Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У траві 2014 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повнолітнього віку. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24.09.2005 р. Від шлюбу мають дитину [INFO]. На протязі останніх 5 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, веде аморальний спосіб життя, маючи дитину та дружину, проживає з іншою жінкою. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині допомагав у розмірі 2500 грн., участі у її вихованні не приймає, вона не має можливості сама утримувати їхню малолітню дочку, тому що не має роботи, не має осіб, що могли б допомагати у догляді за дитиною. Дитина часто хворіє, тому вона змушена сидіти вдома і доглядати її. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Їй відомо, що офіційної заробітної плати у відповідача не має, але дійсний його дохід великий. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Майнових спорів між ними не має. Шлюб розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Має бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, суму, яка підлягає сплаті на утримання дитини визнав частково, згоден сплачувати лише 1250 грн. Заробітку зараз не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1042, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої у свідоцтві про народження значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 21.03.2007 року (а.с.8). Сторони спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній тривалий час, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох з подружжя, надання строку на примирення вважає не доцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, повернути позивачу дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком [PERSON], у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, і з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позовні вимоги щодо розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідач офіційно не працює, має батьків пенсіонерів, та згоден виплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1250 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного й

Outcome: partial