Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У червні 2016 року Міністерство оборони України (далі МО України) та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі Київське КЕУ) звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог (а.\~с. 195-196), просили: визнати незаконним і скасувати п. 2 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі виконком Броварської м/ради) №\~250 від 29 травня 2013 року Про видачу ордерів на заселення житлової площі в частині видачі [PERSON] постійного ордеру на право зайняття ізольованої, двокімнатної квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним ордер на жиле приміщення №\~13, виданий 05 червня 2013 року на ім`я [PERSON] на право зайняття жилого приміщення жилою площею 37,2 м2, яке складається з 2-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Броварської м/ради від 29 травня 2013 року №\~250; скасувати свідоцтво на право власності на житло серії [NUMBER] від 20 червня 2013 року, видане Управлінням комунальної власності Броварської міської ради Київської області (далі Управління комунальної власності), яке посвідчує, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову зазначали, що п. 2 рішеннявиконкому Броварської м/ради №\~250 від 29 травня 2013 року Про видачу ордерів на заселення житлової площі не відповідає вимогам чинного законодавства України. Ордер на зайняття житлової площі видано у будівлі, яка до державного житлового фонду не відноситься та статусу житлового будинку не має. Виходячи з наведеного, подальша приватизація та передача у власність відповідачам [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] та видача свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] теж є незаконними. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, у якому просила суд розглянути справу за її відсутності, поновити позивачам строк звернення до суду щодо оскарження п. 2 рішеннявиконкому Броварської м/ради від 29 травня 2013 року №\~250 та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Відповідач виконком Броварської м/ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення на позов, у яких просив суд у задоволенні позову відмовити, вважає свої дії щодо прийняття рішення та видачі ордера на жиле приміщення правомірними. Також вказував на те, що позивачі пропустили строк позовної давності щодо визнання незаконним та скасування п. 2 рішеннявиконкому Броварської м/ради №\~250 від 29 травня 2013 року, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 257 ЦК України є підставою для відмови у позові. Відповідач Управління комунальної власності у судове засідання не з`явилося, подало до суду заперечення на позов, у яких також просило суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, у якій зазначали, що позов вони визнають повністю та підтримують його, проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог не заперечують, просили розглянути справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України від 21 вересня 1999 року №\~1075-ХІV (далі Закон №\~1075-ХІV) військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинам, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між\~ військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. За змістом ч. 2 ст. 3 Закону №\~1075-ХІV військове майно з моменту надходження його до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. У ч. 2 ст. 4 даного Закону визначено, що облік майна, закріпленого за підпорядкованими військовими частинами, ведеться у службах забезпечення органів військового управління, органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Судом встановлено, що споруди і будівлі військового містечка №\~ [NUMBER] , що знаходяться у [ADDRESS] , протягом 1982-2016 років були закріплені та використовувалися різними військовими частинами Збройних Сил України. На виконання Директиви МО України від 25 липня 2006 року №\~Д-322/1/010 Васильківською квартирно-експлуатаційною частиною району було передано, а Київським КЕУ прийнято будівлі та споруди військового містечка №\~ [NUMBER] , згідно з описом та переліком, вказаним у Додатку №\~1, у тому числі будівлю №\~128 (штаб), про що 29 листопада 2006 року складено Акт прийому-передачі будівель, споруд і територій цього військового містечка, який затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Із п. 28 Додатку №\~1 до цього Акту видно, що спірна будівля зазначена як штаб, рік побудови 1982, інвентарний номер №\~128. За відомостями індивідуальної картки обліку будівлі №\~128 військового містечка №\~201 (форма 400), ця будівля у картці облікована як штаб, рік побудови 1982, перебуває у власності держави, уповноваженим органом є МО України. Згідно із Витягом з Інвентаризаційної відомості казармено-житлового фонду Київського КЕУ станом на 01 січня 2007 року вказана спірна будівля має статус нежитлового приміщення. Відповідно до довідки №\~303/25-2358 від 01 червня 2016 року, виданої Київським КЕУ, будівля №\~128 військового містечка №\~ [NUMBER] , розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на бухгалтерському обліку у Київському КЕУ. Згідно із Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, наданим Фондом державного майна України, будівля №\~128, інвентарний номер 128, військового містечка №\~ [NUMBER] , що розташована по вулиці Чкалова у місті Бровари Київської області, зареєстрована як штаб та згідно із класифікатором державного майна відноситься до будівлі для конторських та адміністративних цілей. З наведеного видно, що МО України відносно спірної будівлі №\~128 (штабу) військового містечка №\~ [NUMBER] по [ADDRESS] є суб`єктом управління, що здійснює управління цим майном, а Київське КЕУ балансоутримувачем цього державного майна. Рішенням виконкому Броварської м/ради №\~573 від 08 листопада 2011 року будівлі №\~128 військового містечка №\~ [NUMBER] у місті Бровари Київської області було присвоєно адресу: [ADDRESS] . 29 травня 2013 року виконкомом Броварської м/ради прийнято рішення за №\~250 Про видачу ордерів на заселення житлової площі, пунктом 2 якого вирішено видати постійні ордери на переобладнані квартири службовцям Збройних Сил України у будинку [ADDRESS] , зокрема відповідачу [PERSON] на окрему, двокімнатну квартиру [ADDRESS] , складом сім`ї 2 чол. 05 червня 2013 року на підставі цього рішення виконкому Броварської м/ради відповідачу [PERSON] сім`єю 2 чол. видано ордер на жиле приміщення №\~13 на зайняття жилого приміщення житловою площею 37,2 м2, яке складається з 2 (двох) кімнат, а саме: квартири [ADDRESS] . 20 червня 2013 року Управлінням комунальної власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво на право власності на житло серії [NUMBER] , яке посвідчує, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності в рівних частках. Зазначене свідоцтво про право власності на житло видане згідно із наказом Управління комунальної власності від 20 червня 2013 року №\~61. У ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року (справа №\~361/4153/16-а), яка набрала законної сили, позов МО України, Київського КЕУ до Управління комунальної власності, треті особи: [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Управління комунальної власності від 20 червня 2013 року №\~61 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Управління комунальної власності від 20 червня 2013 року №\~61 Про приватизацію квартири (будинку), житлового приміщення в гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] . Цією постановою суду встановлено, що будівля № 128 (штаб) військового містечка №\~ [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , є власністю держави, уповноваженим органом управління якого є МО України, перебуває на обліку в Київському КЕУ та обліковується як нежитлове нерухоме військове майно штаб. Дані щодо зміни в установленому законом порядку статусу спірної будівлі №\~128 (штабу) військового містечка №\~ [NUMBER] з нежитлової на житлову відсутні. Також відсутня будь-яка дозвільна та проектна документація з цього приводу. Відомості щодо затвердження відповідної документації, погодження робіт щодо перепланування будівлі у житлову та їх прийняття компетентними службами до Київського КЕУ не доводились. Державне нерухоме військове майно будівля №\~128 (штаб) військового містечка №\~ [NUMBER] за адресою по [ADDRESS] статусу житлового не має та без відповідних правових підстав незаконно передана у приватну власність фізичним особам. Також постановою суду встановлено, що Управління комунальної власності не мало повноважень вирішувати питання щодо приватизації даного приміщення [PERSON] та [PERSON] та розпоряджатися державним нерухомим військовим майном МО України. Відповідно до ст. ст. 4-6 ЖК України державний житловий фонд включає в себе жилі будинки (закінчені будівництвом і здані в експлуатацію) та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян. Згідно із ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті 29 травня 2013 року рішення за №\~250 Про видачу ордерів на заселення житлової площі та видачі 05 червня 2013 року ордеру на жиле приміщення №\~13 виконком Броварської м/ради не в повній мірі з`ясував статус будівлі за адресою: [ADDRESS] , та не врахував того, що ця будівля № 128 (штаб) військового містечка №\~ [NUMBER] за вказаною адресою є власністю держави, уповноваженим органом управління якої є МО України, перебуває вона на обліку в Київському КЕУ та обліковується як нежитлове нерухоме військове майно штаб. Виходячи з відсутності набуття спірною будівлею у встановленому законом порядку статусу житлової, дії відповідача виконкому Броварської м/ради не ґрунтуються на вимогах законодавства. Вказана будівля №\~128 військового містечка №\~ [NUMBER] по [ADDRESS] є нерухомим військовим майном, що не має статусу житлового, тому відповідно до ст. 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України може використовуватись виключно за цільовим та функціональним призначенням. Докази щодо зміни у встановленому законом порядку статусу будівлі №\~128 (штабу) військового містечка №\~ [NUMBER] з нежитлової на житлову у матеріалах справи відсутні, а також відсутня будь-яка дозвільна та проектна документація. Відомості щодо затвердження відповідної технічної документації, погодження робіт щодо перепланування спірної будівлі у житлову та прийняття їх компетентними службами до Київського КЕУ також не доводились. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги МО України та Київського КЕУ про визнання незаконним і скасування п. 2 рішення виконкому Броварської м/ради № 250 від 29 травня 2013 року та визнання недійсним ордеру на видачі ордеру на жиле приміщення №\~13 від 05 червня 2013 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, враховуючи, що наказ № 61 від 20 червня 2013 року на підставі якого відповідачам [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло серії [NUMBER] визнаний судом незаконним і скасований, суд дійшов висновку, що дане свідоцтво теж підлягає скасуванню. Вирішуючи заяву відповідача виконкому Броварської м/ради про застосування наслідків спливу позовної давності, суд враховує наступне. Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивачі МО України та Київське КЕУ до суду з даним позовом звернулися 03 червня 2016 року, що підтверджується штемпелем на конверті. Позовна заява щодо вимог про визнання недійсним ордеру на жиле приміщення №\~13, від 05 червня 2013 року і скасування свідоцтва на право власності на житло серії [NUMBER] від 20 червня 2013 року до суду подана в межах строку позовної давності. Вирішуючи заяву відповідача виконкому Броварської м/ради про застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимоги про визнання незаконним і скасування п. 2 рішення виконкому Броварської м/ради №\~250 від 29 травня 2013 року Про видачу ордерів на заселення житлової площі, суд враховує, що позивачам про це рішення нічого відомо не було, доказів направлення цього рішення позивачам чи їх обізнаності з цим рішенням суду не надано. У позовній заяві позивачі стверджували про те, що про дане рішення дізналися лише при перевірці інформації з репортажу (сюжету) від 18 травня 2016 року на телеканалі Громадське в ефірі 86-го випуску програми СлідствоІнфо про незаконне отримання ордеру та подальшої приватизації начальником Будинкоуправління №\~12 Київського КЕУ Гаврищук Н.А. військової будівлі №\~128 (штабу) на території військового містечка №\~ [NUMBER] у місті Бровари, що перебуває на балансі Київського КЕУ. За результатами перевірки цієї інформації виявлено наявність порушень охоронюваних прав та законних інтересів оборонного відомства з боку третіх осіб, що зумовило необхідність звернення позивачів до суду. У ч. 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що позивачі обґрунтували та довели наявність у них поважних причин щодо пропуску строку звернення до суду з вимогою про визнання незаконним і скасування п. 2 вказаного рішення виконкому Броварської м/ради №\~250 від 29 травня 2013 року, тому цей строк підлягає поновленню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обставини справи, а також те, що оспорюване рішення, видача ордеру та свідоцтва про право власності на житло відбувалося за ініціативою [PERSON] , начальника Будинкоуправління №\~12 Київського КЕУ, суд вважає необхідним стягнути з неї сплачений при подачі позову Київським КЕУ судовий збір у розмірі 4134 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved