Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачкою вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним. Мати дитини проживає окремо, не турбується про фізичний стан та матеріальне забезпечення сина. Просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Не погодившись із позовом, відповідачка подала зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини, в яком посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] вигнав її з квартири, де вони проживали разом із сином. 28 липня 2017 року шлюб розірвано. Дитина залишилася проживати з позивачем батьком, однак спільного рішення про місце проживання дитини сторони не приймали. Батько дитини перешкоджає їй спілкуватися з сином, ігнорує будь-які її намагання домовитися стосовно виховання, утримання та визначення місця проживання їхнього сина. [PERSON] працює продавцем в ТОВ «Сільпо-Фуд», має стабільний дохід. Забезпечена житлом, проживає у двокімнатній квартирі, де є кімната для проживання її малолітнього сина. [PERSON] не має постійної роботи, не може належним чином забезпечити всім необхідним для нормального життя та розвитку дитини. Умисні та егоїстичні дії [PERSON], які виражаються в перешкоджанні малолітньому сину спілкуватися та бачитися з мамою, є порушенням прав малолітньої дитини та негативно впливає на її духовний розвиток. Просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом із матірю [PERSON], [INFO], за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3[ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що до 30 грудня 2016 року вони проживали разом. Між ними буди сварки та бійки з його ініціативи, бо дружина нічого не робила вдома. Після сварки дружина пішла з квартири, залишивши сина з ним. У 2017 році він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитиною вона не цікавиться. Зустрічатися із сином без його присутності позивач не дозволяє, оскільки боїться, що вона забере дитину. Дитина не відвідує ніякі гуртки та секції, бо нікому водити. Відповідачка у судове засідання зявилася, Первісні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що за час сумісного проживання чоловік неодноразово застосовував до неї фізичне насильство в тому числі в присутності дитини. 30.12.2016 року він побив її та вигнав з квартири. Крім того, він приходив до неї на роботу, ображав в присутності колег та покупців. Вважає, що дитині потрібна мати і проживання сина разом із позивачем суперечить інтересам дитини. Представник відповідачки у судовому засіданні суду пояснив, що позиція позивача щодо малолітнього сина порушує права та інтереси дитини. Просив задовольнити зустрічний позов та визначити місце проживання дитини разом із матірю. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]». Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, зустрічним позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 28 липня 2017 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за позовом [PERSON] до [PERSON]. Сторони припинили спільне проживання з грудня 2016 року через сварки та фізичне насилля з боку [PERSON], який вигнав дружину з квартири та вона змушена була проживати в іншому місці. З того часу дитина проживала з батьком за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини намагалася в міру можливості брати участь в житті дитини. Підтримувала контакт з навчальним закладом, купувала необхідні речі, готувала сина до школи. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що [PERSON] вчиняв відносно [PERSON] протиправні дії на її робочому місці в присутності колег та покупців магазину, знаходячись при цьому у стані алкогольного спяніння. Бачили також [PERSON] зі слідами побиття. Батько дитини [PERSON] має однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 06.11.2017 року, в квартирі меблі тривалого вжитку, відсутня гаряча вода. [PERSON] працює на посаді вантажника у ПП [PERSON] з 02.11.2015 року без офіційного працевлаштування та має мінливий дохід. Мати дитини - [PERSON] має двокімнатну квартиру за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3[ADDRESS], де проживає разом із батьком [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного Управлінням службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 19.10.2017 року, для проживання дитини у квартирі створені всі необхідні умови: є диван для відпочинку, шафа для одягу, письмовий стіл, компютер, місце для ігор. [PERSON] працює продавцем продовольчих товарів в ТОВ «Сільпо-Фуд», має дохід в середньому 4000 грн. на місяць. Згідно характеристики [PERSON] з місця роботи, вона характеризується позитивно, дисциплінована, принципова, цілеспрямована. Згідно довідки КЗ «Середня загальноосвітня шкода № 29» ДМР від 01.11.2017 року за час навчання [PERSON] у навчальному закладі з вересня 2016 року по грудень 2016 року [PERSON] відвідувала навчальний заклад, цікавилася навчанням сина. У цей період дитина була доглянута, систематично відвідувала навчальний заклад та мала повну підготовку до занять. З січня 2017 року дитиною займався батько [PERSON] Хлопчик став приходити на заняття не підготовленим, декілька разів батько не встигав забрати дитину з навчального закладу вчасно. З жовтня 2017 року мати дитини почала зявлятися до навчального закладу, пояснюючи тривалу відсутність тим, що батько дитини перешкоджає вільно спілкуватися із сином. Згідно довідки КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» з дня народження [PERSON] постійно доглядала за дитиною мати [PERSON]. Нарікань з боку медичних працівників не мала. Розвиток дитини відповідав віку. Останнє звернення до лікаря було 30.11.2016 року. Згідно довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 14.11.2017 року за результатами психологічного діагностування встановлено, що дитина [PERSON] емоційно розгальмований. Спостерігається педагогічне занедбаність, має малий словниковий запас, погано читає та практично не пише. Хлопчик весь час проводить за компютерною грою. [PERSON] проявляє привязаність до обох батьків. Не має власної особистої думки щодо місця свого проживання в одного з батьків. Згідно висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, затвердженого рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 404 від 21.11.2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], 27.10.2009 року, з матірю [PERSON]. Згідно зі статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен із подружжя має рівні цивільні права та обовязки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до принципу 7 Декларації прав дитини якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. У відповідності до ст. 161 СК України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У судовому засіданні було встановлено, що дитина з жовтня 2017 року проживає разом із матірю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, тому позовні вимоги первісного позову щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] задоволенню не підлягають. Аналізуючи письмові докази, показання свідків, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що проживання дитини разом із матірю буде повністю відповідати інтересам дитини, позовні вимоги зустрічного позовну обґрунтовані і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved