Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду в порядку вимог ст. 755 ЦК України із позовом до [PERSON] про розірвання укладеного між ними та нотаріально посвідченого 01.06.2007 року договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування доводів позову посилалася на те, що згідно цього договору вона передала онуці [PERSON] належну їй на праві власності вказану вище квартиру за умови, що остання буде надавати їй матеріальне забезпечення в розмірі не менше мінімальної пенсії щомісяця й у вигляді послуг догляду, харчування, необхідної допомоги та довічного безкоштовного проживання у переданій квартирі. Однак на порушення цих умов договору протягом усього строку його дії відповідачем не надавалася їй будь-яка допомога: під час перебування у лікарні та вдома ліки не купувалися, їжею та доглядом не була забезпечена, оплата комунальних послуг не проводилася. Крім того, приблизно у 2013 році відповідач з дітьми вселилася в квартиру, зареєструвалася в ній, стала проживати й з чоловіком. У зв`язку із чим її (позивача) відселили у найменшу кімнату, забороняють користуватися місцями загального користування та іншими кімнатами, спілкуватися із сусідами, відключили міський телефон, у зв`язку із чим вона не може викликати медичну допомогу. Відповідач влаштовує з нею сварки, ображає її, ускладнює умови проживання, вимагає пенсію. У зв`язку із чим позивач просила розірвати вказаний вище договір довічного утримання та визнати за нею право власності на квартиру, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Неженець Т.І до суду не з`явилися, надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомила. У своєму відзиву [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх недоведеність. Також зазначає, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності і спростовуються наданими нею (відповідачем) квитанціями про сплату комунальних послуг, квитанціями на купівлю лікарських засобів та продуктів харчування, товарними чеками на придбання 10.10.2016 водонагрівача, холодильника та електричного чайника для покращення умов проживання [PERSON] Посилається й на те, що небажання позивача продовжувати з нею договірні відносини, не є підставою для розірвання договору. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно норм ч. 1 ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) та забезпечити відчужувача житлом, грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ч. 2 ст. 755 ЦК, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до норм ч.ч. 1-2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. У ст.749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч.1 цієї статті). Судом установлено, що 1 червня 2007 року між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г., та зареєстрований у реєстрі за №1-939. За умовами зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м. Відповідно до пунктів 5-6 зазначеного договору на набувача майна покладений обов`язок надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення відчужувача житлом у відчужуваній квартирі шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому; забезпечення необхідним харчуванням, одягом; здійснення належного догляду та необхідної медичної та іншої допомоги. Вартість харчування, одягу, необхідної допомоги сторони договору визначили в розмірі не менше мінімальної пенсії щомісячно. Згідно п. 11 договору право власності на квартиру у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору відповідно до ст.ст. 182,210,745 ЦК України. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4429/21к.н №8-П від 07.06.2007 року. З наданої позивачем копії довідки Відділу реєстрації місця проживання особи від 24.05.2018 за № 0310-33/1363 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , онука [PERSON] з дітьми: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] н. Як зазначає [PERSON] в своїй позовній заяві онука з дітьми та своїм чоловіком вселилася до квартири, виділила їй маленьку кімнату, не дозволяє вільно користуватися місцями загального користування та іншими кімнатами, спілкуватися із сусідами, відключили міський телефон, у зв`язку із чим вона не може викликати медичну допомогу. Відповідач влаштовує з нею сварки, ображає її, ускладнює умови проживання, вимагає пенсію, не надає їй належного утримання та догляду, тобто не виконує свої обов`язки за договором довічного утримання. Зазначені обставини не спростовані відповідачем[PERSON] З наданих відповідачем до відзиву на позов квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк`та ТОВ ФК «Абсолют Фінанс» за період 2017-2018 року вбачається, що комунальні послуги за користування газом, водопостачання сплачені не тільки [PERSON]. а й позивачем [PERSON] (а.с.35-37,39,41). У своєму відзиву на позов [PERSON] зазначає, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності і спростовуються наданими нею (відповідачем) квитанціями на купівлю лікарських засобів та продуктів харчування, товарними чеками на придбання 10.10.2016 водонагрівача, холодильника та електричного чайника для покращення умов проживання [PERSON] Суд, оцінюючи надані відповідачем докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80,89 ЦПК України, відхиляє їх з наступних підстав. Як вбачається з копії товарних чеків на придбання водонагрівача, холодильника та електричного чайника ці товари придбані під час проживання [PERSON] з сім`єю в спірній квартирі, і не можуть безперечно свідчити про те, що зазначені речі придбанні з метою покращення умов проживання лише [PERSON] З наданих відповідачем копій фіскальних чеків №№ 4303,4304, 4305,4309, 4327,4341 від 27.12.14р.на придбання лікарських засобів вбачається, що вони містять посилання на придбання шприців, систем, медичних препаратів, які купувалися в один й той же день з різницею у декілька хвилин та годин (а.с. 55,55 зв.,59); з копії фіскальних чеків №4483 на суму 241,19 грн. та на суму 9.49 грн. вбачається, що лікарські засоби купувалися з різницею в декілька хвилин, але в різних аптеках(а.с.57) тощо. При цьому будь-яких доказів того, що зазначені лікарські препарати купувалися відповідачем і саме для позивача відповідачем [PERSON] до суду не надано. Згідно виписок-епікризів з медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] , виданих КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня від 02.10.2017 та від 25.10.2018 вбачається, що позивач має ряд хронічних захворювань,щодо яких проходила курс лікування, однак лікарських препаратів, призначених лікарем після проходження стаціонарного лікування [PERSON] , фіскальні чеки про придбання лікарських засобів, не містять. З наданих відповідачем копії фіскальних чеків на придбання продуктів харчування також не вбачається, що ці продукти харчування та засоби побуту придбавалися саме для позивача, оскільки асортимент цих товарів ( в тому числі пиво, вино, снеки, дитячі підгузки, корм для тварин (а.с. 77,78,82) та їх кількість свідчить про те, що вони придбавалися не для однієї людини. За таких обставин суд вважає, що відповідачем [PERSON] не надано доказів належного виконання своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання, тому цей договір слід розірвати. Відповідно до частини другої статті 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. У постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-2891 цс15 роз`яснено, що за наявності таких підстав набувач має право звернутися до суду з вимогою про залишення за ним частини майна, що є об`єктом договору довічного утримання, і за таких обставин суд приймає рішення на користь набувача. Оскільки відповідно до вимог ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а набувач майна не зверталася до суду з вимогами, передбаченими ч.2 ст. 756 ЦК України, суд вищезазначені питання не вирішує. У зв`язку з розірванням оспорюваного договору довічного утримання, відчужувач [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України набуває право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1865,69 грн.

Outcome: approved