Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останнього 1973 грн. 34 коп. заборгованості за кредитним договором № 003-28016-260711 від 26 липня 2011 року, з яких: 1391 грн. 32 коп. кредитна заборгованість; 00 грн. 02 коп. заборгованість за відсотками; 582 грн. 00 коп. заборгованість за комісіями. Крім того, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить стягнути з [PERSON] витрати з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» зазначило, що 26 липня 2011 року, між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-28016-260711. На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, проте останній не виконує взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з'явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 33), подала до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.36). [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 25, 34), про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-28016-260711 (а.с. 3-4). Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 6326, 00 грн. на придбання майна визначеного у рахунку-фактурі № КР-1484 від 26.07.2011 року (а.с. 8). Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % річних. Згідно п.2.5 Договору за обслуговування кредитної заборгованості Позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 1, 00 % в місяць. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 26248457 від 27 липня 2011 року (а.с. 10) та рахунком-фактурою № КР-1484 від 26 липня 2011 року (а.с.8). Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 25 травня 2012 року. Згідно ч. І ст. 1050 Цивільного кодексу України позичальник, що своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В свою чергу, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09.04.2014 року становить 1 973 грн. 34 коп., а саме: 1391 грн. 32 коп. кредитна заборгованість; 00 грн. 02 коп. заборгованість за відсотками; 582 грн. 00 коп. заборгованість за комісіями (а.с.11) Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved