Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У червні 2015 року позивачі звернулись до Заводського районного суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Дніпродзержинська в особі Дніпродзержинської міської ради в якій просять суд визнати за ними право власності на двокімнатну квартиру № 86, розташовану на 4-му поверху 5-ти поверхового панельного будинку № 25, житлова площа 29,1 кв.м., загальна площа 45,1 кв.м., по провулку Більшовицькому в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом, яка залишилась після померлого 02.10.2014 року [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 02 жовтня 2014 року помер [PERSON], який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивача [PERSON]. позивачі після смерті [PERSON], подали заяву до Перша дніпродзержинської державної нотаріальної контори 21 листопада 2014 року, на підставі якої заведена спадкова справа № 533/2014. До складу спадкового майна входить квартира № 86, розташована за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Айвазовського, будинок № 25. Після того, як сплинуло шість місяців, 10 грудня 2014 року позивачі звернулась до Першої дніпродзержинської державно нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру, що залишилась після померлого, але Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану квартиру у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки спірна квартира була отримана [PERSON] у житлово-будівельному кооперативі № 30 м. Дніпродзержинська. Даний кооператив був створений на підставі рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 12.01.1979 року за № 18. Пайовий внесок за вказану квартиру до ЖБК виплачений [PERSON] повністю, що підтверджується відповідною довідкою. З невідомих позивачам причин керівництво ЖБК № 30 у м. Дніпродзержинську не отримало правовстановлюючі документи та не зареєструвало право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку за померлим [PERSON], тому позивачі вимушені звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Позивачі в судове засідання не зявились, але надали до суду заяви в яких просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі та не заперечують проти розгляду справи без участі відповідачів та розгляду справи без застосування технічних засобів. Представник відповідача та треті особи: житлово - будівелний кооператив № 30 м. Дніпродзержинськ, Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора за довіреністю в судове засідання не зявився, але надав до суду заяви в яких просили розглянути справу без участі їх представників та винести рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом досліджені докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 19 серпня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-КИ № 256428, яке видане 19 серпня 1978 року Палацом Щастя м. Дніпродзержинська та актовим записом № 1149. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії VІ-КИ № 356743, виданого 09 липня 1991 року Відділом РАЦС Заводського РВК м. Дніпродзержинська, [PERSON] народився 17 червня 1991 року у м. Дніпродзержинську, його батьком є [PERSON] та матірю [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 965. Згідно рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 12.01.1979 року № 18 був створений житлово-будівельний кооператив № 30, Як вбачається з Довідки № 04 від 19.01.2011 року виданої Житлово-будівельним кооперативом № 30 м. Дніпродзержинська, [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 30 та одержав в ЖБК № 30 двохкімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS], пайовий внесок за отриману квартиру, в сумі 5086,79 грн. сплатив повністю в 1989 році. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер 02 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І КИ № 585901, яке видане 04 жовтня 2014 року Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 1115. Відповідно до Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] у Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який виданий 24.11.2014 року Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержнське бюро технічної інвентаризаціїї» власником квартири є [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на квартиру № 86 по вулиці Айвазовського у будинку № 25 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, Державним нотаріусом був зроблений запит до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» пре те, за ким та на підставі якого документу зареєстроване право власності на квартиру належну померлому [PERSON], згідно відповіді за вих. № 17 14 від 27.11 .2014 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» відомості стосовно реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру № 86 по вулиці Айвазовського у будинку № 25 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на підприємстві відсутні. З Постанови Державного нотаріусу Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], від 10 грудня 2014 року вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для оформлення та видачі вказаних свідоцтв. Таким чином, після смерті [PERSON], померлого 02 жовтня 2014 року відкрилась спадщина на квартиру № 86 по вулиці Айвазовського у будинку № 25 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із померлим [PERSON] на момент відкриття спадщини у квартирі № 86 по вулиці Айвазовського у будинку № 25 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1279 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). На підставі викладеного та

Outcome: approved