Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 червня 2001 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не нижче ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2007 року з позивача на користь [PERSON] також стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не нижче 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян. Позивач вважає, що при винесенні постанови та рішення судами не було враховано стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають істотне значення, відповідно до ст 182 СК України. Тому за рішеннями судів з позивача стягується 50 % всіх видів його доходів. З аналогічним позовом він звертався до Звенигородського районного суду і рішенням суду від 15.01.2013 року в задоволенні позову було відмовлено,але на даний час виникли нові підстави для задоволення позову про зменшення розміру аліментів. Позивач вказав, що він працює в іншому населеному пункті,а саме в смт.Катеринопіль,Черкаської області, де немає житлової площі, тому змушений щоденно їздити ,на що витрачаються значні коштина дорогу та харчування та змушений проживати у будинку своїх батьків у м. Звенигородка. Мати позивача є інвалідом 3 групи, тому позивач витрачає кошти на її лікування,а в 2013 році її була проведена операція по видаленню жовчного міхура,внаслідок чого він несе додаткові витрати на лікування. Крім того, позивач також часто хворіє і перебуває на обліку у лікарні з приводу артеріальної гіпертензії,гіпертонічної хвороби II ст. кардіо-церебральна форма лікується амбулаторно та стаціонарно,внаслідок чого несе значні витрати на лікування та придбання медичних ліків та препаратів. Враховуючи наведене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачів на утримання неповнолітніх дітей з ? частини доходів позивача до 1/6 частини його доходів, але не нижче 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та надала до суду письмове заперечення,зокрема,пояснила суду, що вважає безпідставними позовні вимоги позивача, оскільки надані ним документи не підтверджують зміну його матеріального становища чи стану здоров'я. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явились.[PERSON] направила суду заперечення проти задоволення позову, в якому вказала, що на її думку надані позивачем докази не є достатніми для задоволення позову та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] За ухвалою суду справу розглянуто у відсутності відповідачки [PERSON] Судом встановлено, що: на підставі постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.06.2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 19.06.2001 року і до повноліття дитини (а.с. 4). На підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.11.2007 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.11.2007 року і до повноліття дитини (а.с. 3). Позивач [PERSON] проживає у м. Звенигородка разом з батьками (а.с. 17). За період з грудня 2013 року по березень 2014 року позивач отримав заробітну плату в розмірі 33615,56 грн. (а.с. 6). Неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачками, позивач не надає допомогу на їх утримання, крім аліментів, що стягуються з нього за рішеннями судів. Даний факт сторонами не заперечується,зокрема сина [PERSON] взагалі не бачив жодного разу,що і підтвердив в судовому засіданні. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування. Поява у складі сім'ї одержувача аліментів осіб, які являються по відношенню до нього аліментнозобов'язаними особами (батьки, подружжя, повнолітні діти) може бути враховано за вимогою платника аліментів як обставина, що спричинила зниження сплачуваних ним аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. На думку суду, позивач не надав суду доказів, що підтверджують зміну (погіршення) його матеріального, сімейного становища чи стану здоров'я. Так, надані ним ксерокопії медичної картки не підтверджує факту зміни стану здоров'я позивача, а лише вказує, що він звертався за медичною допомогою до лікарні без зазначення дати звернення, періоду лікування тощо (а.с.13-14),суду не відомо взагалі кому саме належать ксерокопії медичної картки та хто саме купував ліки,які призначалися лікарем згідно квитанції для лікування (а.с.7-8),також суду не відомо, чи звертався позивач до лікарні за наданням медичної допомоги на час стягнення з нього аліментів, тому неможливо встановити, чи погіршився стан здоров'я позивача з 2001 року по даний час. Посилання позивача на те, що він змушений витрачати кошти на лікування своєї матері, яка є інвалідом 3 групи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вона потребує лікування ,позивачем надані лише виписки з історії хвороби його матері (а.с.10-12) та саме позивач надає їй матеріальну допомогу на її лікування,оскільки відповідно до довідки управління Пенсійного Фонду України його мати [PERSON] перебуває на обліку в управлінні ,як пенсіонер за віком з 12.01.2003 року станом на 01.08.2014 року розмір пенсії становить 2511,28 грн.,а тому вона може забезпечити себе ліками.Батько позивача-[PERSON] перебуває на обліку в управлінні,як пенсіонер за віком з 21.02.2007 року станом на 01.08.2014 року розмір пенсії становить 1127,67 грн.(а.с.94) Твердження позивача,що він витрачає значні кошти на оплату комунальних послуг не знайшли свого підтвердження в суді,оскільки ним не надано,жодного підтверджуючого документу.Спростовуються також і його твердження відносно придбання ним дров на суму 1960.00 грн. згідно накладної (а.с.16),оскільки згідно довідки Звенигородського управління по експлуатації газового господарства,будинок [ADDRESS],який належить батьку позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16.01.1992 року,був газифікований природним газом 5 травня 2003 року і в будинку було встановленогазове обладнання (а.с.87). Суд також враховує той факт, що під час розгляду справ про стягнення з позивача на користь відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач визнавав позовні вимоги та погоджувався із розміром стягнених аліментів, рішення судів не оскаржував. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. На підставі ст. ст.180-184, 192 СК України,

Outcome: dismissed