Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 07 вересня 2012 року у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєструвала шлюб зі [PERSON], про що складеного актовий запис №165. Позивач просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що з 2017 року вони з відповідачем не проживають разом і не ведуть спільного господарства, що свідчить про відсутність між ними нормальних шлюбних відносин, які на її думку, за таких обставин не можуть бути поновлені. Відзив на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач суду не надав. 14 червня 2018 року представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Будь-який інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та постановлено таку розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року по справі закрите підготовче провадження та таку призначено до судового розгляду. Інші процесуальні дії судом не здійснювалися. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складеного актовий запис №165. Вказана обставина підтверджується даними повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 5). Також судом з позовної заяви встановлено, що сторони дітей не мають. Вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо припинення шлюбу, регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - фактичного припинення шлюбних відносин, суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, які наведені нею в позовній заяві, зокрема щодо припинення з 2017 року шлюбних відносин та ведення спільного господарства, відсутність спільних дітей, які не оспорені відповідачем та підтверджуються зібраними у справі доказами, які є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає, оскільки останні такого бажання в будь-який спосіб не виявили. При вирішенні даного спору, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110 СК України, та на які вірно посилається позивач у своїй позовній заяві. Крім того, суд застосовує приписи ст. 112 СК України, яка визначає умови, що мають бути встановлені судом для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 гривні 80 копійок судового збору, який був сплачений останньою при подачі позову.

Outcome: approved