Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29.12.1994 року помер [PERSON], який склав заповіт на передання йому в спадщину будинку № 72-б по вул. Зеленій у м. Житомирі. Протягом шести місяців до дня смерті спадкодавця та після цього лише він один був зареєстрований разом з ним. Інші спадкоємці відсутні. Право власності на будинок за померлим не було зареєстровано у встановленому законом порядку, але будинок був прийнятий в експлуатацію. Постановою нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 03.03.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Тому просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на будинок № 72-б по вул. Зеленій у м. Житомирі в порядку спадкування за заповітом. Сторони та представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача звернувся до суду із заявою з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, вказавши про невизнання позову. Представник третьої особи також у поданій заяві просить розглядати справи в його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуду суду. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, та їхніх представників. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 року) розяснено, що передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Судом встановлено, що 29.12.1994 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 099597 від 02.09.2008 року, виданого повторно ВРАЦС Житомирського МУЮ (а.с. 9). Як убачається із витягу з рішення № 439 виконкому [PERSON] міської Ради депутатів трудящих від 19.06.1969 року (а.с. 15), виконком [PERSON] міської Ради депутатів трудящих вирішив дозволити головному архітектору міста, як виняток, прийняти в експлуатацію жилий будинок № 72-б по вул. Зеленій у м. Житомирі, що складається з однієї кімнати, кухні, коридору і кладової і відповідає технічному паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою, складений станом на 22.09.2014 року (а.с. 13, 14). Окрім того, цим же рішенням закріплено за даною садибою земельну ділянку площею 600,00 кв.м, а лишки земельної площі залишено у тимчасовому користуванні [PERSON] На будинок заведена будинкова книга для реєстрації громадян, що проживали та проживають у ньому (а.с. 20-23). Станом на 31.12.2012 року право власності на будинок у цілому або його частину за [PERSON] не зареєстровано, про що зазначено в повідомленні КП «[PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради від 30.10.2014 року № 995 (а.с. 7). 12.05.1994 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], за яким він заповів належний йому будинок № 72-б по вул. Зеленій у м. Житомирі позивачу (а. с. 8). Як убачається з копії довідки КП «ВЖРЕП № 14» [PERSON] міської ради № 2153 від 14.10.2014 року, до дня смерті [PERSON] був зареєстрований у [INFO] та протягом шести місяців як до, так і після його смерті з ним був зареєстрований за вказаною адресою позивач (а.с. 10). До нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини позивач у встановлений законом строк не звертався та спадкова справа щодо майна померлого 29.12.1994 року була заведена за заявою представника позивача [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у березні 2015 року. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.03.2015 року представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок через відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 11). Внаслідок проживання позивача в будинку № 72-б по вул. Зеленій у м. Житомирі після смерті спадкодавця він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину. І за таких обставин суд вважає доведеним факт прийняття позивачем спадщини, а інших можливих спадкоємців, які прийняли спадщину, судом встановлено не було, у звязку з чим суд визнає за ним право власності на зазначений будинок у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved