Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулася з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.02.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 60, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалося, взаєморозуміння відсутнє, примирення неможливе. Діти проживають з нею, проте [PERSON] матеріально їм не допомагає. Ухвалою від 21.09.2020 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини залишено без розгляду. [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнав, про що зазначено у його заяві від 21.09.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 17.02.2015 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 60, вони є батьками дітей - [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 11, 12, 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved