Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 33 % від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягнути аліменти за минулий час на утримання дітей в розмірі 56 000 грн., з квітня 2018р. по травень 2019р. по 4 000 грн. за кожен місяць. В обгрунтування позову посилалася на те, що від шлюбу сторони мають двох дітей. Спільне життя сторін не склалося, з 27 квітня 2017р. проживають окремо. Шлюб між позивачем та відповідачем рішенням суду від 14.09.2018р. розірвано. З квітня 2018р. діти проживють з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. Вже більше року відповідач добровільного не надає коштів на утримання дітей, з моменту припинення шлюбних стосунків. Оскільки домовитись про розмір коштів, які б відповідач міг добровільного сплачувати на утримання спільних дітей сторони не можуть, тому позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що утримує дітей, забирає їх зі школи до своїх батьків з якими проживає. Також купує все необхідне для них. Представник відповідача частково заперечував проти позову. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач постійно відводить дітей до школи та забирає їх до себе додому, де він проживає разом зі своїми батьками, які їх годують, спілкуються, граються та забезпечують дозвілля. [PERSON] бере активну участь у вихованні дітей та забезпечує грошима, речами і продуктами безпосередньо дітей, а не дає гроші позивачеві. Відповідач визнає в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача на двох дітей. Відповідач категорично заперечує стягнення аліментів за минулий час, оскільки надаючи матеріальну допомогу безпосередньо дітям, вважав, що позивач не заперечує проти такої форми участі батька у вихованні дітей та їх утримання. Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача, представнка відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. 14.09.2018р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.11/. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.9,10/. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням потреб дітей та матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не наданого доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а він ухилявся від їх сплати, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial