Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований відповідач, який з червня 2018 року не проживає за місцем реєстрації, комунальні платежі не сплачує та не є членом сім`ї позивача, чим порушує її право власності на належне їй нерухоме майно. Тому просить визнати його таким, що втратив права користування квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, а також просить не допитувати свідків, вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. З огляду на те, що позивач у поданій заяві відмовилася від допиту свідків, тому суд приймає таку відмову від їх допиту. \~ \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2018 року. Місце проживання відповідача зареєстроване в належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу «Полісся» № 239 від 23.04.2019 року. Згідно акту комісії житлово-будівельного кооперативу «Полісся» від 23.04.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації з червня 2018 року. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] та його фактичне непроживання в ній без поважних причин з червня 2018 року, і суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене,

Outcome: approved