Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

у травні 2018 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеними позовним вимогами про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 77699 грн 46 коп. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2016 з вини відповідача, що керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої пошкоджено належний позивачу автомобіль «Рено», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2016 відповідача визнано винним у скоєнні ДТП. За результатами звіту, розмір матеріального збитку становить 124199 грн 46 коп. Враховуючи, що страхова виплата відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 50000 грн 00 коп., позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром і страховою виплатою. Ухвалою суду від 31.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 77). Ухвалою суду від 15.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.54). Ухвалою суду від 29.08.2018 вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження (а.с. 57). 02.08.2018 представник [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 135000 грн 00 коп. та судові витрати. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.04.2016, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. У постанові також зазначено про наявність підстав вини іншого учасника ДТП-водія автомобіля марки «Рено» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , проте, відсутня можливість притягнути особу до відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено не було. [PERSON] звертався до УПП м. Києва щодо складання протоколу відносно [PERSON] , проте результати розгляду заяви не відомі. За наслідками ДТП, пошкоджено належний відповідачу по зустрічному позову автомобіль, який у подальшому продано за 49000 грн 00 коп. Враховуючи, що середня ринкова ціна автомобіля становила 234000 грн 00 коп., з урахуванням отриманої від продажу автомобіля суми (49000 грн 00коп.), ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (50000 грн 00 коп.), [PERSON] просить стягнути з ДП «Український державний центр радіочастот» 135000 грн 00 коп. Представник позивача (представник відповідача) у минулому судовому засіданні просила первісні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача по справі з підстав необґрунтованості та безпідставності. Представник відповідача (представник позивача) у минулому судовому засіданні просив задовольнити зустрічні позовні вимоги, проти первісних позовних вимог заперечував. Третя особа за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви первісні позовні вимоги просив задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити з підстав їх необґрунтованості та безпідставності (а.с. 70). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ДП «Український державний центр радіочастот» на праві власності належить автомобіль «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску (а.с. 38). [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 75). 22.04.2016 о 16 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] по Житомирському шосе поворот на СК «Чайки» в м. Києві, при перестроюванні та зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або безпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , що знаходився під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення (а.с.5-6). Постановою також роз`яснено [PERSON] право на звернення до УПП в м. Києві із заявою про складення протоколу відносно водія автомобіля «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , враховуючи обопільність вини та відсутність складення протоколу на іншого правопорушника (а.с. 5-6). 27.07.2018 представник [PERSON] звернувся із заявою до УПП в м. Києві щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] (а.с. 77-81). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.04.2016, вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Рено» державний номерний знак [NUMBER] становить 124199 грн 49 коп. (а.с.11-20). Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 20.06.2016, водій автомобіля «Рено» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] в момент виникнення небезпеки для його руху мав технічну можливість запобігти зіткненню, шляхом застосування екстреного гальмування і дана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] у даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п. 10.4 ПДР, але дана невідповідність не знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.с.86-88). 06.02.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, здійснив продаж автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] за ціною 49000 грн 00 коп. (а.с. 91). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено» державний номерний знак [NUMBER] застрахована ПАТ «СТ «Іллічівське» з лімітом відповідальності урозмірі 50000 грн 00 коп. (а.с. 92). Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вимогами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що [PERSON] в устновленому порядку визнано винною особою в заподіянні шкоди і страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої ним шкоди, тому, з урахуваням вимог ст.ст. 16, 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто з відповідача підлягає стягненню 77699 грн 46 коп. Вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів визнання вини [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Посилання на постанову суду, в якій зазначено про обопільність вини іншого учасника ДТП, без визнання такої особи винуватцем ДТП в судовому порядку, не заслуговують на увагу. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved