Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , який подалі уточнила, та просила визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03.01.2019 року та визнати за нею (позивачем) право власності на земельну ділянку площею 8,8151 га, кадастровий номер 6325488500:02:000:0082 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (правонаступника Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] домовилися про всі умови продажу належної останній вказаної земельної ділянки, та 03.01.2019 року уклали договір купівлі - продажу, за умовами якого вона (позивач) сплатила відповідачці 265 000,00 грн. і прийняла майно, яке [PERSON] передала їй у власність за вказану плату, та зобов`язалася оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Однак до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач всяк уникає від нотаріального посвідчення договору, що суттєво порушує її (позивача) права як нового власника земельної ділянки, та перешкоджає у реєстрації його права власності на спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначивши також, що позов визнає за заявленими підставами та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1, 2 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Судом встановлено та підтверджується наданими доказами, що земельна ділянка площею 8,8151 га, кадастровий номер 6325488500:02:000:0082 цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (правонаступника Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області), належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР № 095627, виданого Чугуївським районним відділом земельних ресурсів Харківської області 13 жовтня 2005 року, зареєстрованого у в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010568200049. Як вбачається з договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03 січня 2019 року, продавець [PERSON] передала у власність покупцю [PERSON] вищевказану земельну ділянку, а покупець [PERSON] на виконання пункту 2 зазначеного договору сплатила продавцю [PERSON] грошові кошти у сумі 265 000,00 грн. Таким чином, кожен з сторін договору купівлі-продажу виконав свої обов`язки відповідно до вимог ст. 655 ЦК України. За приписами ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним укладеного між сторонами у справі договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме предмету договору та його ціни.

Outcome: approved