Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У травні 2021р. [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 28.12.020р., зареєстрований в реєстрі за № 115590, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено наведений вище виконавчий напис, відповідно до якого з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «КАЧАЙ ГРОШІ» стягується заборгованість у розмірі 14 510,96 грн. Позивачка вказує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження № 64405150 на підставі вище наведеного виконавчого напису, який не підлягає виконання, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не направлялось вимоги щодо усунення порушень з приводу боргу. У позові зазначається, що спірний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням норм 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами, затверджено наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрований наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 282/20595. Позивачка просить стягнути судовий збір. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 18.05.2021р. позовну заяву залишено без руху (а.с.20,21). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07.06.2021р. забезпечено позов шляхом зупинення виконання оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса (а.с.40-42). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07.06.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.43,44). Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с.46,47). Відповідно положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін підставі наданих доказів. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, не спростував обставини, наведені у позовній заяві. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. 08.02.2021р. відкрито виконавче провадженням № 64405150 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 115590 від 28.12.2020р. З даної постанови вбачається, що стягується борг з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» в сумі 14 510,06 грн. за договором № 00-438231 від 14.09.2019р., укладеним з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ». Також стягується з боржника відповідно до ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових витрат та інших органів» винагорода приватного виконавця у розмірі 10% від загальної суми до стягнення за виконавчим документом, в сумі 1451,01 грн. (а.с.25). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як вбачається з вищенаведеної постанови виконавчого провадженням № 64405150 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 115590 від 28.12.2020р., виконавчий напис вчинено після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Таким чином на момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від № 115590 від 28.12.2020р. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. № 115590 від 28.12.2020р, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. [PERSON] просить стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом та подачею заяву про забезпечення позову. Як зазначено вище ухвалою суду забезпечено позов, оплата судового збору за заявою здійснено в сумі 454,00 грн. , оплата судового збору за подачу позову в сумі 908,00 грн., всього 1362,00 грн., що підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 11.05.2021р. (а.с.19). На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову стягнути користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору на загальну суму 1362,00 грн. (908+454). На підставі викладеного,

Outcome: approved