Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Шоста дніпропетровська держана нотаріальна контора, Дніпропетровське міське управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що з 22 квітня 1983 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Згідно договору дарування від 01.09.1995, посвідчений нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №3-9915, [PERSON] отримав у дар від своєї матері [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла 19 жовтня 1998 року. Позивач разом з чоловіком мешкала в даній квартирі та була зареєстрована з 1986 року, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті. 20 жовтня 2014 року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка позивач фактично прийняла спадщину. Звернувшись із заявою для оформлення спадщини до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, була заведена спадкова справа № 127/2015. Проте, 21 травня 2015 року державний нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи це тим, що покійний чоловік позивача своєчасно не зареєстрував договір дарування. Позивач з представником в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, в обґрунтування посилались на обставини викладені у позовній заяві. Представник Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволені позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову. Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимогам\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що з 22 квітня 1983 року [PERSON] перебувала з [PERSON]П у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 22 квітня 1983 року ЗАГС Індустріального району м. Дніпропетровська. 20 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №597690, видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначена квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування від 01 вересня 1995 року, укладеного на його користь його матір'ю [PERSON], яка померла 19 жовтня 1998 року, посвідченого нотаріусом шостої Дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі під № 3-9915. 24 лютого 2015 року [PERSON] подала заяву до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлого 20 жовтня 2014 року [PERSON] Проте, відповідно до постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 21 квітня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого 20.10.2014 [PERSON], оскільки договір дарування квартири від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації. Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на вищезазначену квартиру значиться на ім'я [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений договір дарування був укладений 01 вересня 1995 року, тобто з цього ж моменту [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. На момент укладання даного договору діяв\~Цивільний Кодекс УРСР, в редакції 1963\~року та Закон України «Про власність», які не передбачали обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно ч. 3\~ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року,\~\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або\~якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Така ж позиція викладена в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13. Враховуючи викладене суд вважає, що на момент смерті\~[PERSON] належало право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23\~Постанови\~Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7\~роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній\~\~конторі\~\~свідоцтва\~\~про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті З аналізу вказаних норм вбачається, що необхідними умовами набуття права власності в порядку спадкування за законом є належність у відповідності з діючим законодавством даного майна на момент смерті спадкодавцю. Оскільки, [PERSON] Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого 20 жовтня 2014 року [PERSON],\~\~суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого 20 жовтня 2014 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved