Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 29.08.2009р. було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №216 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Позивач зазначає, що від спільного подружнього життя з відповідачем дітей не має. Вказує на те, що шлюб виявився невдалим, в зв'язку із чим з лютого 2014р. сторони проживають окремо один від одного. Позивач, посилаючись на те, що оскільки сторони спільного бюджету та господарства не ведуть, спільного майна, яке є спільною сумісною власністю не набуто, наміру помиритися з відповідачем не має, збереження шлюбу є неможливим, просив розірвати шлюб, оскільки його збереження буде суперечити його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 29.08.2009р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». З матеріалів позовної заяви вбачається, що спільне життя між позивачем та відповідачем виявилось невдалим, що призвело до того, що з лютого 2014р. між позивачем та відповідачем фактичне проживання однією сім'єю припинилося, сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, дітей від шлюбу немає, спільного майна, яке є спільною сумісною власністю не набуто, примирення та збереження шлюбу не можливо. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved