Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банківських послуг шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився до 300 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [INFO] [PERSON] помер. У відповідності до ст.1281 ЦК України позивач 14 липня 2020 року направив претензію кредитора до Менської районної державної нотаріальної контори, 27 липня 2020 року отримав відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину, до складу якої входять також і кредитні зобов`язання, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовились від спадщини у передбачений цивільним законодавством строк. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 11 жовтня 2020 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, але останніми ніяких дій не було вчинено. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором в нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 169143,99 грн. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року відкладено судове засідання на 22 березня 2021 року, викликано представника позивача в судове засідання для дачі особистих пояснень. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона не є спадкоємцем після померлого батька - [PERSON] , оскільки відмовилась від прийняття спадщини в порядку, передбаченому ЦК України. Представник позивача Минець О.В. до суду надав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, яка позовні вимоги не визнає. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] 05 січня 2011 року було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого у подальшому збільшився до 300 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 139-140). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, на день смерті позичальника зобов`язання за кредитним договором не виконано, розмір заборгованості становить 169143,99 грн (а.с. 8-9). 14 липня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» рекомендованим листом №SAMDN52000083056674 направив до Менської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, вказавши на наявність заборгованості у розмірі 169143,99 грн та з клопотанням включити кредиторські вимоги банку у спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості (а.с. 49,50). Листом від 21 липня 2020 року за №856/02-14 Менська районна державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про те, що 04 листопада 2019 року було заведено спадкову справу № 320/2019 щодо майна померлого [PERSON] , 26 березня 2020 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, 21 липня 2020 року повідомлено про наявність заборгованості спадкоємця, якого нотаріальна контора не може повідомити у відповідності з вимогами статті 8 Закону України «Про нотаріат» (а.с.51). 22 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив на адресу [PERSON] лист-претензію, зазначивши, що станом на дату смерті позичальника [PERSON] розмір заборгованості у повному розмірі з комісією і процентами за фактичний час його користування становить 169143,99 грн. При цьому, банк просив погасити вказану заборгованість (а.с.52). Як вбачається із наданих позивачем копій паспортів, виданих на імена [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване місце проживання останніх значиться [ADDRESS] (а.с.46-47). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до відповідача. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Водночас з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи №320/2019, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем останнього є [PERSON] , за заявою якої була заведена спадкова справа. Інший спадкоємець за законом першої черги - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] у строк, визначений статтею 1270 ЦК України (а.с. 88-137). Окрім того, за повідомленням Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 08 листопада 2019 року за №74.01/03-49583 державному нотаріусу Менської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] з 10.10.2015 значиться знятим з реєстрації місця проживання з іншої адреси, ніж зазначена у запиті ( [ADDRESS] не значиться (а.с. 94). Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року судом було визнано явку уповноваженого представника позивача в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень по справі. Однак, представник позивача у судове засідання не прибув та не скористався своїми процесуальними правами, зокрема правом звернутися до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки остання відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , спадщину не прийняла, в зв`язку з чим не набула обов`язків за правовідносинами зазначеними у позові.

Outcome: dismissed