Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення засідання громадської комісії з житлових питань при Печерській районній в місті Києві державній адміністрації, викладене в протоколі №15 від 16.07.2020 року в частині зняття його з квартирного обліку; визнати незаконним та скасувати розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 348 від 17.07.2020 року в частині зняття його з квартирного обліку; зобов`язати комісію поновити його в списку квартирного обліку осіб, зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації. В обґрунтування позову зазначив, що згідно розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Печерська РДА) №348 від 17.07.2020 року, ухваленого за результатами розгляду пропозиції громадської комісії з житлових питань при Печерській РДА (далі - комісія), його та його доньку [PERSON] , [INFO] було знято з квартирного обліку, у зв`язку з ненаданням ним акта обстеження житлових умов з місця реєстрації та проживання, копії ордера, копії поверхневого плану з зазначенням займаної площі. Вважає рішення комісії, викладене у протоколі №15 від 16.07.2020 року незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, наголошує, що на спірне засідання комісії його запрошено не було, розгляд питання про зняття його родини з обліку вирішено у його відсутність, чим порушено його житлові та конституційні права. Просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 06.09.2021 року від Печерської РДА надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позову з підстав, викладених у відзиві. Зокрема зазначає, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2013 року №1247 «Про використання квартир у будинку [ADDRESS] », статус будинку змінився з «гуртожиток» на «житловий будинок». Згідно з розпорядженням Печерської РДА від 02.03.2018 року №144 затверджено реєстр гуртожитків державної, комунальної, приватної та колективної форми власності, розташованих на території Печерського району м. Києва. Згідно з переліком зазначеного реєстру, гуртожитку за адресою: [ADDRESS] - не значиться. Крім того, зауважують, що позивач фактично мешкає не за адресою реєстрації, а в іншому районі м. Києва, що в свою чергу не дає йому права перебувати на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов у Печерському районі м. Києва. Інших заяв по суті справи сторони не надали. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, з тверджень позивача встановлено, що він разом з дочкою ([INFO]) перебував на квартирному обліку. Знаходився в першочерговому списку за категорією «Колишні працівники міліції» з 2008 року, а з 01.03.2016 року «учасники бойових дій, залучені до АТО». Квартирна справа №17916. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданою Печерською РДА 01.12.2020 року (№13636100) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Печерської РДА № 348 від 17.07.2020 року позивача разом з сім`єю знято з квартирного обліку, на підставі рекомендації громадської комісії з житлових питань при Печерській РДА (рішення від 16.07.2020 року) та п. 25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Так, відповідно до ст. 34 ЖК Української PCP потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок. Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). За частиною другою статті 46 ЖК Української РСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Відповідно до ст. 34 ЖК України та п. 13 Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР у Української республіканської ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984 року (далі - Правила), вказано, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї.; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пунктом 14 вищевказаних Правил (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) також встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до інвалідів війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації. За твердженнями позивача він перебував на квартирному обліку за категорією «колишній працівник міліції» з 2008 року, а з 01.03.2016 року як «учасник бойових дій, залучений до АТО». Дана обставина відповідачем не спростована, тому суд вважає її встановленою. Розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.07.2020 року позивача з сім`єю знято з обліку на підставі пункту 25 Правил, у якому зазначено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Перелік обставин, за якими особа може бути знята з квартирного обліку передбачені пунктами 26, 27 Правил та статтею40 ЖК Української РСР, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема за п. 26 Правил, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719. Отже за загальним правилом взяття та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, позивач правомірно перебував на обліку, як колишній співробітник системи МВС, а в подальшому, як учасник бойових дій, залучений до АТО. Відповідно до п.п. 4 п. 44 Правил у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку: учасникам бойових дій та учасникам війни. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи виконання обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Пунктом 2 Правил, вказує, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Отже, перелік підстав для зняття з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов чітко визначений пунктом 26 Правил. Така підстава, як «не пройшов перереєстрацію» в цьому переліку відсутня. Крім того, відповідачем не надано належних та достатніх доказів тому, що позивач повідомлявся про необхідність підтвердження своїх облікових даних поза межами строків визначених у п. 25 Правил. Відсутня в матеріалах справи також інформація про запрошення позивача на засідання громадської комісії 16.07.2020 року, що в свою чергу свідчить про порушенням житлових прав позивача. Посилання відповідача на розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2013 року №1247 «Про використання квартир у будинку [ADDRESS] » та своє розпорядження від 02.03.2018 року №144, яким затверджено реєстр гуртожитків державної, комунальної, приватної та колективної форми власності, розташованих на території Печерського району м. Києва неспроможні та безпідставні, оскільки ведення документації з обліку квартирної черги та внесення відповідних відомостей про зміни статусів будівель у Печерському районі м. Києва не відноситься до компетенції позивача. До того ж зміст зазначених розпоряджень суперечать довідці про реєстрацію місця проживання особи від 01.12.2020 року (№13636100), яка видана відповідачем, в якій зазначено, що будинок [ADDRESS] є гуртожитком. За нормами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що рішення громадської комісії з житлових питань при Печерській РДА, викладене протоколом №15 від 16.07.2020 року та розпорядження Печерської РДА №348 від 17.07.2020 року, щодо зняття позивача з родиною з квартирного обліку незаконні та підлягають скасуванню. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 724 грн (три немайнові вимоги). На підставі викладеного та

Outcome: approved