Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства (ПП) «Васильковтрансавто» про стягнення 89,44грн. - безпідставно сплаченої ним вартості проїзду. Позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій в Республіці Афганістан та згідно п.11 ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» має право на безкоштовний проїзд усіма видами міськогопасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевостi, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршру\-тів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. 14 грудня 2013 року він отримав в касі автовокзалу м. Трускавець службовий документ ( замість квитка) для безоплатного проїзду за маршрутом Трускавець - Київ на 15 грудня 2013 року, місце №11. 15 грудня 2013 року він, [PERSON], пред'явив водієві автобуса NEOPLAN державний номер [NUMBER], який здійснював рейс за маршру\-том Трускавець - Київ, службовий документ ( замість квитка) та посвідчення учасника бойовихдій, але водій відмовив йому в безкоштовному проїзді, мотивуючи свою відмову існуванням усного наказу свого роботодавця про заборону безкоштовного обслуговування пільгового континген\-ту, та сказав, що згоден довезти його до м. Киева за половину вартості проїзду, тобто за 100 грн., та запропонував уплатити цю суму йому. Однак він не погодився з такою пропозицією та придбав пільговий квиток у касі вокзалу з оплатою 50 % вартості проїзду за 89,44грн. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що факт відмови у наданні позивачу пільгового перевезення не доведений. Заслухавши позивача, представника відповідача,дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести тi обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог I заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується наданою копією дубліката посвідчення серії АБ 448813, виданого 25.04.2013 р. Харківським облвійськкоматом. Згідно довідки Центра медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» від 31.12.2013 р. № 2440 [PERSON] знаходився на лікуванні в зазначеному центрі з 14.12.2013 р. до 03.01.2014 р. по путівці №9800. В представленій відповідачем фотокопії відомості № 40У52И50001ПФЛ на рейс 894 Трускавець - Бориспіль Аеропорт, час відправлення 17:30 15.12.13р. зазначено, що касою автовокзалу Трускавець на цей рейс було видано п'ять проїзних документів. При цьому два проїзних документа є з зазначенням прізвища пасажира - «БЕСПЛ. Уч. бойових дій 813 [PERSON], місце № 11 до Київ АВ» та «пшьг.1нвалід 813 [PERSON], місце № 5, вартістю 81,40 грн. до Київ АВ». Також вказано, що при цьому пасажиром пред'явлено посвідчення, номер якогозакінчується на 813. Вищевказані обставини узгоджуються з поясненнями [PERSON] та номером його посвідчення учасника бойових дій, номер якого також закінчується на 813. При цьому прізвище позивача в цій відомості зазначено з технічною помилкою, що не може бути підставою для відхилення позову. Доводи відповідача про те, що позивачем не повернутий до каси службовий документ ( замість квитка), тому слід вважати, що [PERSON] скористався своїм правом на пільговий проїзд з частковою оплатою, не спростовують доводів позову, оскільки позивач звертався до каси з вимогою про отримання проїзного документу з безоплатного проїзду, але не зміг скористатися наданими йому пільгами, оскільки працівником відповідача йому було відмовлено в цьому. Відповідачем також не надано доказів того, що між ним та державними замовниками на грудень 2013 року було відсутнє укладення відповідних договорів про надання послуг по перевезенню пільгового контингенту. Відповідно доч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначена норма права не передбачає вини особи, що безпідставно отримала майно. Суд вважає, що відповідач безпідставно отримав від позивача вартість пільгового квитка в сумі 89 гривень 44 копійки, тому ця сума підлягає стягненню з ПП «Васильковтрансавто» на підставі ст.. 1212 ЦПК України.

Outcome: approved