overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання до Старокостянтинівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 30.05.2010 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, проте він, як спадкоємець за заповітом, з поважних причин не звернувся до нотаріальної контори з привод\' прийняття спадщини, так як фактично вступив в управління спадковим майном, однак в нотаріальну контору не звертався в звязку з тим, що рід його діяльності пов'язаний з іншою місцевістю і не може на тривалий час залишати своє місцеперебування. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 листопада 1988 року Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки вже припинені, а збереження сімї є неможливим, однак відповідач не бажає розривати шлюб у відділі ДРАЦС. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 19 листопада 1988 року Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №10) від 19 листопада 1988 р. Однак, спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки вже припинені, а збереження сімї є неможливим, та відповідач не бажає розривати шлюб у відділі ДРАЦС.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади м.Авдіївка в особі виконкому Авдіївської міськради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року.( а.с. 2). Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 6 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади міста Авдіївка в особі виконкому Авдіївської міської Ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк, протягом трьох місяців, для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду змінити, та встановити додатковий строк протягом шести місяців для прийняття спадщини з тих підстав, що він звертався до суду з позовом про встановлення чіткого строку для прийняття спадщини, а судове рішення було видано наприкінці строку та він був позбавлений можливості своєчасно оформити документи для отримання спадщини. Заслухавши доповідача, пояснення [PERSON], який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З пояснень [PERSON] вбачається, що він звернувся до нотаріальної контори , йому надали перелік документів, які він повинен був підготувати для отримання права на спадщину, але в зв»язку зі спливом строку він був позбавлений можливості оформили спадщину у встановлений судом строк. В порушення вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України суд визначив [PERSON] додатковий строк, протягом трьох місяців, для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, а слід було визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. А вже після подання заяви про прийняття спадщини він може збирати необхідні документи для подальшого оформлення спадщини. Таким чином, рішення суду підлягає зміні і резолютивну частину вказаного рішення слід викласти в такій редакції: визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального житлового підприємства № 1 (далі - КЖП № 1) про зобов'язання скасувати нарахування, зазначаючи, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2012 року. Згідно з договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 1 січня 2012 року № 9/15К, укладеного між ним та комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 20» (далі - КП «ЖЕО № 20»), він добросовісно сплачує за надані комунальні послуги. З відповідачем у нього відсутні будь-які правовідносини. 20 травня 2013 року він отримав від відповідача лист-попередження на ім'я колишнього власника квартири про необхідність сплатити борг за надані комунальні послуги в розмірі 1 383 грн. При укладенні договору купівлі-продажу квартири сторони договору могли включити до нього умови погашення боргу за комунальні послуги, але в договорі цього не має, оскільки домовленості між ним і колишнім власником з указаного питання не було. Посилаючись на викладене, позивач просив зобов'язати КЖП № 1 скасувати нарахування по відношенню до нього за надані комунальні послуги в розмірі 1 383 грн. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року замінено відповідача у справі КЖП № 1 на ліквідатора КЖП № 1 - арбітражного керуючого Вернигору В.П. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Зборік А.М. позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28 вересня 2012 року між ним та [PERSON](а. с. 11-14). Згідно з договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 1 січня 2012 року № 9/15К, укладеного між КП «ЖЕО № 20» та позивачем, останній сплачує за надані комунальні послуги (а. с. 17-18). У травні 2013 року позивач отримав від відповідача повідомлення на ім'я колишнього власника квартири про необхідність сплатити борг за надані комунальні послуги в розмірі 1 383 грн (а. с. 8, 9). Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу квартири від 28 вересня 2012 року покупцю відомий стан комунальних та інших обов'язкових платежів на день укладення цього договору. Тобто на час придбання квартири позивачу було відомо про наявність у колишнього власника квартири заборгованості за надані комунальні послуги. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП « Нива-В.Ш.», треті особи : Хортицький ВДВС Запорізького МУЮ, [PERSON], [PERSON], ПАТ « УкрСиббанк» про визнання аукціону недійсним, скасування протоколу про проведення аукціону. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.12.2011 р. до нього звернувся його знайомий [PERSON] з пропозицією взяти участь в аукціоні з продажу його арештованого автомобіля «Geely MR 7151A» д/н [NUMBER], який відбудеться 23.12.2011 р. об 11:00 год. Оскільки позивач був обізнаний з технічним станом та характеристиками вказаного автомобіля, та ціна, за яку автомобіль виставлявся на аукціон його зацікавила, він вирішив взяти участь в купівлі вказаного автомобіля. На сайті «Система реалізації конфіскованого та арештованого майна» позивач знайшов інформацію про те, що аукціон з продажу автомобіля відбудеться 23.12.2011 р. об 11:00 годині з адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського 97, офіс 1. З 10.12.2011 р. позивач намагався оглянути автомобіль,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], просив суд стягнути з відповідача на його користь 28.300 грн. боргу. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника та задоволення позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях представника позивача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 17 травня 2013 року між сторонами у справі укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачеві у борг 28.400 грн. на строк до 10 червня 2013 року. /а.с. _____/. Строк виконання зобов'язання сплинув, але кошти позивачеві відповідач не повернув. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу та пеню. За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 28.400 грн., задовольнивши в цій частині позовні вимоги Отже, заявлений позов підлягає повному задоволенню. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказала, що з квітня 1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]; від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Аліменти на утримання сина стягувались згідно рішення суду, але після [INFO] року - після досягнення дитиною повноліття - аліменти не стягуються. Син є інвалідом І групи; вона призначена його опікуном і з 1 січня 2013 року отримує допомогу на його утримання у розмірі 1100 гривень. Син є психічно хворою людиною і потребує постійного догляду. Вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з [INFO] року до 01.01.2013 року. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи допитаним згідно судового доручення, позов визнав частково і згоден виплачувати аліменти не у розмірі 1/4 частини доходу, а у розмірі 5 000 рублів, оскільки має кредитні зобов'язання, утримує сім'ю, сплачує комунальні послуги. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з квітня 1993 року; шлюб розірвано 20 серпня 1997 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сину сторін 18 років виповнилось [INFO] року і стягнення аліментів по виконавчому листу згідно постанови суду від 22 листопада 1999 року припинено. Згідно довідки МСЕК та пенсійного посвідчення [PERSON] є інвалідом «Іа» групи дитинства з [INFO] року безстроково. Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 червня 2012 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку; опікуном є [PERSON]. Відповідно до умов ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено у червні 2013 року і позивачка просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час: з [INFO] року по 01.01.2013 року, що не узгоджується з вимогами ст. 191 СК України. Однак, відповідач позов по суті сплати аліментів визнав - у розмірі 5 000 рублів, а тому згідно ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання позову не порушує нічиїх прав та обов'язків, суд вважає можливим стягнути аліменти за минулий час. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 230). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні характери. Спільних дітей у сторін немає. Проживають окремо, збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Відповідач не з'являється до ДРАЦС, а тому розірвати шлюб в позасудовому порядку не можливо. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 24 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 230) було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.11.2011 року. Сторони не мають дітей. Спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Відповідач не з'являється до ДРАЦС, а тому розірвати шлюб в позасудовому порядку не можливо

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У червні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 18.10.2001 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час шлюб із відповідачем розірвано. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебували в шлюбі з 18.10.2001 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1- НО № 020291 (а.с.4). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У червні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 серпня 1991 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з чим виникають сварки, відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про дітей, перестав їх утримувати. Діти будуть проживати з позивачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 22, 27). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 16 серпня 1991 року, який зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 1747 (а.с. 7). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Через відсутність порозуміння. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2007 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 8), [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 21 травня 1983 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач позов підтримав. Відповідач проти позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1983 року. (а.с. 3) Сторони не підтримують шлюбних стосунків, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved