Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРД-А» (далі ТОВ ГАРД-А») про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, посилаючись на те, що перебувала із відповідачем у трудових правовідносинах із 09.11.2017року по 10.04.2018 року на посаді помічника юриста. 10.04.2018 року їй було запропоновано звільнитися, після погодження з керівництвом підстав звільнення вона написала заяву про звільнення за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України). За погодженням із керівництвом вона не поставила на заяві дату звільнення та пізніше дізналася, що була звільнена з посади, згідно до наказу з 01.04.2018року, хоча на роботі перебувала до 10.04.2018року включно. В порушення вимог ст.ст. 47,97,115 КЗпП України, починаючи з 01.01.2018року по день звільнення їй не виплачувалася заробітна плата. Тривалий час вона намагалася зв'язатися із директором товариства з метою отримання заробітної плати та трудової книжки, однак отримувала відповідь про відсутність коштів, обіцянку провести виплату заборгованості протягом трьох днів, а потім відмову від спілкування. У зв'язку з цим вона направила на адресу відповідача лист із проханням повернути трудову книжку, без якої вона не мала можливості працевлаштуватися та виплатити заробітну плату, а також надати довідку про розрахунок заборгованості по заробітній платі, відповідь на який не отримала. Сума боргу по заробітній платі становить 11 400,00грн., яка складається із заробітної плати за січень - березень 2018року (3800,00 + 3800,00+3800,00=11 400,00грн.), а також середній заробіток за час затримки в сумі 7600.00грн (за квітень 3800,00грн. та травень 3800.00грн.) в сумі 7600.00грн. Загальна сума боргу становить 19 000,00грн., а за мінусом податку з фізичних осіб в сумі 3420, 00грн. складає 15 580,00грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила стягнути: з ТОВ «ГАРД-А» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15 580,00грн. та повернути трудову книжку; стягнути з відповідача на її користь компенсацію збитків за час невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за 2018рік в сумі 810,16грн. Ухвалою суду від 07.06.2018року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У липні 2018року позивач із посиланням на положення ст. 43 ЦПК України збільшила позовні вимоги, зазначивши, що після подання до суду позовної заяви отримала від відповідача запрошення до офісу там їй було запропоновано дві заяви на звільнення за п.1ст.36 КЗпП України та заяву про звільнення за прогули та погане відношення до своїх службових обов'язків. Однак, якщо вона напише розписку про те, що отримала заробітну плату за січень - березень 2018року, буде звільнена за угодою сторін і отримає трудову книжку, натомість відповідач видав розписку про виплату належних їй грошових коштів в місячний термін. Вона злякалась та зробила все, що їй було сказана, а саме: написала розписки про отримання заробітної плати за січень в сумі 3000,00грн., за лютий 3000,00грн., за березень 3000,00грн, та про отримання трудової книжки, в яких на прохання відповідача не зазначала дату. Згідно до записів у трудовій книжці вона була звільнення 01.04.2018року, а не 10.04.2018року. Відповідач надав розписку про те, що розрахується із нею протягом місяця, проте станом на 09.07.2018року жодних коштів не виплатив. З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просила стягнути з відповідача заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки . розрахунку в сумі 18 696,00грн. з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та інфляційні збитки за період з 01.01.2018року по 05.07.2018року в сумі 972,18грн. У відзиві на позовну заяву відповідач, директор ТОВ «ГАРД-А» Дубчонок Р.С. заперечував проти позову, зазначивши на безпідставність позову, оскільки твердження позивача про те, що їй було запропоновано звільнитися 10.04.2018року спростовується її підписом в наказі №21/2018 від 01.03.2018року про ознайомлення з наказом про звільнення, який нею не оскаржений. Заробітну плату за січень-лютий 2018року позивач отримала, що підтверджується її письмовими розписками. Отримавши аванс за березень 2018року позивач звернулася 28.02.2018року зі заявою про звільнення, відповідно до якої була звільнення 01.03.2018року за угодою сторін. Фактично позивач отримала грошові кошти наперед, але їх не відпрацювала, тому відповідачем вирішується питання про стягнення грошових коштів у судовому порядку. Позивач зазначає про наявність боргу по заробітній платі за період із 01.01.2018року по 10.04.2018року та невидачу трудової книжки, але дані доводи спростовуються письмовими доказами, а саме: наказом про звільнення та особистим підписом [PERSON] про отримання трудової книжки 01.03.2018року та проведеним розрахунком. ТОВ «ГАРД-А» вважає, що позивач зловживає процесуальними правами - подання завідомо безпідставного позову та позову за відсутності предмета спору, тому суд відповідно до приписів п.3 ч.2 ст.44ЦПК України зобов'язаний встановити даний факт. У зв'язку з розглядом даної справи відповідач очікує понести загальні судові витрати в розмірі 3000,00грн. У відповіді на відзив позивач, зазначає, що турбуючись за свою репутацію вона зробила так, як їй сказали в офісі товариства, написала розписки про отримання коштів(яких не отримувала), і за їх проханням не ставила дату. У наданих відповідачем розписках дати поставлені пізніше, як вигідно було відповідачу та в них чітко видно, що дати поставлені іншою пастою та мають інший почерк і фактично вона отримала заробітну плату за три місяці в одному місяці( 01.02.2018р., 26.02.2018, та 27.02.2018року за березень). Окрім того, виплата заробітної плати у формі боргових зобов'язань і розписок або у будь - якій іншій формі забороняється. У день видачі зарплати за ВКО робиться відповідний запис у Касовій книзі типової форми №КО-4. Окрім того, якщо відповідач стверджує про виплату заробітної плати, навіщо тоді директор товариства видав їй 08.05.2018року письмову розписку про те, що ТОВ «ГАРД-А» зобов'язується передати їй в місячний термін грошову суму в розмірі 8500,00грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Згідно до ст. 92 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 18/2017-к від 08.11.2017року директора ТОВ «ГАРД-А», [PERSON] прийнята на посаду помічника юриста ТОВ «ГАРД-А» з 09 листопада 2017 року, з окладом згідно зі штатним розкладом(а.с.5). Наказом директора товариства за №21/2018-к від 01 березня 2018року [PERSON] звільнена з посади помічника юриста, з 01.03.2018року у порядку встановленому п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України(за угодою сторін). З наказом про звільнення позивач ознайомлена 01.03.2018року про що, свідчить її підпис на тексті наказу(а.с.29). Як, вбачається із виписки Книги обліку та руху трудових книжок і вкладишів до них [PERSON] отримала трудову книжку 01.03.2018року, що підтверджується її підписом у Книзі(а.с30). Згідно до письмових розписок [PERSON] отримала заробітну плату за січень 2018року в сумі 3000,00грн., за лютий 2018року в сумі 3000,00грн, аванс за березень 2018року в сумі 500,00грн.(а.с.31-33). Позивач звертаючись із позовом до суду посилалась на те, що станом на травень 2018 року не отримала розрахунок та трудову книжку, у той час як матеріалами справи підтверджено, що з наказом про звільнення позивач ознайомлена 01.03.2018 року, трудову книжку отримала також 01.03.2018 року, заробітну плату за січень - березень 2018року отримала про що видала письмові розписки. Отже, суд вважає, що позивачем не доведено наявність заборгованості по заробітній платі за період січень - квітень 2018року, що відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України є її обов'язком. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про написання розписок про отримання заробітної плати, зі страху бути звільненою за прогули, оскільки позивач є фахівцем в галузі права, а тому повинна була застосовувати правові норми для свого захисту. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. У підтвердження невиплати заробітної плати позивач посилається на письмову розписку, видану 08.05.2018 року за підписом директора товариства про зобов'язання ТОВ «ГАРД-А» передати [PERSON] у місячний термін грошову суму 8500,00грн. Заперечуючи проти позову відповідачем надані письмові розписки [PERSON] про отримання нею заробітної плати за січень - березень 2018року в сумі 6500,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] ознайомлена з наказом про звільнення 01.03.2018року і не оскаржує цей наказ, а також письмові розписки про отримання заробітної плати за січень - березень 2018року за їх безгрошовістю, а неналежне оформлення видачі заробітної плати у ТОВ «ГАРД-А» не входить в обговорення, оскільки воно не є предметом спору і не впливає на можливість вирішити судом спір по суті. Окрім того, суд вважає, що позивач не позбавлена можливості вирішити в судовому порядку питання про стягнення грошових коштів, за виданою їй товариством письмовою розпискою. За таких обставин, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.21,92, 116 КЗпП України,

Outcome: dismissed