Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У травні 2014р. [PERSON] звернулась до суду з уточненим та доповненим в подальшому позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» (далі-ПрАТ «ТАСТ-Гарантія»), [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 16.08.2013р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz 190D» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Primera» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до довідки УДАІ ГУМВС України в м.Одесі від 16.08.2013р. транспортний засіб «Nissan Primera» д/н [NUMBER], який належить на праві власності позивачці, отримав механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 02.10.2014р. [PERSON] був визнаний винним в порушенні п.16.6 ПДР України та у вчиненні ДТП, у зв'язку із чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у розмірі 374,00грн. У зв'язку з тим, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №3779940, позивачка звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно листа №62-429-11/2 від 13.02.2014р. ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», на підставі акту №207 від 25.11.2013р., визнало подію, що сталася 16.08.2013р. страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, розмір якого склав 5983,57грн., яке до теперішнього часу не виплачено. Зважаючи на порушення ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» строків виплати страхового відшкодування, позивачка, посилаючись на вимоги статей 625,992 ЦК України, просила суд винести рішення, яким стягнути з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» на її користь страхове відшкодування у розмірі 5983,57грн., збитки від інфляції у розмірі 807,78грн., три відсотки річних у розмірі 179,51грн., пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, у розмірі 901,63грн., стягнути з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» судові витрати в сумі 243,60грн., а також стягнути з [PERSON], як заподіювача шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 4685,11грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00грн. та франшизу в розмірі 1000,00грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичною неявкою відповідачів в судові засідання (а.с.37). Відповідачі ПрАТ «ТАСТ - Гарантія» та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.34,69,70,71,79,82,83,84). У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 16.08.2013р. о 9 год. 30хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 190D» д/н [NUMBER], рухаючись у м.Одесі по вул. Бреуса, на регульованому перехресті з вул. Єфімова, повертаючи ліворуч, при зеленому сигналі світлофору, не надав дорогу автомобілю «Nissan Primera» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль «Nissan Primera» д/н [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.16). Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.16.6 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.5). Внаслідок ДТП автомобілю «Nissan Primera» д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, були завдані механічні пошкодження (а.с.16 звор. бік). Згідно з висновком №13/О-94 від 19.11.2013р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Nissan Primera» д/н [NUMBER], станом на дату надання висновку, становила 8380,28грн. з урахуванням податку на додану вартість (1396,71грн.). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Mercedes-Benz 190D» д/н [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», до якої 21.01.2014р. звернулась [PERSON] із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування (а.с.44). Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» визнало подію, яка сталася 16.08.2013р. за участю автомобіля «Nissan Primera» д/н [NUMBER], страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 5973,57грн. (8380,28грн. (вартість відновлювального ремонту) - 1396,71грн. (податок на додану вартість) - 1000,00грн. (франшиза) = сума страхового відшкодування 5983,57грн. (а.с.72). Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Пунктом 36.2 ст.36 Закону України №1961-1У передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Станом на теперішній час ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» не виплатило [PERSON] страхове відшкодування, а отже дана виплата прострочена більш ніж на 9 місяців. Відповідно до п. 36.4., 36.5 ст. 36 Закону України №1961-1У виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на її користь з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» суми матеріальної шкоди в розмірі 5983,57грн., збитків від інфляції за період з грудня 2013р. по серпень 2014р. у розмірі 807,78грн., трьох відсотків річних у розмірі 179,51грн., пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, у розмірі 901,63грн. підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та законними. Щодо відшкодування відповідачем [PERSON] різниці матеріальної шкоди у розмірі 4685,11грн., суми франшизи в розмірі 1000,00грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00грн., то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3779940 вбачається, що розмір франшизи складає 1000,00грн., тому дану суму слід стягнути з [PERSON] на користь позивачки. Судом встановлено, що зв'язку із тим, що страховою компанією позивачці не була проведена виплата страхового відшкодування, остання звернулась до СПД фізичної особи [PERSON] із заявою про проведення авто товарознавчого дослідження по факту ДТП. Згідно із повторно проведеним авто товарознавчим дослідженням №527/14 від 03.03.2014р. вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Nissan Primera» д/н [NUMBER], пошкодженого при ДТП 16.08.2013р., станом на 03.03.2014р. склала 12668,68грн. Частиною 2 ст.1187ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що з розміром страхового відшкодування, встановленого ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» в розмірі 5983,57грн., вона була згодна і висновок експерта не оскаржувала. Причиною її звернення із заявою про проведення повторного авто товарознавчого дослідження по факту ДТП, стала не виплата їй ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» страхового відшкодування та інфляції. Саме дані обставини причиною збільшення нею суми страхового відшкодування. Суд вважає, що в даному випадку вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] різниці страхового відшкодування у розмірі 4685,11грн., задоволенню не підлягають, оскільки збитки від інфляції за не виплату страхового відшкодування за період з грудня 2013р. по серпень 2014р. у розмірі 807,78грн. були позивачкою вже нараховані і судом стягнуті. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися , чи є ця подія страховим випадком. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00грн. позивачка посилалася на те, що їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного їй транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинило їй нервові переживання, так як вона була позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися автомобілем. Крім того, сума відшкодування так і не була їй виплачена. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральну шкоду та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі за вимогами майнового характеру складає 243,60грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідачів. Оскільки позивач за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди не сплатила судовий збір в сумі 243,60грн., то дана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial