Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У травні 2017р. [PERSON] звернувся до суду із уточненим в подальшому позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області(далі Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1999року належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Зазначав, що інша 1/2 частина зазначеної квартири належала його бабусі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1999року, яка 02 листопада 2012року померла. Стверджував, що після смерті бабусі він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, проте з відповіді нотаріуса йому стало відомо, що постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ м. Одеси серії АН№346030 від 09 грудня 2009року було накладено арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON] Посилаючись на порушення своїх прав як співвласника зазначеного нерухомого майна, позивач просив суд скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з 1/2 частини квартири [ADDRESS], накладений постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ м. Одеси серії АН№346030 від 09 грудня 2009року. Протокольною ухвалою від 10 липня 2017року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено Комунальне підприємство «МЕП-59» (далі КП «МЕП-59») (а.с.34). Позивач та його представник, діючий на підставі угоди та ордеру від 10 травня 2017р. у судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутність (а.с.11,12,49). Представник Малиновського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с.46). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: КП «МЕП-59», в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с.45). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження»,тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від від 15 лютого 1999року належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с.9). Інша 1/2 частина вказаної квартири [ADDRESS] належала його бабусі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1999року, яка 02 листопада 2012року померла (а.с.7,9) 15 лютого 1999р. право власності [PERSON]та [PERSON] на належну їм квартиру [ADDRESS], було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» за №135104, що підтверджується свідоцтвом (а.с.9). Матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси №2н-3252 від 27 квітня 2009року з [PERSON] на користь Ліквідаційної комісії Малого експлуатаційного підприємства - 59було стягнуто суму грошових коштів у розмірі 1568,34грн.(а.с.7). Постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ м. Одеси серії АН346030 від 09 грудня 2009року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження на виконання зазначеного судового наказу було накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] (а.с.7). З відповіді Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 27 квітня 2015р. вбачається, що згідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, матеріали виконавчого провадження стосовно боржника [PERSON] - знищено (а.с.7). Встановлено, що [PERSON] померла(а.с.8). Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право [PERSON]як власника та спадкоємця зазначеного майна. Отже, внаслідок накладення арешту на нерухоме майно позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати свої права власника, які передбачені законодавством України. Таким чином, наявність арешту, накладеного постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ м. Одеси серії АН346030 від 09 грудня 2009року порушує права позивача. Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], з-під арешту.

Outcome: approved