Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,3910 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області. 04 березня 2016 року, мати склала заповіт, яким заповіла вищезазначену земельну ділянку, їй - позивачці, відповідачці [PERSON] та братові [PERSON]. Позивач, зазначає, що вона одна прийняла спадщину через своєчасне подання нотаріусу відповідної заяви, брат [PERSON] від спадщини відмовився на її користь, про що подав нотаріусу відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] не вчинила жодної з передбачених законом дій, щодо прийняття спадщини. Після шестимісячного спливу, вона звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення спадкового майна, проте у видачі свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту на дану земельну ділянку. Позивач зазначає, що оригінал державного акту знаходиться у відповідачки і добровільно остання його не надає, що унеможливлює оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріуса. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні, зазначила, що вказану земельну ділянку відповідно до заповіту від 23 жовтня 2007 року, мати заповіла лише їй, тому вважає, що вказана земельна ділянка належить лише їй. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 05 жовтня 2016 року, [PERSON], померла [INFO] року. (а.с.7). Як вбачається з Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 23 лютого 1955 року [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.33). Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 24 листопада 1979 року, [PERSON] 24 листопада 1979 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с.33). Згідно наявної в матеріалах справи копії Заповіту від 04 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4 та посвідчено секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області, Скочинською Т.А, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 4,3910 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 66/2017 року, заведеної Фастівською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], яка помер [INFO] року, позивач [PERSON] 21 лютого 2017 року звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. (а.с.20). Між тим, [PERSON], 29 березня 2017 року подав до Фастівської районної державної нотаріальної контри нотаріально посвідчену заяву, від 27 березня 2017 року, згідно якої відмовився від прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Скочинською Т.А, секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області від 04 березня 2016 року, зареєстрованим у реєстрі за номером 4 на користь іншого спадкоємця за вказаним заповітом - [PERSON], та відмовився від прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] на користь дочки померлої [PERSON]. (а.с.31). 17 травня 2017 року, Фастівським районним державним нотаріусом Бігіч С.Ю., позивачу у видачі Свідоцтва про право власності за законом на вищевказану земельну ділянку відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. (а.с.35). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Доводи позивача щодо визнання за нею права власності за заповітом на всю земельну ділянку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки померла [PERSON] за життя заповіла по 1/3 частині вищевказаної земельної ділянки своїм дітям, а саме позивачу, відповідачу та їх брату [PERSON] Між тим, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом на частину вказаної земельної ділянки на користь [PERSON] про, що свідчить нотаріально посвідчена заява про відмову, а відтак остання має право на спадкування за заповітом лише на 2/3 частини спадкового майна. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частин земельної ділянки площею 4,3910 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Червоненської сільської ради Фастівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне присудити позивачеві судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 881 грн. 24 коп., що підтверджено квитанцією № 193 від 23 травня 2017 року. (а.с. 1). Відповідно до ст. 41 Конституції України, статей 392, 1218, 1225, 1261, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial