Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 20 жовтня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири [ADDRESS] їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 46.1 кв.м., житловою площею 35.4 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 20 жовтня 2014 року. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак у заяві від 09 липня 2015 року представник позивача [PERSON] вказувала, що позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила справу розглядати у відсутності позивача та її представника. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви від 09 липня 2015 року, в якій вказали, що не заперечують проти задоволення позову, просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №160111, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, слідує, що 20 жовтня 2014 року помер [PERSON] (а. с. 10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, квартира [ADDRESS]. Належність 1/2 частини вищевказаної квартири спадкодавцеві [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 липня 2007 року, технічним паспортом на обєкт нерухомого майна (а. с. 20-23). Згідно заповіту, посвідченого 02 квітня 2007 року державним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], [PERSON] заповів належну йому квартиру [ADDRESS] позивачу [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1223, ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 20 листопада 2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а 07 травня 2015 року із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно за заповітом. Постановою приватного нотаріуса від 07 травня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну частину нерухомого майна (а.с. 26). Відповідачі на спадкове майно не претендують. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи №43/2014 до майна померлого [PERSON] (а.с. 58-75). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно. Судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем за її вимогою. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, 1269, 1270, 1297 ЦК України та

Outcome: approved