Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, Житловий кооператив «Трикотажник-4» про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON]. За життя заповіту не склав. Заяву про прийняття спадщини нею було подано у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. Спільні діти [PERSON] та [PERSON] відмовилися від свої часток спадщини на квартиру в [ADDRESS] на її користь. Але у зв'язку з тим, що позивач не має правовстановлюючих документів на квартиру, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не може. В позовній заяві просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду письмові пояснення (а.с. 59-61). Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, будь-яких пояснень по справі не надав, повідомлений належним чином (а.с. 26). Представник третьої особи Житловий кооператив «Трикотажник-4» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 64). Суд, заслухавши пояснення позивача та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року, актовий запис № 16824 (а.с. 8). На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради Народних депутатів від 16 січня 1995 року померлий [PERSON] був членом Житлового будівельного кооперативу «Трикотажник-4», що підтверджується довідкою від 07 травня 2014 року виданою головою ЖБК «Трикотажник 4» (а.с.17). Як вбачається з квитанції № 711 від 29 листопада 1994 року померлий виплатив в повному обсязі пай за трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.15). На підставі ордеру серія [NUMBER] від 13 лютого 1995 року виданого померлому було надано право на вселення до квартири його та членів його сім'ї (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 10 липня 1986 року, актовий запис № 3230, [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 9). У встановлений шестимісячний строк позивач, 04 лютого 2014 року звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], на підставі якої, 04 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим С.Л. було зареєстровано спадкову справу № 3/2014 (а.с. 28-57). Донька [PERSON] та син [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сафонова С.Л. з заявами від 04 лютого 2014 року про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] (а.с.29-30). Постановою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сафоновим С.Л. відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, та роз'яснено що процедуру вирішення даного питання в судовому порядку (а.с. 8). Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а саме квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Позивач прийняв спадщину, що встановлено у судовому засіданні. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved