overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, постійно змінює місце роботи, офіційно не працює. Позивач у судовому засіданні позов підтримує. Відповідач позов визнає щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина та не заперечує проти його задоволення. Пояснив, що до серпня 2017 року працював менеджером, на даний час звільнився. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24.04.2015 року між сторонами укладений шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 595 /а.с.5/. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2871 та видано відповідне свідоцтво/а.с.6/. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як слідує із пояснень позивача, відповідач з нею та неповнолітньою дитиною не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, стану здоров'я неповнолітньої дитини, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, який не заперечує надавати таку допомогу, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.05.2017року, тобто з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до її повноліття . Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000, 00 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню доньки. Позивач у судовому засіданні позов підтримує. Відповідач позов визнає частково та пояснює, що він не відмовляється утримувати доньку та надавати матеріальну допомогу, але в іншій сумі так як не має змоги виплачувати аліменти у такому розмірі. Заслухавши пояснення позивача та відповідача з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.05.2015 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №497 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2961 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 3). Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить із такого. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як слідує із пояснень позивача, відповідач з нею та неповнолітньою дітиною не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. Ухвалюючи рішення, суд враховує лише ті обставини, які підтвердженні доказами. Тому з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновків, що позов підлягає частковому задоволенню стягненням аліментів у частці. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачкою у розмірі 640,00 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.7) Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнав. (а.с.16 ). Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09 січня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 04 вересня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що останнім часом їх стосунки погіршилися, оскільки вони мають різні погляди на спільне сімейне життя, через, що в них постійно виникали сварки, що призвело до розриву стосунків. Всі намагання відновити подружні стосунки виявилися невдалими, оскілки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час їх сім»я існує лише формально, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у виконкомі Ковалівської сільської ради Васильківського району Київській області, актовий запис № 148, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 102476 від 04 вересня 2010 року (а.с 5). Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 16 вересня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що відповідач спільне життя з відповідачем не склалося, через, що в них відбувалися сварки та лайки. В серпні 2016 року відповідач залишив сім»ю та переїхав жити в інше місце. З того ж часу їх сімейні стосунки фактично перестали існувати. Позивач зазначає, що спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, подальше спільне життя і збереження сім»ї є неможливим. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 339, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 169004 від 16 вересня 2014 року (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 18 грудня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що не проживає з відповідачем однією сім'єю, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Вона разом з донькою проживає окремо. Вважає, що подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити та залишити їй прізвище «Телушкіна». Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 341, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим повторно від 12 травня 2017 року (а.с 5). Від вказаного шлюбу, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 355564, виданим повторно 12 травня 2017 року (а.с 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Телушкіна». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 30 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON]»ю, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї позивач вважає не можливим. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 233, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 006415 від 30 липня 2005 року (а.с 6). Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON]»ю Андріївну, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серія 1-ОК № 069799 від 13 червня 2007 року та Серія 1-ОК № 141957 від 03 грудня 2009 року. (а.с.7, 8). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі прізвище «Кравчекно». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 вересня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №645 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 вересня 2010 року (арк.с.4). Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Згідно ч.1\~\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.55 СК України,\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №283 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 квітня 2014 року (арк.с.7). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (арк.с.8). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved