overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 364. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З 25 травня 2017 року подружні відносини між сторонами були припинені через різні погляди на шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дівоче прізвище «Аврова». Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 17 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 210262. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №365572, виданого 07 грудня 2010 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] 02 грудня 2010 року, актовий запис №1457. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй державного акта на право власності на земельну ділянку площею 5,0558 га, для ведення особистого селянського господарства, серії ЯБ № 595885, виданого 05 січня 2006 року на підставі розпорядження райдержадміністрації від 06.12.2005 року за № 329/2005-р. (кадастровий номер 6824285000:03:010:0107). В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку її, як власника земельної ділянки, записано як «Гуменюк Анастасія Іванівна», а згідно паспорта вона «Гуменюк Настасія Іванівна». Через таку розбіжність у документах вона не може належним чином користуватися належним їй майном, оскільки у акті невірно вказано імя заявниці. Представником заявниці було подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області просить розглядати справу у її відсутності та проти задоволення вимог заявниці не заперечує, про що надіслано до суду відповідну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявницею є [PERSON], [INFO], на це ж імя видано державний акт серії ЯБ № 595885, виданого 05 січня 2006 року на підставі розпорядження райдержадміністрації від 06.12.2005 року за № 329/2005-р. (кадастровий номер 6824285000:03:010:0107), однак у вищезазначеному державному акті невірно вказано імя заявниці, а саме «Анастасія» замість вірного «Настасія». У звязку з цим вона не може належним чином користуватися належним їй майном. Згідно довідки №234 від 05.05.2017 року виданої Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району [PERSON] та [PERSON], одна й та ж сама особа. Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта заявниці; державним актом на земельну ділянку серії ЯБ № 595885 від 05.01.2006 року; копією довідки №234 від 05.05.2017 року виданої Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право власності на земельну ділянку площею 5,0558 га, для ведення особистого селянського господарства, серії ЯБ № 595885, виданого 05 січня 2006 року на підставі розпорядження райдержадміністрації від 06.12.2005 року за № 329/2005-р. (кадастровий номер 6824285000:03:010:0107), підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Заява обґрунтована тим, що в 2014 році вона познайомилась з [PERSON], з яким на даний час фактично проживає однією сім'єю, в зв'язку з чим бажає зареєструвати з ним шлюб. Оскільки вона не досягла шлюбного віку, встановленого для жінки, то просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON], так як це відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала повністю, ствердила факти, наведені в ній. Законний представник мати заявника [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти надання права на шлюб неповнолітній [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], оскільки між ними склались теплі та стабільні стосунки. Надання права на шлюб відповідає їх інтересам. Представник заінтересованої особи Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області у судове засідання не з'явився, хоч був вчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення заявника, її законного представника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 3 статті 234 ЦПК України передбачено, що справи про надання права на шлюб розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ст. 234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Із паспорта громадянина України серії АЮ № 288228, виданого 06 травня 2016 року Турійським РС УДМС України у Волинській області, слідує, що [PERSON] народилася 04 січня 2000 року, і не досягла шлюбного віку, встановленого для жінки, однак їй вже виповнилося сімнадцять років. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 035444, виданого 22 березня 2000 року Ласківською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Заявник має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], який має постійне місце проживання та роботи, за яким характеризується з позитивної сторони, що стверджується відповідними характеристиками. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] підтримують фактичні шлюбно-сімейні відносини. З метою створення сім'ї обоє бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Надання права на шлюб відповідає її інтересам. Таким чином, суд, виходячи з наведених і досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку, що надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому прохала стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку відповідача (але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні. 15 травня 2017 року вона звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. Домовленості між нею та відповідачем про утримання дітей після розірвання шлюбу не досягнуто. Інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні він не має, стягнень по виконавчим документам з нього не здійснюється. У судовому засіданні свій позов підтримала, прохала його задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що на даний час рішенням суду шлюб між ними ще не розірвано, діти мешкають разом з нею. Відповідач заперечував проти того, що не утримує дітей. Пояснив, що дійсно, дружина подала позов про розірвання шлюбу, який до цього часу не розглянуто. Дітей він утримує належним чином, так як кошти надає. Однак з огляду на те, що дружина не має бажання відмовитися від розірвання шлюбу, позов визнає. Вислухавши сторони та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 62, сторони уклали шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 4-7). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та те, що доказів добровільного надання матеріальної допомоги на їх утримання суду не надав. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, вважаючи такий розмір достатнім для належного утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. З червня 2017 року сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони з червня 2017 року не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З позовної заяви вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 14 грудня 2002 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Юрченківською сільською радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 9. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сімї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. В позові зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 168613 виданого 14 грудня 2002 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14 грудня 2002 року Юрченківською сільською радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 9 (а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, між подружжям виникали конфлікти, які привели до погіршення стосунків, більше трьох років шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 14 січня 2015 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 24. Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сімї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 321351 виданого повторно 13 червня 2017 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14 січня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 24 (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 25 квітня 1986 року у с. Рясне Яворівського ЗАГС Львівської області. В обгрунтування своїх вимог зазначав, що сімейне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності між ними взаєморозуміння. Між ними виникла сварки та скандали, які призвели до того, що в лютому 2002 року вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Шлюб з відповідачкою носить формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився та подав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась повторно, хоч про час і місце розгляду повідомлялась в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони понад п'ятнадцять років не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] пред'явив до суду зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 19 серпня 2008 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Вони є батьками дочки [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаєморозуміння, та різні погляди на шлюб та сім'ю. З листопада 2015 року вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально, та суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач направив заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов підтримав. Відповідачка телефонограмою просила розглянути справу в її відсутності, позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 серпня 2008 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р.н, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.5). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.6). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України(далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить телефонограма про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved