Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, посилаючись на те, що мати дитини [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року по справі №523/11546/13-ц був розірваний. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, з дитиною не спілкується, її долею не цікавиться, позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду та просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської радинадійшла заява про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] від шлюбу з [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року по справі №523/11546/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року по справі 521/16867/16-ц, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в загальному розмірі 40800,00 гривень, та неустойку (пеню) у зв'язку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини, за період прострочення з 01 квітня 2014 року по 31 серпня 2016 року включно - в загальному розмірі 35496,00 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 08 листопада 2017року встановлений розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 30 червня 2017 року, складає 46800,00грн. Згідно протоколу бесіди з малолітньою [PERSON], [INFO], від 20 вересня 2017року, з'ясовано, що своєю родиною дитина вважає маму, вітчима [PERSON] та брата, про батька [PERSON] не згадує. Відповідно до довідки КУ «Дитяча міська поліклініка №5» від 31 липня 2017 року №476, згідно рапорту лікаря педіатра дільничного в дитячу поліклініку разом з дитиною за медичною допомогою звертається мати [PERSON] Відповідно до характеристики Одеської спеціалізованої школи №53 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області на ученицю 3-А класу [PERSON], [INFO], за період навчання дитини, рідний батько ніколи не приходив та не забирав дитину зі школи, не відвідував батьківські збори, заходи. [PERSON] з небажанням веде розмови про рідного батька, оскільки з її слів, вона його не пам'ятає. Дитина вважає батьком свого вітчима [PERSON]. Згідно зі свідченнями сусідів, вихованням доньки та сина займаються батько [PERSON] та мати [PERSON], інших осіб, які беруть участь у вихованні дітей помічені не були. Встановлено, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся. За місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток Олександри, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров'я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Встановлені судом обставини підтверджуються висновком Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 січня 2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 9 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постаново Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991 року №789-ХП, частин 7,8. ст.7 СК під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 Сімейного Кодексу України) то, за таких обставин судом достовірно встановлено, що відповідач свідомо ігнорує виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, не цікавиться про стан її здоров'я, не приділяє достатньо уваги її вихованню, не забезпечує достатній рівень її життя в плані забезпечення необхідними речами для її фізичного розвитку, ніяких заходів з виправлення становища не приймає. Виходячи із інтересів дитини, з метою забезпечення її всебічного, повноцінного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його доньки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 164 СК України,

Outcome: approved