Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним договір побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій № FB-13291 від 26.01.2014 року укладеного між нею та приватним підприємцем [PERSON], стягнути з п.п. [PERSON] на її користь 100,00 гривень завдатку за договором побутового підряду, а також просить встановити обставину того, що договір про надання споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта БАНК» не є укладеним. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що під час підписання вищезазначених договорів позивача не було належним чином ознайомлено з усіма умовами; умови цих договорів є несправедливими та суперечать вимогам чинного законодавства; зазначені договори не підписані уповноваженими особами ПАТ «Дельта Банк» в момент їх підписання; відсутнє реальне виконання договорів сторонами. Справу просить вирішити на підставі ст.ст. 3, 15, 118, 119 ЦПК України, п. 8 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 №Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 203, 206, 215, 640, 1054 ЦК України. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та додатково пояснили, що договір споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року було підписано шахрайським шляхом. Наступного дня після підписання договору, тобто 27.01.2014 р., позивачем було написано дві заяви на ім»я [PERSON] про розірвання договору № FB-13291 від 26.01.2014 року у зв»язку з неможливістю сплачувати платежі, а також 29.01.2014 р., 13.05.2014р, 02.06.2014 р. позивачем було подано [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» заяви про анулювання договору споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року, але керівництво ніяким чином не відреагувало на дані заяви, у зв»язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» заперечував проти задоволення позову зважаючи на те, що позивач власноручним підписом підтвердив те, що умови договору їй зрозумілі та вона згодна їх виконувати, а визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника ПАТ «Дельта Банк», дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26.01.2014 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір № FB-13291 побутового підряду, відповідно до якого виконавець зобов»язується виготовити та передати у власність ПВХ конструкції, а замовник зобов»язується оплатити та прийняти його, вартість послуг складає 2703,62 грн. (а.с. 7). Укладення даного договору підтверджується також замовленням [PERSON] № FB-13291 від 26.01.2014 р. даного товару (а.с. 9). 26.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір споживчого кредиту № 001-28100-260114, відповідно до умов якого, [PERSON] було надано кредит у розмірі 2214,00 грн. терміном до 26.11.2014 року (а.с. 10, 12), а відповідно до довідки про кредит [PERSON] повинна сплатити 2339,70 грн., з яких: 2214,00 грн. - основна сума кредиту, 110,70 грн. - плата за надання кредиту, 15,00 грн. - плата за надання довідки (а.с. 11). Факт отримання [PERSON] коштів відповідно до даного договору підтверджується випискою по особовим рахункам [PERSON] з 26.01.2014 р. по 29.07.2014 р. (а.с. 32) та меморіальним ордером № 6625110 від 27.01.2014 р (а.с. 33). Отже підписанням заяви № 001-28100-260114 від 26.01.2014 р. позивач визнала умови, викладені у вказаному документі. Отже договір № FB-13291 побутового підряду від 26.01.2014 р. та договір споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 р. є укладеними. 27.01.2014 р. [PERSON] було подано дві заяви п.п. [PERSON] про розірвання договору № FB-13291 від 26.01.2014 року (а.с. 13, 14), на що 27.01.2014 р. та 19.05.2014 р. останнім було надано відповідь про неможливість розірвання договору (а.с. 15, 16). 02.06.2014 р [PERSON] була подана заява [PERSON] Директорів АТ «Дельта Банк» про анулювання договору споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року (а.с. 17, 18, 19), за результатами розгляду якої позивачу була надана відповідь № 05-2141437 від 02.06.2014 р. про те, що її звернення було передане на розгляд до відповідного підрозділу Банку, про результати розгляду якого позивач буде проінформований додатково (а.с. 20). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить із наступного. Позивач звернулася до суду в межах Закону України «Про захист прав споживачів», яким не передбачено та регулюються питання про визнання правочину не укладеним або недійсним та застосування наслідків його недійсності. Натомість дане питання регулюється ЦК України, а саме Главою 16 Розділу IV даного Кодексу (Правочини). За текстом позовної заяви вбачається, що правовою підставою недійсності правочину, укладеного між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], позивач вважає відсутність у [PERSON] спрямувань (намірів) на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором на виготовлення ПВХ конструкцій, що передбачене ч. 1 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК України. За наданими позивачем доказами, судом не встановлено жодної з обставин, які б свідчили про відсутність хоча б у однієї із сторін договору намірів настання правових наслідків, тобто не встановлено завідомої у момент вчинення правочину об»єктивної неможливості настання правового результату. Отже судом не встановлено жодної підстави, передбачених ст.ст. 215-236 ЦК України, визнання договору № FB-13291 від 26.01.2014 року недійсним, а отже відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій № FB-13291 від 26.01.2014 року укладеного між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, однин з оригіналів якого передається споживачеві. Споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору (п. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Однак, реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасно/разом з відкликанням згоди/повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Натомість, як встановлено судом, позивачка, у порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» грошові кошти, отримані по кредитному договору, банку не повернула і не сплатила проценти за користування такими коштами. Таким чином суд вважає, що позивач не відкликала свою згоду на укладення кредитного договору, що унеможливлює припинення дії кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, а також роз»яснення Верховного Суду України, викладених у п. 8 Постанови пленуму від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», згідно якого вимоги про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про визнання договору про надання споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта БАНК» не укладеним. Оскільки договір споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року не визнаний судом недійсним, а договір про надання споживчого кредиту 001-28100-260114 від 26.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта БАНК» не може бути визнаний не укладеним, то і наслідки визнання правочину недійсним не застосовуються, а отже позовна вимога про повернення [PERSON] завдатку 100,00 грн. за договором побутового підряду не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed