Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.01.2020 року визначено Печерський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду вказаної справи з огляду на факт проживання відповідача на тимчасово окупованій території. 22.01.2020 року справа надійшла до Печерського районного суду м. Києва та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана в провадження судді Матійчук Г.О. Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 17.09.2005 року по 09.07.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON] . Шлюбні відносини між ними припинились у квітні 2007 року, а 09.07.2007 року шлюб було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 18.10.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання спільної дитини. Разом з тим, відповідач з травня 2010 року не сплачує кошти на утримання дитини, має заборгованість по аліментах в розмірі 116 123,82 грн., жодним чином не підтримує стосунків ні з нею, ні з дитиною, не цікавиться життям дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не приймає участі в її утриманні та вихованні, в підготовці до самостійного життя. 24.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче засідання. Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача надійшла заява, засвідчена приватним нотаріусом Генічеськиого нотаріального округу Херсонської області Бернацькою Н.Г., зареєстрованою в реєстрі за реєстровим номером 280 від 28.02.2020 року про визнання ним позовних вимог у справі №290/1117/19-ц та розгляду даної справи без його участі. Причина неявки представника третьої особи в судове засідання суду не відома, про день та час розгляду справи остання повідомлена належним чином. Суд враховуючи заяву відповідача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] - батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З 2007 року батько дитини не проживає з дитиною. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Згідно довідки про наявність заборгованості, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області, за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів, згідно з відкритим виконавчим провадженням №60200182, в розмірі 116 123,82 грн. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 768,40 грн підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved