Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У травні 2011 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] (надалі відповідач -1),, [PERSON] (надалі відповідач-2) про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно умов кредитного договору № 490130323 від 06.02.2009 між позивачем та відповідачем 1, Банком надано кредит позичальнику у розмірі 72 733,98 грн. строком до 03.02.2013, на умовах сплати відсотків, розмір яких обумовлено договором. 06.02.2009 між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поруки № 490130323, за умовами якого останній поручається перед позивачем за виконання відповідачем 1 зобов'язань за договором. Оскільки позичальником не виконується зобов'язання щодо погашення кредитного договору на умовах, які викладені у договорі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 06.03.2011 становить 57347,52 грн., яку відповідачі, незважаючи на направлення вимог погашення заборгованості, не надали відповіді щодо вирішення цього питання, позивач просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі відповідачів, прийняти заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі на виклики суду повторно не з'явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд вважає за можливим розглянути справу за наданими матеріалами та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи згідно умов кредитного договору від№ 490130323 від 06.02.2009 між позивачем та відповідачем 1, Банком надано кредит позичальнику у розмірі 72 733,98 грн. строком до 03.02.2013, на умовах сплати відсотків, розмір яких обумовлено договором. 06.02.2009 між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поруки № 490130323, за умовами якого останній поручається перед позивачем за виконання відповідачем 1 зобов'язань за договором. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що Позичальник належним чином свої зобов'язання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов Кредитного договору. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки Відповідач -1 не виконує зобов'язання взяті на себе за кредитним договором, поручителем якого виступає відповідач 2 , позивач правомірно звернувся з вимогою до відповідача, [PERSON], , як боржника за основним зобов'язанням та відповідача, [PERSON], як поручителя про стягнення з них солідарно суми заборгованості за Кредитним договором. Згідно з цивільним законодавством України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом частин 1 та 2 ст.60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів покладені на кожну сторону, яка зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачі не надали доказів спростування суми нарахованої заборгованості, в тому числі не спростовано і розмір штрафних санкцій. Оскільки відповідач-1, згідно договору взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений строк борг не повернув, а умови кредитного договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним солідарно стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 57347,52 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати по сплаті державного мита в сумі 573,47 грн.,витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст.ст. 11,14,15,16, 22, 512, 514, 520, 546, 572, 573,574, 576, 582, 583, 584, 585, 586, 587, 589, 590,1054 ЦК України,

Outcome: approved