Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У травні 2015 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач зазначив, що 10 січня 2015 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 465970754 на суму 1000,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 10 календарних дні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника (банківська картка [NUMBER]). Відповідно до умов договору, Позичальник зобов'язувався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою 2 % в день від суми позики за кожний день користування позикою. 20 січня 2015 року термін платежу за Договором закінчився, а Відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 465970754 від 10.01.2015 року, яка станом на 19 травня 2015 року становить 4170,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи на підставі наданих суду доказів. Відповідач на виклики суду повторно не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. Ухвалою суду від 21 липня 2015 року постановлено про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов договору, Позичальник зобов'язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою 2 % в день від суми позики за кожний день користування позикою. Згідно п. 7.1 Договору, Правила позики є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 7.5 Правил за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою більше ніж на 3 (три) банківські дні, Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю разовий штраф у розмірі 9 (дев'яти) відсотків від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3 (трьох) відсотків в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. 28 січня 2015 року термін платежу за Договором закінчився, а Відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах визначених договором. Так, станом на 19 травня 2015 року, заборгованість за договором позики Відповідача склала: сума позики - 1000,00 грн., проценти за користування позикою - 3170,00 грн. В свою чергу, Позичальник зобов'язався повернути позику, сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному договором позики. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 4), що додано до позовної заяви, вбачається, що прострочена заборгованість за договором позики № 465970754 від 10.01.2015 року не сплачена. Частиною 2 статті 640 ЦК України передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Виходячи із оцінки зібраних доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, оскільки відповідач, за договором позики взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений строк борг не повернув, а умови договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним стягнути з відповідача борг за договором позики суму в розмірі 4170,00 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 243,60 грн. З огляду на викладене на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 612, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved