Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] помер \~його батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Цибулівської сілської ради, дане домоволодіння відносилося до категорії колгоспних дворів та станом на 15.04.1991 р. єдиним членом був [PERSON] . Позивач в установлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON] звернувся до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , що належали померлому 11.06.2008 р. [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Цибулівської сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Циулівка Тростянецького району Вінницької області, народився [PERSON] , що підтверджується даними паспорта громадянина України (а.с.4). Відповідно до інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Головного ТУЮ у Вінницькій області від 10.06.2019 р. №1536-16.24-38, згідно даних актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого 12.04.1995 р., у відомостях про батьків зазначено: батько- [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 51 року, про що в Книзі реєстрації смертей 13.06.2008 р. зроблено відповідний актовий запис за №26 (а.с. 6). Згідно довідки б/н від 20.06.2019 р., виданої виконкомом Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був єдиним членом погосподарського двору станом на 15.04.1991 р. (а.с.8). З виписки з погосподарської книги по Цибулівській сілській раді, особовий рахунок № [NUMBER] по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991р. склад двору слідуючий: [PERSON] голова двору (а.с. 19). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м, допоміжною площею 35,6 кв.м., складається з житлового будинку - А; веранди - а; сараю - Б (а.с. 11-14). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що станом на день своєї смерті [PERSON] належало майно колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №1546/08р. до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті звертався син [PERSON] Заява надійшла до Тростянецької ДНК 26.11.2008 р. за №762 від [PERSON] , законного представника малолітнього сина [PERSON] (а.с.45 звор.) Також, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.03.2010 р. на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом у землі, яка перебуває в колективній власності агрофірми «Промінь» с. Цибулівка Тростянецького району, розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); на частку майна пайового фонду АКПП «Нива» с.Цибулівка, Тростянецького району, визначену в розмірі 0,07 відстоків від загальної суми пайового фонду майна підприємства на суму 1000 грн. (а.с. 52). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 09.01.2019р. №07/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у [PERSON] відсутній, він має право звернутися до суду з позовом для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок після померлого (а.с. 15). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] і спадкоємцем до його майна за законом є [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті батька, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які належали останньому за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved