Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У червні 2016 року заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні 05 грудня 2016 року заявником було подано уточнену заяву, в якій заявник просив суд встановити факт родинних відносин між фізичними особами та факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка протокольною ухвалою суду була прийнята до провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року вищевказану справу було передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. 12 січня 2017 року суддею Осауловою Н.А. заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини прийнято до свого провадження. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що він є двоюрідним братом померлої 18 вересня 2011 року [PERSON], яка в дівоцтві була «Шелюк», та претендує на спадкове майно. Під час підготовки доказів родинних відносин для оформлення спадщини, зясувалося, що у документах існують розбіжності, прізвище спадкодавця вказано як «Шелюк», а його прізвище «Шилюк». Окрім того, заявник зазначає, що з 1993 року проживав разом з [PERSON] однією сім»єю аж до дня її смерті, вів разом з нею спільне господарство, обробляв земельні ділянки, здійснював догляд за будинком, здійснив її поховання. Оскільки, нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у прийнятті заяви для оформлення спадщини, він змушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник та його представник в судовому засідання заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Фастівецької сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу на розсуд суду та без участі представника сільської ради. Представник заінтересованої особи - Фастівської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявник [PERSON] народився, 20 листопада 1965 року, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] VII-УР № 0691747. Його батьками записані [PERSON] та [PERSON], (а.с.8). Згідно довідки № 373 від 06 травня 2016 року, виданої Бузівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, вбачається, що в по господарській книзі сільської ради № 3, за період з 1958-1960 років, по господарству № 225 зроблено наступний запис: [PERSON] Іванівна1908 року народження головна двору; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] сини; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] дочки; [PERSON], [INFO] внучка (дочка [PERSON]). Окрім того, в даній довідці зазначено, що [PERSON] та [PERSON] являються рідним братом та сестрою, а [PERSON] рідна племінниця [PERSON].(а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] I-СР № 491851, виданого повторно 6 серпня 1980, [PERSON] народилася 16 квітня 1955 року, її матір»ю вказана [PERSON], в графі батько прочерк. (а.с.9). З наданої довідки № 374 від 06 травня 2016 року, Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області розяснено, що згідно записів по господарських книг Бузівської сільської ради [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] одна і та ж особа та те, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] одна і та ж особа. (а.с.10). Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] III-БК № 490614 від 04 грудня 1987 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Насонова». (а.с.13). [PERSON] померла 18 вересня 2011 року, що підтверджено Свідоцтвом про смерть [PERSON] I-ОК №229698 від 19 вересня 2011 року (а.с.4)., а її чоловік [PERSON] помер 25 вересня 2012 року, що підтверджено Свідоцтвом про його смерть [PERSON] I-ОК №254717 від 27 вересня 2012 року. (а.с12). Заявник зазначає, що не може отримати свідоцтва про право власності на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки не може довести факту того, що [PERSON], яка померла 18 вересня 2011 року є його двоюрідною сестрою, оскільки у нього відсутні документи, які підтверджували родинні відносини між ним та [PERSON]. Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази з приводу родинних відносин заявника та померлої [PERSON] підтверджують факт того, що заявник [PERSON] є двоюріднім братом [PERSON] («Шелюк») [PERSON], яка померла 18 вересня 2011 року, а тому дана вимога позивача, підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.\~\~\~ Згідно п.п.3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умовами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~ Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.\~ Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 215, 259 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Що стосується, вимоги заявника про встановлення факту його постійного проживання та прийняття спадщини, то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки заявником не було доведено та не знайшло підтвердження в судовому засіданні факт його постійного проживання разом з [PERSON], яка померла 18 вересня 2011 року, та прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті. Посилання заявника [PERSON] та його представника [PERSON] на письмові пояснення свідків [PERSON], [PERSON] від 29 грудня 2015 року, та Акт який складений від 08 липня 2015 року в с. Клехівка та посвідчений депутатом Фастівецької сільської ради [PERSON], не є таким доказом, який би підтверджував факт проживання заявника з померлою [PERSON] понад 10 років, а тому не можу бути прийнятий судом як належний. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок\~ доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, що знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню. . На підставі викладеного,

Outcome: partial