Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року відкрито провадження у даній справі. 14 липня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині вимог, які пред`явлено до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова». Також, ухвалою від 14 липня 2016 року дану справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року було призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до розгляду. В судовому засіданні 11.10.2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» було залучено судом до участі в справі в якості третьої особи. Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.08.2015 о 18 годині 30 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», державний номер [NUMBER], по пл. Перемоги, 1 у м. Києві, порушив п. 13.1 Правил дорожнього рух, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки «Сузукі», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого відбулось зіткнення, що спричинило пошкодження автомобіля марки «Сузукі», державний номер [NUMBER]. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2015 №761/33536/15-п (провадження №3/761/5711/2015), яка не оскаржувалась і набрала законної сили, встановлено порушення [PERSON] п. 13.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого сталась дорожньо-транспортної пригоди, та визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON], [INFO]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди спричинено пошкодження автомобіля марки «Сузукі», державний номер [NUMBER], власником якого є позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричиненої з вини [PERSON] позивачу завдано майнової шкоди, розмір якої, згідно з рахунком-фактурою офіційної станції технічного обслуговування «Сузукі» - TOB «Авто Метрополіє» складає 26968,91 грн.. Тому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завданої майнової шкоди у розмірі 26968,91 грн. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні. До матеріалів справи додано заперечення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 серпня 2015 року о 18 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», державний номер [NUMBER], по пл. Перемоги 1 у м. Києві не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 24 серпня 2015 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова». Власником автомобіля Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на рахунок-фактуру № АМ-0000603 від 17.03.2016 року, який видано Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Метрополіс» за надані послуги та матеріали на суму 26968,91 грн. Крім того, позивач посилається на Довідку Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про пошкодження транспортних засобів, в якій зазначено, що 24.08.2015 року о 18 год. 30 хв. внаслідок ДТП на автомобілі Suzuki, номерний знак [NUMBER], під час зовнішнього огляду було виявлено пошкодження: задні двері багажника та задній бампер. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Правовий висновок Верховного суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася 24 серпня 2015 року та в Довідці Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про пошкодження транспортних засобів зазначено пошкодження автомобіля позивача: задні двері багажника та задній бампер, а рахунок-фактуру № АМ-0000603 Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Метрополіс» складено лише 17.03.2016 року, тобто майже через сім місяців після дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні належні та допустимі докази того, що пошкодження автомобіля позивача, які зазначені в рахунку-фактурі від 17.03.2016 року, були отримані саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 серпня 2015 року, крім того, позивачем не надано підтвердження необхідності проведення саме такого ремонту автомобіля, як зазначено в рахунку-фактурі № АМ-0000603 від 17.03.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Метрополіс» для відновлення автомобіля після ДТП, що сталася 24.08.2015 року та відповідно до вимог п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed