Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона згідно з наказом від 12.07.2010 року №48-к була прийнята на роботу до ТОВ «Дніпродзержинський дослідний завод» на посаду бухгалтера. Відповідно до наказу від 20.11.2011 року №71 її було призначено головним бухгалтером підприємства. А 30.11.2017 року позивача було звільнено з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідач повинен був в день звільнення виплатити позивачу всі суми, тобто провести повний розрахунок. Між тим, до цього часу ТОВ «Дніпродзержинський дослідний завод» не виплатило позивачу компенсацію за невикористані 105 днів щорічних відпусток, що складає 9722,07 грн. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виплати зазначеної компенсації склав 4259,19 грн. Тому позивач просила стягнути на свою користь з відповідача компенсацію за не використані 105 днів щорічних відпусток, не виплачену під час звільнення, у розмірі 9722,07 грн., суму середнього заробітку за час затримки виплати зазначеної компенсації у розмірі 4259,19 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. 11 липня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області під головуванням судді Савченко В.О. було прийнято заочне рішення по справі. 04 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду зазначену справу за апеляційною скаргою на вказане заочне рішення суду було повернуто для усунення недоліків, а саме: розгляду справи в частині вимог про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, невиплаченої при звільненні працівника і середнього заробітку за час затримки виплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Зі змісту заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2018 року, з урахуванням ухвал цього ж суду про виправлення описок від 10 вересня 2018 року №2-во/207/26/18, від 10 вересня 2018 року №2-во/207/27/18, від 22 жовтня 2018 року, від 13 листопада 2018 року, від 14 грудня 2018 року, від 14 січня 2019 року, вбачається, що судом не розглянуті по суті позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток у розмірі 9722,07 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати зазначеної компенсації у розмірі 4259,19 грн. (а.с. 4-8 т.1). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, невиплаченої при звільненні працівника і середнього заробітку за час затримки виплати не розглянуті, рішення з цього приводу не прийняте, а тому є всі підстави для постановлення додаткового рішення в цій частині. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи наявні матеріали справи в частині вимог про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, невиплаченої при звільненні працівника і середнього заробітку за час затримки виплати, суд приходить до висновку про розгляд справи без виклику сторін та інших учасників. Дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved