудня 2000 року Держадміністрації Московського району м. Києва Першою Київською державною нотаріальною конторою накладено заборону на відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 02 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася з письмовим зверненням до Голови Голосіївської районної державної адміністрації Курінного Ю.Ю про зняття арешту з будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19), однак, листом від 16.04.2014 року Голови Голосіївської районної державної адміністрації Даневичем М.В. повідомлено про не можливість здійснення даного звернення (а.с. 20-21). Посилаючись на те, що відповідно проведеної Державною реформи управління в м. Києві у 2010 році, що реалізувалося рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 роуц № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» та розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.09.2010 року № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві» Голосіївська районна у м. Києві рада та її виконавчий орган - Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація припинили свою діяльність шляхом ліквідації та була створена нова, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація. Відповідно до вимог ст. 321 Цивільного процесуального кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як на підставу для звернення до суду з даним позовом, позивач [PERSON] посилається на обмеження її прав як власника у володінні та користуванні земельною ділянкою та будинком, що розташовані за адресою: [ADDRESS], Згідно положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні та підтвердженнями матеріалами справи, позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набула права власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно до ст. 217, 319 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що [PERSON], як власник вказаного вище будинку та земельної ділянки, обмежена у можливості реалізації право володіння, розпорядження майном, оскільки арешт на майно, а саме на будинок та на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] накладено з не з її волі, суд надходить до висновку про те, що право власності і право законного володіння [PERSON] як власника зазначеного вище майна порушене та підлягає захисту, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved