Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У червні 2014 року, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2011 року проживала однією сім'єю з [PERSON], без укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Померлий має повнолітню дочку - відповідачка по справі, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, при цьому остання у похованні рідного батька участі не приймала, ніякої допомоги у тому числі грошової, не надавала. Всі витрати на поховання були понесені позивачем. Тому, просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 118618,27 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, при цьому зазначили, що до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів щодо вартості ритуальних послуг, вартість виготовлення індивідуального гробу на замовлення вартістю 100000,00 грн. не підтверджена, відсутні будь-які угоди з ритуальними службами з цього приводу. Також, відповідач вказала, що заперечує проти того, що батька хоронила позивач, оскільки вона мала хороші відносини з батьком, їй відомо, що похованням займались його друзі. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на поминальні обіди безпідставні, оскільки суперечать Закону України « Про поховання та похоронну справу» . Просять у задоволенні позовних вимог відмовити , у зв'язку з недоведеністю. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження видане Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС РС Дніпропетровського міського управління юстиції, 09 квітня 2014 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є дочка померлого - [PERSON]. Звертаючись до суду з позовом про стягнення витрат на поховання [PERSON] позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідно до копій накладних та квитанцій, які містяться в матеріалах справи (а.с. 10, 13-14), до витрат понесених на поховання увійшли: ритуальні послуги на предмет ритуальної належності на загальну суму 116035,00 грн, організація поминальних обідів у кафе на загальну суму 2461,27 грн, виготовлення фотографії померлого з цифровими послугами та фоторамкою на суму 122,00 грн. Усього було витрачено 118618,27 грн. Відповідач участі у витратах на поховання, не приймала, тому повинна відшкодувати усі понесені позивачем витрати . Відповідно до приписів ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, правовою підставою для отримання відшкодування понесених витрат є факт спадкування. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Встановлюючи правовідносини , які виникли між сторонами, суд дійшов наступного. Відповідно до Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування , затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспом від 19.11.2003 року №193, який розроблений та затверджений відповідно до Закону України « Про поховання та похорону справу» надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг здійснюється ритуальними службами або за договором про надання ритуальних послуг суб'єктами господарювання інших форм власності, ритуальні послуги надаються за плату згідно з цінами , які діють на момент оформлення договору - замовлення про їх надання. Забороняється надання послуг без оформлення договору - замовлення. Наказом №194 від 19.11.2003 року зі змінами від 22.02.2012 року затверджена Єдина методика визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального перелік окремих видів ритуальних послуг , реалізації предметів ритуальної належності, яка поширюється на суб'єктів господарювання , що здійснюють діяльність у сфері надання ритуальних послуг незалежно від форм власності. Згідно Положення про порядок надання ритуальних послуг на території м. Кривого Рогу ( надалі Положення) , затвердженого Рішенням Криворізької міської ради від 28.04.2010 року № 3816 ( зі змінами від 30.01.2013 №1731, 29.09.2014 року № 2957), воно є обов'язковим ( п.1.3) для виконання всіма суб'єктами господарювання , які працюють на ринку ритуальних послуг у м. Кривому Розі. Таким чином, п. 1.5 Положення закріплено надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих їх видів може також здійснювати суб'єкт господарювання , що виявив бажання працювати на ринку ритуальних послуг , надання ритуальних послуг , не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за згодою сторін. Пунктом 1.7 Положення врегульовано, що ритуальна служба зобов'язана укладати договори - замовлення на організацію та проведення поховання. Пунктом 2.2 Порядку.. ( пп. 2.2.2.) встановлено, що на підставі свідоцтва про смерть Замовник звертається до ритуальної служби або суб'єкта господарювання для укладення відповідного договору - замовлення на організацію та проведення поховання… Після укладення договору - замовлення на організацію та проведення поховання Замовнику надається оформлений у встановленому порядку рахунок - замовлення на надання ритуальних послуг , пов'язаних з організацією поховання та реалізацію предметів ритуальної належності. Таким чином, порядок надання ритуальних послуг чітко встановлений законодавством. Приймаючи до уваги вищезазначене , суд дійшов висновку , що доводи позивача не узгоджуються з встановленим порядком надання ритуальних послуг. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] не надано доказів щодо укладення Договорів-замовлень з Приватним похоронним будинком «[INFO]» на організацію та проведення поховання [PERSON] Згідно зі ст. 8 Закону України « Про поховання та похоронну справу» організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. За ст.10 цього ж Закону надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб'єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. Суд відхиляє доводи позивача, оскільки не надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що саме [PERSON] понесені витрати на поховання , оскільки накладна від 08 квітня 2014 року Приватного похоронного будинку «[INFO]» СПД [PERSON] , яка надана позивачем на підтвердження заявлених вимог, не може слугувати безспірним доказом, так як не містить даних , що саме позивач [PERSON] розрахувалась за ритуальні послуги, оскільки містить зазначення , що послуги надані родичам померлого [PERSON] ( а.с. 10) . Щодо позовних вимог в частині витрат на організацію поминальних обідів суд дійшов наступного. Стаття 2 Закону України « Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій , які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема , організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Згідно з визначенням поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання , догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість під час покладення на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця , а саме: такі витрати повинні бути розумними , що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Згідно з визначенням поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті , які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминального обіду , який проводиться після поховання , не відноситься до витрат на поховання , відшкодувати які зобов'язані спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК, а відтак, стягненню не підлягають , що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення поминального обіду . Виходячи з загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, загальних засад цивільного судочинства, закріплених ст. 3 ЦК України, в тому числі справедливості , добросовісності та розумності, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed