Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 436 від 03 липня 2010 року; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягування з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 2010 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має. Подружнє життя у них не склалося, злагоди у сім`ї не має, відновити шлюбні відносини вона не бажає. З огляду на зазначене, посилаючись на приписи статтей 104, 105, 110, 112, 113, 141, 150, 180, 181-184 Сімейного кодексу України позивачка просить постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у означеному нею розмірі, починаючи з 19 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 03 липня 2016 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис № 436. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON] , [INFO] (2 роки). Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу постановляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із матеріалів справи слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують, примиритися та відновляти їх не мають наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, утрачені первісні почуття поваги та взаєморозуміння. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved