Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У травні 2019 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ним на праві спільної часткової власності по 1 /2 частині кожному належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.10.2005 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Нєлєпіною Н.О., р № 1327. В належному їм житловому будинку зареєстровані до укладення договору купівлі - продажу вищезазначеного будинку відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які не є членами їх сім`ї , що підтверджується довідкою №668, виданою 21.05.2019 року Григорівською с/р Запорізького району Запорізької області, яка додається. За місцем реєстрації відповідачі не проживають з часу укладення договору купівлі- продажу, а саме, з 04.10.2005 року, що підтверджується актом, складеним 21.05.2019 року комісійно. Вони не є членами сім`ї, були зареєстровані колишнім власником будинку, за комунальні послуги не сплачують, їх фактичне місце проживання невідоме. У зв`язку з реєстрацією відповідачів в належному позивачам будинку вони позбавлені права на оформлення та отримання державної субсидії, що суттєво порушує право власників нерухомості. Оплату комунальних послуг відповідачі не здійснюють, зняти з реєстрації відповідачів в односторонньому порядку законодавчо не можливо, тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань чи відзивів до суду не надав скориставшись своїми правами на власний розсуд. Відповідач [PERSON] також не з`явився до суду, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивачів, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.10.2005 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Нєлєпіною Н.О. за реєстровим № 1327. Відповідно до довідки № 668 від 21.05.2019 р., яка видана виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , в будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Згідно акту від 21.05.2019 р. складеного комісійно [PERSON] , [INFO] з 31.05.2001 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з дня укладання договору купівлі-продажу 04.10.2005 р., а [PERSON] , [INFO] з 27.06.2001 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з 04.10.2005 р. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379, 383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачі позовних вимог про стягнення судового збору з відповідачів на їх користь не заявляли, тому суд вказаного питання не розглядає.

Outcome: approved