overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 01 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що на момент реєстрації шлюбу відповідач відбував покарання у виправній колонії №40 у місті Дрогобичі. Після відбуття ним покарання, вони переїхали жити в м. Львів. Разом з ними стали проживати її двоє неповнолітніх дітей від її попереднього шлюбу. Їхнє спільне життя із відповідачем не склалося із самого початку, між ними часто відбувалися скандали по вині відповідача, він не міг знайти спільної мови з її дітьми. Постійні сварки в сім»ї призвели до того, що вона у 2009 році забрала дітей та поїхала на батьківщину в Молдову, де вона проживає по теперішній час Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу стало неможливим і недоцільним, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 30 червня 2016 року о 09.05 год. позивач [PERSON] [PERSON] не зявилася та подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 30 червня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 5 липня 2014 року. Від спільного шлюбу дітей у них немає. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя. У судове засідання позивач не з'явився, проте у заяві від 23.05.2016 позивач просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення не згоден. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2 вересня 2014 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що більше двох місяців вона та відповідач не підтримують подружні стосунки, у них різні погляди на сімейне життя, бажання бути разом ні позивач, ні відповідач не мають. Окрім того, позивач просить відновити її дошлюбне прізвище. У судове засідання позивач не зявився, проте у заяві від 2 червня 2016 року позивач просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення не згодна. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 151942 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 298288 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що більше двох місяців вона та відповідач не підтримують подружні стосунки, у них різні погляди на сімейне життя, бажання бути разом ні позивач, ні відповідач не мають. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ФВЕ-УА» (далі по тексту - Відповідач, ТОВ «СЕРВІС ФВЕ-УА») та уточнивши позовні вимоги, просив визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «СЕРВІС ФВЕ-УА» та директором товариства [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України з 29 квітня 2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «СЕРВІС ФВЕ-УА» від 07 з жовтня 2013 року [PERSON] було призначено на посаду директора. Наказ про вступ [PERSON] був виданий 08 жовтня 2013 року. 28 березня 2016 року [PERSON] на ім'я загальних зборів учасників Відповідача було написано заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ст. 38 КЗпП України. Крім того, позивачем було повідомлено учасника товариства у встановленому законодавством порядку про проведення загальних зборів товариства із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Заплановані на 29 квітня 2016 року позачергові загальні збори учасників ТОВ «СЕРВІС ФВЕ-УА» визнано такими, що не відбулися, через відсутність (неприбуття) учасника. Зауважує, що примусова праця в Україні заборонена, тому враховуючи вищевикладене, звернувся до суду за захистом порушених прав та просив суд позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин з бабусею [PERSON], яка померла [INFO] по лінії його матері [PERSON], яка померла [INFO]. В даний час у заявника виникла необхідність в переоформленні спадщини, однак через відсутність підтверджуючих документів в доведенні ступеня родинних відносин з померлою [PERSON], а саме, що вона являється бабусею заявнику, в зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В судове засідання заявник з'явився, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи: Свіршковецької сільської ради Чемеровецького району в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує, а справу просить слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.1960 року заявник [PERSON] [INFO] його матір'ю була [PERSON], яка згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2003 року померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.07.2008 року [PERSON], померла [INFO]. Як вбачається із виписки з погосподарських книг виданої виконкомом Свіршковецької сільської ради Чемеровецького району № 506 від 16.05.2016 року про те, що згідно із записом в погосподарській книзі №1 2006 -2010 р.р. особовий рахунок [NUMBER] склад сім'ї [PERSON], слідуючий: [PERSON], 1959 р.н., голова двору, [PERSON], 1960 р.н., - дружина, [PERSON], 1984 р.н. - син, [PERSON], 1909 р.н. - бабуся. Відповідно до повідомлення виданого головним управлінням юстиції у Хмельницькій області № 106-09/03-49 від 24.01.2012 року вбачається, що витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] за 1935 рік по с. Свіршківці Чемеровецького району в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Хмельницькій області з 01.01.1932 по 31.12.1938 роки по первинним та з 01.01.1952 по 31.12.2011 роки по поновленим актовим записам - відсутній, книги державної реєстрації актів про народження за 1932-1938 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися. В матеріалах справи міститься повідомлення видане завідувачем Чемеровецької державної нотаріальної контори № 633/02-31 від 06.05.2016 року про те, що [PERSON], відмовлено в оформленні спадщини на майно [PERSON], у зв'язку з тим, що не надано документів про родинні відносини між ними. Крім того, факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON], яка померла в липні 2008 року була матір'ю [PERSON], яка померла в липні 2003 року та бабусею [PERSON], [INFO] жителю [ADDRESS]. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт родинних відносин ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 19 січня 1977 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки шлюбні відносини поступово погіршувались, в зв'язку з чим між ними втрачено порозуміння, виникають суперечки, розбіжність думок та поглядів на сімейне життя. Позивач зазначає, що всі спроби примирення закінчувались суперечкою, тому надання строку на примирення не дасть позитивного результату. Сторони протягом двох років проживають окремо. Оскільки відновлення сімейних стосунків та збереження сім'ї є не можливим та не доцільним, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за ним судові витрати. В судовому засіданні відповідач позов не визнала, надала заперечення проти позову, а клопотання про надання строку для примирення не підтримала. Додатково зазначила, що з позиваче не проживає разом вже два роки, проте хоче зберегти сім'ю. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 177076 від 13.05.2016 року, виданого повторно Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що 19 січня 1977 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2011 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач зявився, позовну заяву підтримав і просив її задовольнити, судові витрати просив покласти на нього. Відповідач в судове засідання зявилася, позовні вимоги визнає та не заперечує у їх задоволенні. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, сторонни по справі не підтримують шлюбні стосунки. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON], а саме, що він - [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування посилався на те, що [INFO] помер його рідний батько - [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно, яке скадається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем згідно закону є він, як син спадкодавця, проте, переоформити спадщину після смерті батька не має можливості, так як не може до кінця підтвердити свої з батьком родинні відносини, оскільки в свідоцтві про народження невірно вказані відомості про батька, а саме прізвище та по-батькові його казано як «[PERSON]» та «[PERSON]», замість «[PERSON]» та «[PERSON]». Заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Малошкарівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що рідним батьком заявника є [PERSON], який помер [INFO] Зазначені обставини підтверджуються: даними свідоцтва про смерть батька [PERSON], свідоцтва про народження позивача [PERSON], копією паспорта [PERSON], витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42007625 від 04.11.2015 року, копією державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Третьої львівської державної нотаріальної контори про визначення розміру часток в спільній сумісній власності на квартиру. В обґрунтування своїх вимог зазначав по те, що він та відповідачі є співвласниками квартири за адресою: м. Львів, вул. Тунельна, 24/2 на праві спільної сумісної власності. Також співвласником даної квартири була його мати [PERSON], яка померла 27 червня 1997 року. У Третій львівській державній нотаріальній конторі є відкрита спадкова справа після смерті його матері, однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки відповідачі не надають згоди на розподіл часток у спільній сумісній власності, у звязку з цим він змушений звернутися в суд. В останнє судове засідання, яке було призначено на 30 серпня 2016 року о 09.30 год., позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися та подали до суду заяву, в якій підтримують позовні вимоги та просять суд завершувати розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання, яке було призначено на 30 серпня 2016 року о 09.30 год. відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з»явилися, однак подали до суду заяву, з якої вбачається, що вони визнають позовні вимоги та просять розглядати справу за їх відсутності. Представник Третьої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання жодного разу не зявився, однак направив на адресу лист з проханням розглядати справу за його відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 30 серпня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) №15815, виданого 03 березня 1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дані обставини стверджуються долученими до справи письмовими доказами: копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) №15815 від 03.03.1994 року, довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку №2181 від 20 квітня 2016 року, яка видана ЛКП «Варшавське -407» та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27 червня 1997 року. Положеннями ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи з принципу рівності прав суб'єктів права спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що частки сторін по справі у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру становлять по 1/5 частині.

Outcome: approved