Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 06.03.2015 року він звільнений з посади сторожа Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ\~за домовленістю сторін. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з ним розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала 10441,17 грн., що підтверджується довідкою від 17 березня 2015 року №23, яка була видана та підписана генеральним директором ТОВ «Константа». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 10441,17 грн., компенсацію за 98 днів щорічної відпустки у розмірі 3813,01 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку (за 66 днів) у розмірі 4767,84 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою про збільшення позовних вимог на розмір середнього заробітку за період від подання позову до суду до дати чергового засідання, тобто за період з 16.06.2015 року по 07.07.2015 року включно. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 10441,17 грн., компенсацію за 98 днів щорічної відпустки у розмірі 3813,01 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку (за 80 днів) у розмірі 5779,20 грн. Просить провести розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з 01.02.2011 року по 06.03.2015 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача, що підтверджується записом в трудовій книжці БТ-I № 3896158 від 23.08.1973 року. Згідно наказу №22-к від 06.03.2015р. [PERSON] звільнений з посади сторожа ТОВ «Константа» з 06.03.2015р. за п.1 ст. 36 КЗпПУ (угода сторін), що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про припинення трудового договору. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з [PERSON] розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка становить 10441,17 грн., що підтверджується довідкою підприємства №23 від 17.03.2015р. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 10441,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину інваліда з дитинства підгрупи А 1групи. Відповідно до затвердженого Постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Оскільки місяцем звільнення позивача з підприємства є березень 2015 року, то періодом розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки є період з березня 2015 року по лютий 2015 року, що становить 98 днів, який дорівнює 3813, 01 грн. (17171,10/355*98 днів 170,65 (ЄСВ3,6%)-685,43 (Податок на доходи15%) 71,10 (військовий збір). Отже, відповідачем, в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про відпустки», не виплачено позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку, що становить 98 календарних днів, що підтверджується наказом підприємства №22-к про припинення трудового договору від 06.03.2015р. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством мається безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача з 06.03.2015р., яка не сплачена відповідачем на час розгляду справи, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру\~\~середнього заробітку за час затримки\~\~\~\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~\~п.п. 2, 3, 5, 8\~Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки підприємства №44 від 03.06.2015р., середньоденний заробіток позивачки становить 72,24грн., тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 07.03.2015р. по 07.07.2015р., як заявлено в заяві позивача про збільшення позовних вимог, тобто за 80 робочих днів, становить 5779,20 грн. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом не встановлено, що на момент звільнення позивача з роботи мався спір між сторонами про розмір належних до виплати сум. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості та своєї вини в затримці розрахунку. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 10441,17 грн., компенсація за невикористані 98 днів щорічної відпустки у розмірі 3813,01 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5779,20 грн., а всього 20033,38 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України звідповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved