Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») третя особа [PERSON] про перерахунок розміру відшкодування шкоди. Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що 19 квітня 1994 року водій [PERSON] , керуючи закріпленим за ним автомобілем КАМАЗ-5320 державний номер [NUMBER] , належним автобазі виробничого об`єднання «Кривбасруда», в даний час ПАТ «КЗРК» перевозив в село Почапи Волинської області майно. В кабіні автомобіля знаходився він та його мати [PERSON] .. [PERSON] заснув за кермом і, не впоравшись з керуванням, скоїв зіткнення з трактором ЮМЗ-6 з причепом. Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 1995 року [PERSON] , був засуджений за ч.2 ст.215 КК України до 4 років позбавлення волі. В наслідок ДТП мати позивача загинула, а сам позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиху малоберцової кістки, скальпованої рани правого колінного суглобу та гомілки з наступними формування культі на рівні нижньої третини правого стегна. З 1995 року висновком МСЕК він був визнаний інвалідом 2 групи. Згідно довідки МСЕК від 28 травня 1997 року позивач визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 01.04.2013 року позивач [PERSON] визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року на його користь стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» щомісячно кошти на побутовий догляд в сумі 1043,25 грн. починаючи стягнення з 1 червня 2019 року до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок; щомісяця по 15648,75 грн., починаючи з 1 червня 2019 року до чергового перерахунку відповідно до змін обставин, що тягнуть їх перерахунок. Оскільки обставини, що тягнуть за собою перерахунок сум відшкодування матеріальної шкоди позивачу [PERSON] змінювалися, а саме мінімальна заробітна плата, відповідно до якої здійснюється перерахунок шкоди та суми утримання, в період з 2020 по 2021 роки збільшилися позивач просить стягувати з відповідача на його користь щомісяця кошти на побутовий догляд в сумі 1500,00 грн., починаючи з 1 січня 2021 року до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок; стягнути з відповідача на його користь кошти на побутовий догляд одноразово за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 1927 грн.; стягнути з відповідача на його користь доплату по щомісячним платежам у відшкодування втраченої заробітної плати за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 28905,00 грн.; стягувати з відповідача на його користь щомісяця по 22500 грн. у відшкодування втраченої заробітної плати, починаючи з 1 січня 2021року до чергового перерахунку відповідно до змін обставин, що тягнуть їх перерахунок. Також [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. 11 січня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 28 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить винести законне рішення по справі та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Представник відповідача зазначає, що позивач неодноразово звертається до суду з аналогічними позовами додаючи до позову ті самі документи. Тому, на думку представника відповідача, сума витрат на правову допомогу є завищеною. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Третя особа у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 квітня 1994 року [PERSON] , керуючи закріпленим за ним автомобілем КАМАЗ-5320 державний номер [NUMBER] , належним автобазі виробничого об`єднання «Кривбасруда», в даний час ПАТ «КЗРК» перевозив в село Почапи Волинської області майно. В кабіні автомобіля знаходився [PERSON] та його мати [PERSON] .. [PERSON] заснув за кермом і, не впоравшись з керуванням, скоїв зіткнення з трактором ЮМЗ-6 з причепом. В наслідок ДТП мати позивача загинула, а [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиху малоберцової кістки, скальпованої рани правого колінного суглобу та гомілки з наступними формування культі на рівні нижньої третини правого стегна. Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 1995 року [PERSON] , був засуджений за ч.2 ст.215 КК України до 4 років позбавлення волі. Висновком експерта № 161 ОКЗ «Бюро СМЕ» від 11.11.2009 встановлено, що каліцтво за наслідками ДТП призвело до втрати [PERSON] загальної працездатності в розмірі 65% та 75% професійної працездатності на безстроковий термін. Також [PERSON] визначено потребу у періодичному побутовому догляді. Згідно довідки МСЕК від 28 травня 1997 року [PERSON] визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року на користь [PERSON] стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» щомісячно кошти на побутовий догляд в сумі 1043,25 грн. починаючи стягнення з 1 червня 2019 року до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок; щомісяця по 15648,75 грн., починаючи з 1 червня 2019 року до чергового перерахунку відповідно до змін обставин, що тягнуть їх перерахунок. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно положень статті 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Отже, з огляду на положення статті 1208 ЦК України, збільшення мінімального розміру заробітної плати призводить до права позивача на отримання перерахунку відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та збільшення розміру щомісячного відшкодування на побутовий догляд. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2020 року складає 4723 грн., з 1 вересня 2020 року складає 5000 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2021 року складає 6000 грн. Як встановлено судом, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року позивачу було визначено розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та визначено відшкодування додаткових витрат стороннього догляду виходячи із розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 4173 грн., згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік». За вказаних обставин суд вбачає, що [PERSON] має право на отримання перерахунку відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та збільшення розміру щомісячного відшкодування на побутовий догляд. У відповідності до частин 1-2 статті 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи середньомісячний дохід [PERSON] , згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року, визначено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. За таких обставин вбачається, що розмір втраченого [PERSON] внаслідок каліцтва заробіток за період з 1 січня 2020 по 31 серпня 2020 підлягає перерахунку виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період, а саме: (4723 грн. х 5 х 75%) - 15648,75 грн. На підставі викладеного вбачається, що [PERSON] підлягає доплаті втрачений заробіток за вказаний період в розмірі 16500 грн., із розрахунку 2062,5 грн. х 8 міс. Також розмір втраченого [PERSON] внаслідок каліцтва заробіток за період з 1 вересня 2020 по 31 грудня 2020 підлягає перерахунку виходячи із п`ятикратного розмірі мінімальної заробітної плати за вказаний період, а саме: (5000 грн. х 5 х 75%) - 15648,75 грн. На підставі викладеного вбачається, що [PERSON] підлягає доплаті втрачений заробіток за вказаний період в розмірі 12405 грн., із розрахунку 3101 грн. х 4 міс. Окрім цього, враховуючи мінімальну заробітну плату, що встановлена у Законі України «Про державний бюджет України на 2021 рік», суд дійшов до висновку, що відповідач повинен виплачувати позивачу [PERSON] 22500 грн. щомісячно у відшкодування шкоди здоров`ю, починаючи з 1 січня 2021 року до чергового перерахунку відповідно до законодавства, із розрахунку: 6000 грн. х 5 х 75%. У відповідності до пункту 3.2 Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2011 № 41 «Про затвердження Положення про організацію, забезпечення та фінансування необхідних видів догляду за потерпілими внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання» сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від виду догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) від чверті розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на побутове обслуговування. За таких обставин вбачається, що розмір щомісячного відшкодування на побутовий догляд [PERSON] за період з 1 січня 2020 по 31 серпня 2020 підлягає перерахунку виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період, а саме: (4723 грн. / 4) - 1043,25 грн. На підставі викладеного вбачається, що [PERSON] підлягає доплаті щомісячне відшкодування на побутовий догляд за вказаний період в розмірі 1100 грн., із розрахунку 137,5 грн. х 8 міс. Також розмір щомісячного відшкодування на побутовий догляд [PERSON] за період з 1 вересня 2020 по 31 грудня 2020 підлягає перерахунку виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період, а саме: (5000 грн. / 4) - 1043,25 грн. На підставі викладеного вбачається, що [PERSON] підлягає доплаті щомісячне відшкодування на побутовий догляд за вказаний період в розмірі 827 грн., із розрахунку 206,75 грн. х 4 міс. Окрім цього, враховуючи мінімальну заробітну плату, що встановлена у Законі України «Про державний бюджет України на 2021 рік», суд дійшов до висновку, що відповідач повинен виплачувати позивачу [PERSON] 1500 грн. щомісячне відшкодування на побутовий догляд, починаючи з 1 січня 2021 року до чергового перерахунку відповідно до законодавства, із розрахунку: 6000 грн. / 4. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved