Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.08.2006 року між ним та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» було укладено кредитний договір № 014/0049/74/62280, предметом якого є надання кредиту в розмірі 139430 доларів США на споживчі цілі. Посилаючись на те, що умови п.9.1. кредитного договору щодо пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 182% від несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань ( тіла кредиту або процентів) є несправедливими в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, просив визнати його недійсним з моменту укладення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.08.2006 року між позивачем та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір № 014/0049/74/62280, предметом якого є надання кредиту в розмірі 139430 доларів США на споживчі цілі, строком на 240 місяців з 08.08.2006 по 08.08.2026. Відповідно до п.9.1. кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,5% від простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1, 3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що кредит надавався позичальнику в тому числі на споживчі потреби, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якими обґрунтовувались позовні вимоги в частині визнання недійсним п.4.1.1 кредитного договору, продавець ( виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч.5 ст.18 цього Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч.7 ст.18 цього Закону, положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Враховуючи ту обставину, що пункт 9.1. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,5% від суми несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожен день прострочки, що становить 182 % на рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визнання такого пункту недійсним.

Outcome: approved