Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його спадкоємцем після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після його смерті. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що знайомий з сім'єю [PERSON] з 1995 року. [PERSON], яка була матір'ю [PERSON], перед смертю попросила доглядати за сином, оскільки він був психічно хворим. Померла вона [INFO] року. Після її смерті [PERSON] залишився один, без засобів до існування. Він забрав його до себе, забезпечував усім необхідним, поклав його на обстеження до міської лікарні №7, після чого комісія визнала його інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим була призначена пенсія в розмірі 949 грн. У 2008 році він возив [PERSON] до м. Донецька, де відносно останнього була проведена судово-психіатрична експертиза, за висновками якої [PERSON] страждав стійким хронічним захворюванням - шизофренією, та за своїм станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 11.02.2008 року [PERSON] був визнаний недієздатним, а позивача призначили його опікуном. З квітня 2008 року [PERSON] мешкав у його квартирі[ADDRESS]. У власності [PERSON] також була квартира [ADDRESS], яка дісталась йому після смерті матері, та будинок [ADDRESS]. У 2011 році [PERSON] захотів проживати у своїй квартирі по [ADDRESS], де [PERSON] за свій рахунок зробив ремонт, після чого вони почали проживати там разом, де жили до дня смерті [PERSON] - [INFO] року. Весь цей час [PERSON] знаходився на повному його утриманні: він купував йому одяг, ліки, продукти, сплачував комунальні послуги. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті він за власний рахунок поховав його, отримав свідоцтво про поховання і довідку про причину смерті. Родичів після смерті [PERSON] не залишилось, на спадкове майно ніхто не претендує. Оскільки він з квітня 2008 року, тобто більше п'яти років до дня смерті [PERSON] проживав з ним однією сім'єю, вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просив визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 14.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заявою позивача залишені без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, в якій просила вирішити справу на розсуд суду та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області 24.11.2015 року. (а.с. 28). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Зазначена частина будинку належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1992 року і складається з жилих кімнат літ. 1-2, 1-4, 1-5, кухні 1-1 та ванної кімнати 1-2 (а.с. 17-18, 22-27). Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2008 року належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 9-11). Згідно відповіді № 1537/01-16 від 14.07.2016 року, наданої Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, в справах держнотконтори мається спадкова справа після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. (а.с. 155-160). Згідно матеріалів вказаної спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернувся 27.11.2015 року [PERSON]. Відомості щодо інших спадкоємців в матеріалах нотаріальної справи відсутні. За життя спадкодавця ним було складено заповіт на ім'я своєї матері [PERSON], проте вона померла ще до відкриття спадщини, а саме [INFO] року. (а.с. 159-160). Згідно з вимогами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, законодавець чітко визначив три юридичні ознаки, які складають поняття сім'ї: 1) спільне проживання, 2) пов'язання спільним побутом, 3) наявність взаємних прав і обов'язків. Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 58 ЦПК). На підтвердження факту належності до спадкоємців четвертої черги позивач надав суду ряд документів. Зокрема, рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 11.02.2008 року [PERSON], 1957 року народження, був визнаний недієздатним, а його опікуном призначений [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). [PERSON] 12.10.2010 року був визнаний інвалідом 2 групи, йому рекомендовано лікування у психіатра. (а.с. 7). Згідно довідки №351 від 25.04.2016 року, виданої КСН «Центральний-І» на підставі акту №145, складеного зі слів сусідів, [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], постійно проживав за вказаною адресою разом з підопічним [PERSON], [INFO], з квітня 2008 року по квітень 2011 року. (а.с. 6, 31-32). Згідно довідки №126 від 20.04.2016 року, виданої КСН «Центральний-ІІ» на підставі акту №125, складеного зі слів сусідів, [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], постійно проживав в [ADDRESS] разом з підопічним [PERSON], [INFO], з квітня 2011 року по день смерті останнього - [INFO] року. При цьому в акті зазначено, що [PERSON] систематично надавав допомогу [PERSON], а саме покупав продукти, виконував побутові послуги, сплачував комунальні платежі, відвідував лікарні з [PERSON], знаходився разом з ним і після смерті поховав його. (а.с. 29, 30, 175). Крім того, позивачем надані копія свідоцтва про поховання [PERSON], а також копії квитанцій, які підтверджують витрати, пов'язані з похованням, видані на ім'я [PERSON] (а.с. 176-178). Також надані копії квитанцій про сплату комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] за період з 2008 по 2016 рік. (а.с. 33-144). З довідки, виданої [PERSON] у ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя, заборгованості по квартирній платі за вказаною адресою станом на 01.05.2016 року немає. (а.с. 37). Також немає заборгованості і перед КП «Комунальник» (а.с. 33), перед КП «МВУ ВКГ» (а.с. 77), перед ККП «Маріупольтепломережа» (а.с. 114). Таким чином, факт спільного проживання та ведення побуту доведений письмовими доказами. Що стосується взаємних прав та обов'язків, то після ухвалення Іллічівським райсудом м. Маріуполя 11.02.2008 року рішення про призначення позивача опікуном над [PERSON], [PERSON] до смерті свого підопічного мав обов'язки по його догляду та забезпеченню умов проживання. Проаналізувавши встановлені по справі фактичні обставини, оцінивши надані в силу вимог ст. 60 ЦПК України позивачем докази в їх взаємному зв'язку у сукупності, суд вважає, що [PERSON] доведено факт і обставини його спільного проживання однією сім'єю з померлим [PERSON], що між ними за життя останнього склалися усталені сімейні відносини у розумінні положень статті 3 Сімейного кодексу України, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення його позову. Враховуючи той факт, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved