Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У травні 2018 року комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа (далі Підприємство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору на відпуск теплової енергії (на основі типового). В обґрунтування позову представник позивача вказував, що основним предметом діяльності підприємства є виробництво, розподілення та збут теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ і організацій. Підприємство має відповідні ліцензії на право виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2018 р. нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чарівна (Косигіна), будинок №2 приміщення 15 загальною площею 59,0 кв.м., належить [PERSON] Будинок № 2 по вул. Чарівна (Косигіна) є багатоквартирним, опалення до приміщення № 15 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиною системи опалення вказаного будинку і свідчить про те, що [PERSON] фактично отримує теплову енергію. У звязку з вищевикладеним підприємством складено і направлено шляхом поштового звязку, на адресу відповідача два примірника договору підписаних та скріплених печаткою з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» на постачання теплової енергії № 11620 від 01.03.2018р., які повернуто за закінченням строку зберігання Тому позивач просить суд визнати укладеним договір про постачання теплової енергії № 11620 від 01.03.2018р між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON], а також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення судом не заперечує (а.с. 33). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судове засідання на 26.07.2018 р. відповідач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду не зявилась, відзиву на позовну заяву не надала. У судове засідання на 18.09.2018 р. відповідач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак конверт повернувся до суду у звязку зі спливом терміну зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, доводи викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.03.2018 р., [PERSON] є власником нежилого приміщення № 15 розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чарівна (Косигіна), будинок № 2. (а.с. 18). З статуту КПТМ «Криворіжтепломережа» вбачається, що основним предметом діяльності комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» є виробництво теплової енергії (а.с. 21). Будинок №2 по вул. Чарівна (Косигіна) є багатоквартирним, опалення до приміщення № 15 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиною системи опалення вказаного будинку і свідчить про те, що [PERSON] фактично отримує теплову енергію. Згідно з п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. 15 березня 2018 року за вихідним № 227/13 КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідачу цінним листом з описом вкладення на адресу реєстрації направлено два примірника Договору на постачання теплової енергії № 11620 від 01.03.2018р. разом з Додатком «Розрахунок обсягу теплової енергії. Однак поштове відправлення повернуто на адресу КПТМ «Криворіжтепломережа» за закінченням строку зберігання (а.с. 8,9,10). Частиною 1 ст.\~19\~ЗУ «Про\~теплопостачання» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За своєю правовою природою договір є правочином та основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до ст. 11 ЦК України. Пунктом 2 ч. 1 ст.\~208\~ЦК України передбачено, що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.\~Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до п.14 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено статтями 24-25\~Закону України\~«Про теплопостачання» та є обов'язковим для сторін на підставі закону. Так, приписами статті 25\~цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право, укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов'язками споживача теплової енергії. Згідно п.1 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З врахуванням змісту вказаних норм [PERSON] не виконала свої обов'язки перед позивачем, оскільки не уклала запропонований договір на відпуск теплової енергії. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуг» (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року №6-110 цс 12). На час звернення до суду форма типового договору на відпуск теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання визначеному законом порядку не затверджувалось. Але, укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24-25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов'язковим для сторін на підставі закону. Тому можна розцінювати запропонований позивачем відповідачу до підписання договір, як такий що набув юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обовязковим для сторін. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] ухиляється від укладення договору на умовах запропонованих КПТМ «Криворіжтепломережа», на основі тарифів на теплову енергію для потреб інших споживачів, встановлених уповноваженим органом КПТМ «Криворіжтепломережа», хоча належне їй приміщення опалюється від централізованої системи теплопостачання, тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1 762 гривні з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved