Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (Відповідач, Банк) про повернення банківського вкладу, в якому просила стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь грошові кошти в сумі 30 081,46 грн., яка складається з: - суми вкладу за договором № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014р - 22 388,00 грн.; - суми процентів з 11.03.2014р. по 10.05.2014р. включно - 823,14 грн.; - суми процентів з 10.05.2014р. по 16.03.2015р. - 5 685,94 грн.; - втраченої вигода - 1 184,38 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено депозитний договір про банківський строковий вклад (депозит) на 3 місяці в національній валюті № 304717/5788/3-14 з автоматичною пролонгацією на такий саме строк необмежену кількість разів. Відповідно до умов договору-заяви, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок № 2630.7.0.26677.003 в сумі 22 388,00 грн., у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», за період з дня наступного за днем розміщення вкладу по 10.05.2014р. включно під 22% річних, а з 11.05.2014р. за процентною ставкою 30,00 із зарахуванням відсотків на окремий рахунок [NUMBER]. В день укладення договору та на його виконання, грошові кошти в сумі 22 388,00 грн. були передані банку. Пунктом 6 договору-заяви передбачається, що після закінчення строку Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних Умов, за яким якщо Вкладник бажає отримати суму вкладу та проценти він повинен звернутися про це з вимогою-заявою до Банку не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, а таке звернення не є підставою для автоматичної пролонгації договору на той самий строк необмежену кількість разів. Позивачка зазначила, що строк дії договору пролонгувався до 16.03.2015р., саме до моменту, коли вона звернулась з листом про припинення автоматичної пролонгації договору та повернення грошового вкладу, проте працівники банку не виконали умов договору та не повернули грошові кошти. Через невиконання умов договору, Позивачка втратила можливість примножити неотримані грошові кошти, шляхом укладення договору банківського (депозитного) вкладу та отримання процентів у розмірі тих же 30% річних, які нараховувались їй за договором, а отже, загальна сума за договором із процентами та втраченою вигодою, які підлягає стягненню з відповідача на користь Позивачки становить 22 388,00 грн.+ 6509,08 грн. + 1184,38 грн. = 30 081,46 грн. В судовому засіданні Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Відповідача - Бойко А.В. надав в судовому засіданні виписку по особовому рахунку Позивачки за період з 11.03.2014р. по 11.08.2015р., згідно якої Банк 24.12.2014р. перерахував нараховані відсотки на платіжну картку Позивачки [NUMBER], а суму вкладу згідно депозитної угоди № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014. у зв'язку із закінченням строку дії депозиту в розмірі 22 388,00 грн. 16.03.2015р. перерахував на рахунок на вимогу [PERSON] Представник Банку проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення Позивачки та представника Відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 березня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Договір-заява № 304717/5788/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік до 8-го Березня» на 3 місяці в національній валюті (далі - Договір) (а.с.5), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.7.0.26677.003 у сумі 22 388,00 грн. на строк з 11 березня 2014 року по 11 червня 2014 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за адресою: www.fcbаnk.com.ua. Відповідно до п.2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти у такому порядку та розмірах: - за період з дня, наступного за днем розміщення Вкладу на Вкладному рахунку по 10 травня 2014 року включно знаходження вкладу на вкладному рахунку за процентною ставкою 22,00% річних; - за період з 11 травня 2014 року знаходження Вкладу на Вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вкладу вкладникові - за процентною ставкою 30,00% річних. Пунктом 3 Договору-заяви встановлено, що нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п.4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку [NUMBER]. Виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п.4.2., 4.3.1. Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п.6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 7 Договору). Відповідно до п. 5.2. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови) (а.с.19-21) у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного в Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування його на власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу та дата виплати процентів Вкладнику припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу та виконання Банком своїх зобов'язань щодо виплати нарахованих за Вкладом процентів здійснюється на наступний перший робочий день. Водночас, згідно абз.2, 3 п.5.2. Основних умов в разі, коли Вкладник не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, строк розміщення Строкового вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення Строкового вкладу. Протягом строку, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, Банк нараховує і виплачує Вкладнику проценти за ставкою, що встановлена Банком для банківських строкових вкладів (депозитів) відповідного виду Вкладу та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення Вкладу. Кількість пролонгацій строку розміщення Строкового вкладу за Договором необмежена. Після закінчення кожного строку, на який було продовжено розміщення Строкового вкладу, кошти зі Строкового вкладного рахунку можуть бути повернуті Вкладникові за його письмовою вимогою, на умовах, визначених в абзаці першому цього пункту Основних умов, а дія договору припиняється. У відповідності до умов Договору-заяви, 11 березня 2014 року Позивачка внесла, а банк прийняв від Позивачки грошові кошти у сумі 22 388,00 грн., що підтверджується випискою з ощадної книжки (а.с.5 на звороті). 16 березня 2015 року Позивачка звернулась до Відповідача з заявою, в якій просила відмінити функцію автопролонгації по депозитному договору № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014р. на суму 22 388,00 грн. до подальших її розпоряджень (а.с.8). В цей же день, Позивачка подала Відповідачу заяву вх. № 63/1294 від 16.03.2015р., в якій просила суму вкладу та проценти, які нараховані зарахувати на її картковий/поточний рахунок [NUMBER], відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.23). 23 березня 2015 року Позивачка повторно звернулась до Банку з заявою, в якій просила повернути її вклад в сумі 22 388,00 грн. згідно депозитного договору № 304717/5788/3-14 (а.с.9). Проте, вказані вимоги Позивача щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків Відповідач залишив без уваги та виконання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України). Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Судом встановлено, що Відповідач всупереч положенням чинного законодавства, договору банківського строкового вкладу № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014р. та Основних умов, в термін повернення пролонгованого Вкладу та нарахованих на нього відсотків не повернув Позивачу в повному обсязі відповідні суми. Як було зазначено вище, за час користування коштами вкладу, протягом строку визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти: - за період з дня, наступного за днем розміщення Вкладу на Вкладному рахунку по 10 травня 2014 року включно знаходження вкладу на вкладному рахунку за процентною ставкою 22,00% річних; - за період з 11 травня 2014 року знаходження Вкладу на Вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вкладу вкладникові - за процентною ставкою 30,00% річних. Водночас, згідно абз.2 п.5.2. протягом строку, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, Банк нараховує і виплачує Вкладнику проценти за ставкою, що встановлена Банком для банківських строкових вкладів (депозитів) відповідного виду Вкладу та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення Вкладу. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 11.03.2014р. по 11.08.2015р. Банком перераховано на платіжну картку Позивачки [NUMBER] відсотки згідно договору № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014р. в сумі 3 742,86 грн. (а.с.22). Проте, в судовому засіданні Позивачка зазначила, що не має доступу до свого карткового рахунку, не може зняти з нього кошти, оскільки банк вказані гроші не видає. Представник Відповідача доказів зворотного суду не надав. Так, судом встановлено, що по Договору № 304717/5788/3-14 від 11.03.2014р. було нараховані проценти, за ставками, які діяли в певні періоди кожної пролонгації депозитного вкладу, разом з тим, доказів на підтвердження інформації щодо розміру ставки процентів, яка була встановлена Банком для банківських строкових вкладів (депозитів) відповідно до виду вкладу, яка діяла станом на перший день початку кожного строку, на який продовжувалось розміщення вкладу, сторонами суду не надано, а тому, виходячи з наявних доказів в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що в зв'язку з порушенням умов Договору-заяви щодо вчасного повернення суми вкладу та відповідних процентів, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню сума неповернутого вкладу в розмірі 22 388,00 грн. та відсотки, нараховані в порядку та розмірі, передбаченому зазначеним договором та Основними умовами в сумі 3 742,86 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача втраченої вигоди у розмірі 1 184,38 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків. В обґрунтування наявності підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню позивачу упущеної вигоди останній вказує на те, що в зв'язку з невиконанням Відповідачем умов договору щодо повернення суми депозиту та відсотків, Позивач втратив можливість примножити неотримані грошові кошти, зокрема шляхом укладення договору банківського (депозитного) вкладу та отримання процентів у розмірі тих же 30% річних, які нараховувались йому за договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказаний позивачем розмір прибутку та обґрунтування вимог про стягнення збитків не дають підстав для висновку про доведеність позивачем причинно-наслідкового зв'язку між простроченням відповідача по виплаті суми депозиту в розмірі 22 388,00 грн., нарахованих процентів у розмірі 3 742,86 грн. та можливим отриманням доходу у розмірі 1 184,38 грн., тобто не надано належних доказів того, що у випадку своєчасної виплати ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» депозитного вкладу та нарахованих на нього відсотків Позивачка дійсно отримала б дохід у розмірі 1 184,38 грн. Наведені обставини свідчать про відсутність таких складових цивільного правопорушення як причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою Відповідача та збитками (упущеною вигодою) Позивачки, а також обґрунтованого розміру збитків, що виключає можливість задоволення вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків в повному обсязі, розглянувши справу в межах заявлених Позивачем вимог та наданих доказів на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення банківського вкладу підлягає частковому задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» суми вкладу в розмірі 22 388,00 грн. та нарахованих відсотків за договором 3 742,86 грн., а всього суму - 26 130,86 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 261,30 грн. в дохід держави, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 525, 526, 530, 610, 612, 1058, 1060, 1061, 1167, 1074 ЦК України, та

Outcome: partial