Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У травні 2021 року керівник Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 серпня 2020 року завідуючого акушерським відділенням Комунального некомерційного підприємства «Ніжинський міський пологовий будинок» [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України. Указаним вироком установлено, що [PERSON] , обіймаючи посаду завідуючого акушерським відділенням Комунального некомерційного підприємства «Ніжинський міський пологовий будинок», тобто будучи медичним працівником зі спеціальною освітою, який зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну та лікарську допомогу, неналежно виконав свої професійне обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що причинило тяжкі наслідки неповнолітній [PERSON] . Зазначеним вироком суду задоволено частково цивільний позов потерпілої [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Ніжинський міський пологовий будинок» та стягнуто на користь [PERSON] 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 6 500,00 грн на відшкодування майнової шкоди, а всього - 106 500,00 грн шкоди, завданої злочином. Вирок суду в частині цивільного позову залишено без змін вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року. Судове рішення про стягнення грошових коштів на користь [PERSON] з 30 грудня 2020 року перебувало на виконанні в Ніжинському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). 24 лютого 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Ніжинський міський пологовий будинок» перерахувало на депозитний рахунок відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) кошти в розмірі 117 288,00 грн, у т.ч. 100 000,00 грн - моральної шкоди, 6500,00 грн - майнової шкоди на користь [PERSON] , а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. 25 лютого 2021 року кошти в сумі 106 500,00 грн перераховані [PERSON] . Станом на час подання цього позову до суду [PERSON] не відшкодував шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Підставою для представництва інтересів держави є нездійснення уповноваженими органами - Ніжинською міською радою Чернігівської області та Комунальним некомерційним підприємством «Ніжинський міський пологовий будинок» захисту інтересів держави, а саме невжиття заходів цивільно-правового захисту для відшкодування шкоди, завданої [PERSON] в порядку регресу. Оскільки Комунальне некомерційне підприємство «Ніжинський міський пологовий будинок» відшкодувало за рахунок коштів бюджету суму в розмірі 106 500,00 грн, то воно має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до винної особи - [PERSON] . Посилаючись на вказане, керівник Ніжинської окружної прокуратури просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Ніжинський міський пологовий будинок» у порядку регресу кошти в сумі 106 500,00 грн, а також на користь прокуратури судовий збір за подання позову до суду. У судовому засіданні представник прокуратури - Кобилецька І. І. підтримала позов з викладених у ньому обставин та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] підтримав раніше подану заяву про визнання позову в повному обсязі. Представник пологового будинку - Константиненко М. М. не заперечувала проти прийняття заяви відповідача про визнання позову. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Згідно зі ст. 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України м айнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, м оральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України встановлено, що ю ридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 1191 ЦК України о соба, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У такому випадку на підставі ст. 142 ЦПК України позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved