Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 5200 грн. як повернення завдатку і сплаченого авансового платежу за житловий будинок та 12711 грн. як відшкодування вартості проведених витрат на поліпшення 1/2 частини житлового будинку, що розташований по пров.Північному, 22 м.Прилуки Чернігівської області. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що [PERSON] є власником 1/2 частини буд.22 по пров. Північному в м.Прилуки і маючи намір продати житло, запропонувала [PERSON] придбати вказану частину будинку за 37 000 грн. На виконання зазначеної домовленості позивач сплатила завдаток в розмірі 1600 грн. та 2000 грн. і почала проживати в будинку як його майбутній власник. Оскільки будинок був в поганому технічному стані, вона зі згоди відповідача провела ремонт двох кімнат, здійснила прибирання прибудинкової території та вивезла сміття, збудувала новий туалет, який вкрила шифером, на що нею було витрачено 12 711 грн. Проте, в звязку з тим, що відповідач відмовилася укласти договір купівлі-продажу та вживає заходи щодо виселення позивача і просила стягнути на її користь суму завдатку в подвійному розмірі та кошти за проведений ремонт і роботи по благоустрою спірного житла за час проживання. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 26 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 3600 грн. авансу та 2830 грн. 40 коп., витрачених на придбанння матеріалів для проведення ремонту будинку, а також 243 грн. 60 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду в частині стягнення витрат на проведення ремонту будинку та змінити рішення в частині стягнення судових витрат, стягнувши з неї 49 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки невірно застосовано положення статей 778, 793, 776 ЦК України, а також не враховано положення Інструкції з бухгалтерського обліку основних засобів та нематеріальних активів комерційних банків України, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.04.98 р. №155, якими визначено поняття капітального і поточного ремонту, поліпшення об'єкта основних засобів. Апелянт посилається, що для задоволення позову про стягнення витрат на проведення ремонту суд першої інстанції повинен був встановити, що між сторонами був укладений договір найму, а також, що в період дії договору найму позивач провела не поточний ремонт, а поліпшення найманої речі і проведені поліпшення є невідокремленими та на їх проведення позивач отримала згоду. [PERSON] вказує, що в оскаржуваному рішенні не мотивовано, на підставі яких доказів суд прийшов до переконання, що будівельні матеріали, які вказані в товарних чеках, були використані саме під час проведення поточного ремонту в належному їй житловому будинку. За доводами апелянта, в матеріалах справи відсутні належні докази, що між сторонами був укладений договір найму, а також ті, які свідчать про те, що відповідач надавала згоду на проведення ремонтних робіт. Крім того, [PERSON] посилається, що суд необгрунтовано стягнув з неї всю суму судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені частково. В апеляційній скарзі [PERSON] просить частково скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі фактичним обставинам справи. [PERSON] вказує, що саме відповідач відмовляється укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, хоча [PERSON] надавала згоду на укладення договору, прийняття завдатку та проведення поліпшення кімнат. За доводами апелянта, будинок перебував у поганому технічному стані і вона зі згоди відповідачки провела поточний ремонт двох кімнат, здійснила прибирання прибудинкової території та вивезла сміття, збудувала новий туалет, який вкрила шифером, а на проведення робіт та придбання будівельних матеріалів витратила 12 711 грн. власних коштів. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить 1/2 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, який розташований за адресою: м.Прилуки, пров.Північний, буд.22 (а.с.6). 23 грудня 2013 року [PERSON] отримала кошти в сумі 1600 грн. як завдаток за будинок по пров.Північному, №22/1 від [PERSON] (а.с.34). 17 лютого 2014 року відповідач також отримала від позивача кошти в розмірі 2000 грн. „як виплату за вказаний будинок за домовленістю на рік за 37 000 грн. [PERSON] зобовязувалась виплачувати щомісячно 2400 грн. (а.с.33). Позивач вказувала, що сплачені нею згідно розписки від 23 грудня 2013 року 1600 грн. є завдатком і повинні стягуватись на її користь в подвійному розмірі, а сплачені згідно розписки від 17 лютого 2014 року 2000 грн. є авансовими платежами за будинок, загальна сума яких становить 5200 грн. Стягуючи з відповідача на користь позивача 3600 грн. авансу, суд першої інстанції виходив із того, що на час написання розписок між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу 1/2 частини належного відповідачці житлового будинку, а тому між сторонами не виникло зобовязання, на підставі якого сплачені кошти розглядалися б як завдаток. Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. Статтею 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, правила про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. У даному випадку судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку не укладено, тому висновок суду про те, що одержані [PERSON] за розписками кошти в загальній сумі 3600 грн. не є завдатком, а є авансом і повертаються в тому розмірі, в якому були сплачені, відповідає встановленим обставинам і є вірним. При цьому доводи [PERSON], що саме з вини відповідача не було укладено договору купівлі-продажу, не впливають на правильність висновку суду щодо відсутності підстав для стягнення сплачених за розписками коштів в подвійному розмірі, оскільки судом встановлено, що отримані кошти є авансом, а тому вони повертаються особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулось укладення договору. Вина має враховуватись, відповідно до приписів ч.1 ст. 571 ЦК України, при вирішенні спорів саме щодо завдатку. В своїй позовній заяві як на підставу для стягнення коштів за проведений ремонт та роботи по благоустрою спірного житла [PERSON] посилалась на ст.778 ЦК України, яка регулює відносини щодо поліпшення наймачем речі, переданої у найм. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, договір найму чи договір оренди спірного житлового приміщення між сторонами не укладався. Фактично ж мала місце домовленість сторін щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу, підтвердженням чого є текст розписок. Таким чином, позивач помилково в обгрунтування підстав для задоволення позовних вимог посилалась на ст.778 ЦК України, яка не може бути застосована до спірних правовідносин. Відповідно до розяснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обгрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Враховуючи викладене, помилкове посилання позивача на норми закону, який не регулює спірні правовідносини, не позбавляє суд можливості застосувати ті норми права, які підлягають застосуванню. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, повязані з фактичним користуванням [PERSON] житловим приміщенням як потенційним майбутнім власником житла без належного юридичного оформлення спірних правовідносин. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] і усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] із житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Прилуки Чернігівської області, провулок Північний, буд.22 без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Свої позовні вимоги щодо наявності підстав для стягнення 12 711 грн. [PERSON] обгрунтовувала тим, що вона сплатила зазначені кошти на проведення ремонтних робіт та робіт по благоустрою житла, який мала намір придбати у [PERSON] На підтвердження позовних вимог позивачем було надано розрахунок вартості ремонтних робіт та будівельних матеріалів, товарні чеки. В ході розгляду справи апеляційним судом сторонам було розяснено право на заявлення клопотання про проведення судової експертизи. За клопотанням позивача ухвалою апеляційного суду від 15 липня 2015 року було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку №С-307 судової будівельно-технічної експертизи від 17 листопада 2015 року за час проживання в частині житлового будинку №22/1 по пров.Північному в м.Прилуки [PERSON] було проведено капітальний ремонт в житловій кімнаті 1-3 та кухні 1-2, також було проведено ремонт в приміщенні 1-4, в коридорі 1-7. Експертизою підтверджено, що позивачем в процесі проведення будівельних робіт при проведенні капітального ремонту частини житлового будинку дійсно було використано будівельні матеріали згідно матеріалів справи. Загальну вартість проведених будівельних робіт експертизою визначено в розмірі 9375,88 грн., вартість матеріалів 4458,68 грн., заробітна плата 4917,20 грн. При цьому апеляційний суд погоджується з доводами позивача щодо наявних розбіжностей в частині розміру понесених витрат на придбання матеріалів для проведення ремонтних робіт згідно товарних чеків та висновку експерта, що обумовлено придбанням частини будівельних матеріалів поза торговельною мережею без товарних чеків. Таким чином, оскільки висновком експертизи було підтверджено проведення будівельних робіт по благоустрою житлового будинку, належного [PERSON], і який мала намір придбати позивач за домовленістю з відповідачем, то посилання відповідача на відсутність підстав для їх стягнення не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, ремонт будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на відновлення, з можливим поліпшенням експлуатаційних показників елементів будинку. Капітальний ремонт будинку - комплекс ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з відновленням або поліпшенням експлуатаційних показників будинку, із заміною або відновленням несучих або огороджувальних конструкцій, інженерного обладнання та обладнання протипожежного захисту без зміни будівельних габаритів об'єкта та його техніко-економічних показників. Поточний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Оскільки позивачем було витрачено власні кошти на підтримання належного відповідачу спірного будинку в належному для проживання стані за відсутності договірних відносин між сторонами, то в даному випадку наявність підстав для стягнення витрачених коштів не ставиться в залежність від того, який саме ремонт (капітальний чи поточний) було здійснено позивачем. Враховуючи, що висновком експертизи підтверджено вартість проведених будівельних робіт на суму 9375,88 грн., то апеляційний суд приходить до висновку, що саме визначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а не 12 711 грн., як було заявлено в позові. В звязку з викладеним, оскаржуване рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідача витрат на проведення ремонтних робіт. При цьому заслуговують на увагу доводи апелянта [PERSON] про порушення судом першої інстанції норм ст.88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат. Так, відповідно до ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні апеляційним судом, відповідно воно підлягає зміні і в частині судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві [PERSON] просила стягнути на її користь 5200 грн. як повернення завдатку і сплаченого авансового платежу, а також 12 711 грн. як відшкодування вартості проведених робіт на поліпшення 1/2 частини житлового будинку. Оскільки позовні вимоги задоволено частково і стягнуто на користь позивача 3600грн. авансу і 9375, 88 грн. вартості проведених будівельних робіт, позовні вимоги задоволено на 72,45%. За подання позову [PERSON] було сплачено 243 грн. 60 коп. згідно квитанції на а.с.1. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 176 грн. 49 коп. ( 243,60 грн. х 72,45%). В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, тобто з урахуванням частини задоволених позовних вимог оспорювана нею сума складала 11 480,60 грн. За подання апеляційної скарги [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволеної частини апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 35 грн. 38 коп. Крім того, статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Згідно матеріалів справи, вартість експертизи, результати якої покладено в основу судового рішення, становить 1544 грн. 09 коп. Оскільки рішення суду фактично змінюється в частині розміру витрат на проведення ремонтних робіт, то з урахуванням пропорційності з відповідача підлягає стягненню 1138 грн. 92 коп. витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

Outcome: partial