Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03 червня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні характери та погляди на спільне сімейне життя, в зв`язку з чим 14 квітня 2020 року Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, проте даних коштів не достатньо, тому позивач змушена звернутися до суду з підстав стягнення аліментів. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 28 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 38 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1154 (а.с. 4). Згідно із довідок наданих до суду від 09 липня 2019 року, вбачається, що [PERSON] разом із сином взята на облік як внутрішньо переміщена особа, та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5,6). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я; матеріальне становище дитини; стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1. ст. 184 СК України). Враховуючи викладені обставини, розмір встановленого прожиткового мінімуму, а також спільний обов`язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: partial