Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі рішення Іллічівського виконкому від 11.12.1974 року вона є власником 17/50 ідеальної частини домоволодіння [ADDRESS] . Так, позивачка звернулась до Кальміуської районної адміністрації із заявою про видачу з архіву зазначеного вище рішення, однак, [PERSON] було повідомлено, що цей документ передано до міського архіву. Натомість міський архів надав відповідь про те, що рішення виконкому передано на зберігання до обласного архіву. Як вбачається з повідомлення Державного архіву Донецької області, рішення Іллічівського виконкому від 11.12.1974 року залишилось на тимчасово окупованій території в м. Донецьку. На підставі цього просила визнати за нею право власності на 17/50 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] , які складаються з частини житлового будинку літ. А-1, а саме житлової кімнати 1-4, кухні 1/3, прибудови літ. А-1, тамбуру літ. А1-1, житловою площею 8,2 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., ганку літ. а2, сараю літ. К-1, літ. Л-1, погребу літ. Б-п, убиральні літ. М-1, 1/2 огорожі № 1. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності та відсутності її представника адвоката Гайдарова С.В., позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Жданова від 29.01.1973 року за [PERSON] визнано право власності на 11/20 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Жданівському БТІ 10.04.1973 року за реєстровим № 320. Згідно повідомлення ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 4280 від 05.12.2019 року, у зв`язку із прийняттям до експлуатації житлової прибудови літ. А1-1, побудованої співвласником, рішенням Іллічівського виконкому від 11.12.1974 року № 22 були затверджені нові ідеальні частки на домоволодіння. Ідеальна частка на ім`я [PERSON] стала складати 17/50. При проведенні технічної інвентаризації 30.10.2019 року встановлено, що 17/50 частин домоволодіння [ADDRESS] належать [PERSON] та складаються з частини житлового будинку літ. А-1, а саме житлової кімнати 1-4, кухні 1-3, прибудови літ. а-1, тамбуру літ. а1-1, житловою площею 8,2 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., ганку літ. а2, сараю літ. Б-1, К-1, літ. Л-1, погребу літ. Б/п, убиральні літ. М-1, 1/2 огорожі № 1. У відповідності до відповіді Архівного сектору Маріупольської міської ради від 18.02.2020 року за зверненням [PERSON] щодо надання архівної копії рішення Іллічівського виконавчого комітету від 11.12.1974 року № 22, документи по 1991 рік передані на зберігання до Державного архіву Донецької області у встановленому порядку. У свою чергу, як вбачається з повідомлення Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації від 24.03.2020 року, надати копію рішення Іллічівського виконавчого комітету від 11.12.1974 року № 22 щодо затвердження нових ідеальних часток на домоволодіння на теперішній час неможливо, оскільки всі документи, які знаходились на зберіганні в державному архіві в м. Донецьку, залишились на тимчасово окупованій території України. Таким чином відсутність вказаного правовстановлюючого документу - рішення Іллічівського виконавчого комітету від 11.12.1974 року № 22 та неможливість його отримання в досудовому порядку позбавляє позивачку можливості довести наявність свого права власності на будинок та реалізувати свої права як власника. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем повністю визнані позовні вимоги. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За таких підстав суд вважає доведеними наявними письмовими доказами факт належності позивачці 17/50 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] . Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обов`язок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав власників і спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання правовстановлюючих документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами, які залишились в архівосховищах у місті Донецьк. Крім того зміна форми, виду або порядку ведення державних реєстрів обліку прав власності на нерухоме майно не може заперечувати або анулювати наявне у осіб право власності, яке ними отримано до введення нового реєстру, та має забезпечувати особам автоматичний перехід відомостей із одного реєстру до іншого. Втрата або відсутність в державних\~ реєстрах відомостей про раніше набуте особою право власності є порушеннями «принципу правової визначеності» та\~ «неналежним урядуванням» позиція Європейського суд з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office та див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000?I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Onery?ld?z v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти позовних вимог [PERSON] , з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню та за нею слід визнати право власності на 17/50 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] , які складаються з частини житлового будинку літ. А-1, а саме житлової кімнати 1-4, кухні 1-3, прибудови літ. а-1, тамбуру літ. а1-1, житловою площею 8,2 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м., ганку літ. а2, сараю літ. Б-1, К-1, літ. Л-1, погребу літ. Б/п, убиральні літ. М-1, 1/2 огорожі № 1. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved