Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від спільного проживання мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно 23.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області. З 2014 року відповідач проживає окремо, з дитиною не зустрічається, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться станом здоров'я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, не відвідує доньку. Малолітня [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Витягом (висновку) з протоколу №1/18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 18.01.2018 року підтверджено право позивача на звернення до суду з питанням позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від спільного проживання мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно 23.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області. З 2014 року відповідач проживає окремо, з дитиною не зустрічається, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться станом здоров'я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, не відвідує доньку. Малолітня [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Витягом (висновку) з протоколу №1/18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 18.01.2018 року підтверджено право позивача на звернення до суду з питанням позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирiшуючи питання щодо розмiру алiментiв, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матерiальне становище дитини i платника алiментiв; наявнiсть в останнього iнших неповнолiтнiх дiтей, непрацездатних чоловiка, дружини, батькiв, повнолiтнiх дочки, сина; iншi обставини, що мають iстотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню, суд вважає відповідно до вимоги п.1 ч.1 ст.164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved