Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

у травні 2015року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.10.1988року Новочарською селищною радою Каларського району Читинської області за актовим записом № 82 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] народження. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує лише формально та з червня 2008року проживають окремо та не підтримують шлюбні стосунки, тому примирення та подальше збереження сім'ї не бажає. У судове засіданні позивач не з'явився, у позові зазначив, що на даний час проходить службу по мобілізації у Національній Гвардії України, у зв'язку із чим не може бути присутнім під час розгляду справи, а тому просить розглядати справу без його участі. Крім того зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.1). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.18). Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.10.1988 року Новочарською селищною радою Каларського району Читинської області за актовим записом № 82 (а.с.3-4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків з червня 2008року, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved