Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У травні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення штрафу. Позивач зазначала, що 02 червня 2011 між нею та відповідачем було укладено попередній договір про продаж квартири [ADDRESS] який нотаріально посвідчений. Відповідно до п.1.4 попереднього договору, основний договір мав бути укладений протягом двох місяців після направлення Покупцем Продавцеві повідомлення про укладення основного договору, однак в будь-якому випадку не пізніше 02 червня 2013 року. Із зазначеного випливає, що попереднім договором встановлено зобов'язання покупця щодо повідомлення про готовність до укладення основного договору. Сторони також погодили наслідки неукладення основного договору у п.3.1 попереднього договору, яким передбачено, зокрема, що у випадку, якщо станом на 03 червня 2013 року Основний договір не буде укладено з вини Покупця, Покупець зобов'язаний протягом 3 днів сплатити на користь Продавця штраф, що буде дорівнювати гривневому еквіваленту 20000 (двадцять тисяч) доларів США станом на 03 червня 2013 року відповідно до курсу НБУ. Позивач зазначала, що нею умови попереднього договору виконувались належним чином. Зокрема, не укладались правочини щодо вказаної квартири, заборону на укладення яких встановлено попереднім договором, тощо. Проте, Відповідачем обов'язки, передбачені в попередньому договорі, виконано не було, та як у строк, передбачений попереднім договором, так і на дату звернення позивача до суду з позовом, повідомлення про укладення основного договору Відповідачем Позивачу, всупереч п.1.4 попереднього договору, надіслано не було. Таким чином, основний договір не було укладено з вини покупця, внаслідок чого Позивач був позбавлений доходу, на який розраховував, укладаючи попередній договір, так само як і був позбавлений можливості отримувати дохід у результаті укладення правочинів щодо квартири, продаж якої мало бути здійснено за основним договором, - як спрямованих на відчуження зазначеної квартири, так і спрямованих на передачу квартири у користування (оренду). Оскільки п.3.1 попереднього договору передбачено відповідальність Покупця (Відповідача) за неукладення основного договору у строк до 03 червня 2013 року у вигляді штрафу, що буде дорівнювати гривневому еквіваленту 20000 (двадцять тисяч) доларів США станом на 03 червня 2013 року відповідно до курсу НБУ, який має бути сплачено протягом 3 днів від дати відповідної вимоги Продавця (Позивача). Позивач просила стягнути з Відповідача штраф у розмірі 159860,00 грн. (сто п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок). У судовому засіданні представник позивача надала заяву про заочний розгляд справи, з огляду на неявку відповідача, та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 02 червня 2011 між нею та відповідачем було укладено попередній договір, відповідно до умов якого позивач зобов'язалася продати відповідачу квартиру [ADDRESS] у строк протягом двох місяців після направлення Покупцем Продавцеві повідомлення про укладення основного договору, однак у будь-якому випадку не пізніше 02 червня 2013 року. Також умовами попереднього договору передбачено, що у випадку, якщо станом на 03 червня 2013 року основний договір не буде укладено з вини Покупця, Покупець зобов'язаний протягом 3 днів сплатити на користь Продавця штраф, що буде дорівнювати гривневому еквіваленту 20000 (двадцять тисяч) доларів США станом на 03 червня 2013 року відповідно до курсу НБУ. Як зазначає позивач, на даний час основний договір купівлю - продажу квартири не укладений з вини відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст. 11 і ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 635 ЦК України, сторони мають право укладати попередній договір. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2 ст. 635 ЦК України). Статтями 526, 610, 611 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка (ст. 546 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549, ч.1 ст. 550, ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що неустойка як вид забезпечення зобов'язання може застосовуватись і при невиконання такого зобов'язання як є попередній договір. Враховуючи пояснення та надані по справі докази, та те, що відповідач свої зобов'язання за договором у визначений строк не виконав, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача штрафу у розмірі 159860,00 грн. (сто п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок). Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивачки з відповідачки слід стягнути понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1598,60 грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто вісім гривень 60 копійок).

Outcome: approved