Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У травні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 30 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюбні відносини протягом останніх місяців припинені, у зв'язку із тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, присутня постійно дратівливість та бажання позивача проживати окремо. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Від спільного подружнього життя мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Крім того, у даній заяві уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просив шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити позивачу її дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Одночасно, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 30 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 15). Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 15 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 16). Із матеріалів справи вбачається, що сторонам двічі надавався строк на примирення. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що сторони після наданого строку на примирення не примирилися, між ними припинені шлюбні стосунки, сторона позивача наполягає на розірванні шлюбу, а сторона відповідача позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевказану норму, позовна вимога в частині відновлення дошлюбного прізвища позивача також підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved