Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування частки житлового будинку від 19 серпня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], позивачу належить на праві спільної часткової власності 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Толбухіна, № 69 в м. Ізмаїл Одеської області. Відповідач , є власником інших 1/6 частини житлового будинку по вул. Толбухіна, №69 в м. Ізмаїл Одеської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.09.1953 року за реєстровим номером №14203, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою. Позивач вважає, що частина відповідачки є незначною, будинок є неподільним, припинення права власності за відповідачкою не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона проживає за іншою адресою, за спірним житлом не доглядає, будинок старий, руйнується, що підтверджується фототаблицею у додатки №1 до судової експертизи №18/13-2018. З метою подальшої реалізації права власності на житловий будинок, його утримання та ремонт, вважає за доцільне припинення права власності відповідача на 1/6 частину цього будинку та визнання права власності на 1/6 частину будинку за нею. Згідно ухвали від 30.10.2018 року судом зобовязано [PERSON] внести на рахунок ТУ ДСА в Одеській області вартість 1/6 частки житлового будинку літ «А» по вул. Толбухіна,69 в м. Ізмаїл Одеської області в розмірі 48\~830,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 11.12.2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 5/6 частин житлового будинку. (а.с.10-11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить [PERSON] на підставі спільної часткової власності 5/6 частин житлового будинкуліт «А» по вул. Толбухіна,69 в м. Ізмал Одеської області (а.с.12) Частинами 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз ч. 2 ст. 365 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Згідно до висновку судової будівельно- технічної експертизи №18/13-2018 від 08.05.2018 року , складеного судовим експертом [PERSON], ринкова вартість 1/6 частини житлового будинку літ «А» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толбухіна,69 в станом на 08.05.2018т року становить 48\~830, 00 грн. (а.с.13-29) Згідно квитанції № СВ 00803562/1 від 06.11.2018 року позивачем [PERSON] перераховано на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації 48\~830,00 грн. (а.с.56) Вирішуючи спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд виходить з того, що частка відповідача в порівнянні з часткою позивача є незначною, реальний виділ вказаної частки є неможливим, тому припинення її права власності не завдасть істотної шкоди. Отже, враховуючи той факт, що спільне володіння і користування майном між сторонами неможливе, тому наявні підстави, передбачені ст. 365 Цивільного кодексу України, для припинення права власності відповідача на частку за рішенням суду Як роз'яснюється у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним.

Outcome: approved