Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2000 року, виданого Відкритим акціонерним товариством ХК «КРАЯН» на підставі розпорядження органу приватизації від 17 липня 2000 року №71 належить квартира [ADDRESS] . 22 вересня 2000 року її право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Заявниця зазначала, що 23 грудня 1996 року вона отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Вказувала, що при отриманні свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2000 року у неї не було сумнівів стосовно його правильності. Але на даний час з`ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло від 17 липня 2000 року в зазначені по-батькові заявниці є помилки, а саме в паспорті громадянина України, який був виданий їй 23 грудня 1996 року вказано: « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло від 17 липня 2000 року вказано « [PERSON] ». Стверджувала, що вказана помилка в правовстановлюючому документі фактично позбавляє її можливості реалізувати її права, як власника належного їй на праві власності майна. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2000 року, виданого Відкритим акціонерним товариством ХК «КРАЯН» на підставі розпорядження органу приватизації від 17 липня 2000 року №71 на квартиру [ADDRESS] , їй, [PERSON] , [INFO] , оскільки встановлення даного факту необхідно їй для належного оформлення технічного паспорту на квартиру. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 4). Заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні просили суд задовольнити заяву [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 17 липня 2000 року Відкритим акціонерним товариством ХК «КРАЯН» на підставі розпорядження органу приватизації від 17 липня 2000 року, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2000 року, виданого Відкритим акціонерним товариством ХК «КРАЯН» на підставі розпорядження органу приватизації від 17 липня 2000 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про право власності на житло від 17 липня 2000 року була допущена помилка в написанні по-батькові власника частини квартири [ADDRESS] , а саме по-батькові [PERSON] зазначено як « [PERSON] », а в паспорті громадянина України зазначено « [PERSON] ». Із змісту заяви вбачається, що про вказану помилку у написанні по-батькові заявниці стало відомо тільки після необхідності виготовлення технічного паспорту на квартиру. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 2000 року на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , виданого на ім`я на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому заява підлягає задоволенню. Суд вважає, що вище наведені докази достовірно підтверджують той факт, що свідоцтво про право власності на житло від 17 липня 2000 року, видане Відкритим акціонерним товариством ХК «КРАЯН» на підставі розпорядження органу приватизації від 17 липня 2000 року №71, належить [PERSON] . На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 384,20 грн., які сплачені заявником у повному обсязі при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved