Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2012 року відповідач отримав від неї грошові кошти у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн., про що власноручно написав розписку та поставив свій підпис. Цим самим він узяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу в строк до 17 серпня 2013 року. На сьогоднішній день свої зобов'язання відповідач не виконав, борг позивачу не повернув. У зв'язку з цим, 23 квітня 2014 року позивачем було направлено [PERSON] пропозицію повернути їй борг у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. на протязі семи днів з дня отримання листа. 24 квітня 2014 року відповідач отримав листа із пропозицією, але проігнорував вимогу повернути грошові кошти. Згідно ч.1 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Розписка підписана відповідачем, є документом, що стверджує про вчинення правочину між нею та відповідачем. Просила стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн., а також 3 % річних від простроченої суми за період з 18 серпня 2013 року по 18 травня 2014 року у розмірі 360,33 (триста шістдесят гривень тридцять три копійки) грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 17 серпня 2012 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн., про що власноручно написав розписку та поставив свій підпис. Цим самим він узяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу в строк до 17 серпня 2013 року. На сьогоднішній день свої зобов'язання відповідач не виконав, борг позивачу не повернув. У зв'язку з цим, 23 квітня 2014 року позивачем було направлено відповідачу пропозицію повернути їй борг у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. на протязі семи днів з дня отримання листа. 24 квітня 2014 року відповідач отримав листа із пропозицією, але проігнорував вимогу повернути грошові кошти. На момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі встановлених обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved