Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП невідомо) про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , треті особи: [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ). В процесі розгляду справи, з огляду на з`ясовані відомості щодо зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] , позивачем змінено обґрунтування позову, а останніх залучено до участі у справі в якості третіх осіб. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Проте жодних правових підстав користуватися вказаною квартирою відповідач не має. Починаючи з вересня 2012 року відповідач в квартирі не з`являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] . Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Київською державною нотаріальною конторою № 11 від 12 серпня 2008 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 19.06.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 87). Факт не проживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] підтверджується згідно відповіді від 04.06.2018 року №151-аз/125/51/06-2018, виданої Оболонським УП ГУНП у м. Києві, відповідно до якої [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням та проживанні у квартирі [ADDRESS] до Оболонського УП ГУНП у м. Києві не звертався (а.с. 8). Крім того, свідок [PERSON] підтвердила відсутність відповідача протягом тривалого часу за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] вказавши, що відповідач [PERSON] перестав з`являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання з 2012 року. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому відповідачем не надано належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведений той факт, що відповідач [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як власник має право на здійснення права власності на належну квартиру [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved