Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У травні 2016 року заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області [PERSON] в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 травня 2016 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок у с. Добре по вул. Нове село, 4, Камінь-Каширського району, Волинської області. Неповнолітні діти зареєстровані за цією ж адресою і тимчасово перебувають на повному державному утриманні у комунальній установі «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Під час прийняття рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей судом не було вирішено питання про накладення заборони на відчуження житла дітей. З урахуванням наведено, прокурор просить накласти заборону на відчуження житлового будинку, що знаходиться у с. Добре по вул. Нове село, 4, Камінь-Каширського району, Волинської області, до досягнення наймолодшою дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, та стягнути з відповідачки [PERSON] в дохід Прокуратури Волинської області судові витрати. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування, - [PERSON] не заперечив проти задоволення позову і пояснив, що накладення заборони на відчуження належного відповідачці житлового будинку забезпечить житлові права малолітніх дітей, відносно яких остання позбавлена батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів, Добренської сільської ради, у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи у відповідності з положеннями ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила і заяву про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень прокурора проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 20 грудня 2004 року народився [PERSON], 16 травня 2006 року народилася [PERSON], 17 жовтня 2008 року народилися [PERSON] та [PERSON], 07 квітня 2012 року народилася [PERSON] (а.с. 5-7). Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 травня 2016 року відповідачка [PERSON] позбавлена відносно вказаних дітей батьківських прав. Цим же рішенням суду батьківських прав позбавлений батько малолітніх дітей [PERSON] (а.с. 8-9). З довідки № 538 від 25.11.2015 року вбачається, що малолітні діти перебували у Комунальній установі «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», і на даний час, як пояснив представник органу опіки та піклування [PERSON], знаходяться у будинку сімейного типу. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав суд не вирішив питання про заборону відчуження житла дітей. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходить в с. Добре по вул. Нове село, 4, Камінь-Каширського району Волинської області. Малолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за цією ж адресою, а, отже, мають право на проживання у вказаному житловому будинку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення житлових прав дітей належить заборонити [PERSON] відчужувати житловий будинок, який знаходить в с. Добре по вул. Нове село, 4, Камінь-Каширського району Волинської області, до досягнення найменшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цим вимог закону, з відповідачки належить стягнути понесені прокуратурою та документально підтверджені судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1378 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки в розмірі 180 грн.

Outcome: approved