Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У травні\~2019\~року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Прокуратури Донецької області, Добропільського ВП Покровського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, яку він оцінює у розмірі 400\~000 грн., в якому також просив стягнути 34\~000 грн. сплачені за надану йому юридичну допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 жовтня 2015 року слідчим Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області йому було повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2018 року його було виправдано в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2019 року вказаний вирок суду був залишений без змін. У зв`язку з чим, він протягом тривалого часу - з 08 жовтня 2015 року по 18 березня 2019 року включно, тобто більш ніж 3 роки 5 місяців, безпідставно перебував під слідством та судом. Протягом тривання досудового слідства та судового розгляду справи його майже 40 разів викликали до суду. У зв`язку з порушенням відносно нього кримінального провадження його примусили написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, що він і зробив 08 жовтня 2015 року. Зазначає, що під час незаконного перебування під слідством та судом йому було завдано значних моральних страждань, що призвели до позбавлення можливостей реалізації звичок і бажань, припинення стосунків з оточуючими людьми внаслідок притягнення його до кримінальної відповідальності, погіршенню стану здоров`я та інших негативних наслідків морального характеру, що обумовлюються конкретними обставинами справи. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінив у 400\~000 грн., а витрати на правову допомогу за час досудового розслідування, судового розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді 34\~000 грн., які позивач і просить відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету. Прокуратура Донецької області звернулася до суду із відзивом на позовну заяву [PERSON] , в якому заступник прокурора Донецької області позовні вимоги визнав частково, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат за надання правової допомоги, та на підтвердження участі адвоката в конкретному кримінальному провадженні позивачем суду доказів надано не було, тому сума в 34\~000 грн. до стягнення не підлягає. Щодо моральної шкоди, то оскільки [PERSON] перебував під слідством та судом з 30 жовтня 2015 року по 18 березня 2019 року, тобто 3 роки 4 місяці 20 днів (40,6 місяця), а на момент розгляду справи мінімальна заробітна плата становить 4 173 грн., через що на користь позивача має бути стягнуто 169\~424 грн.. Заявлену позивачем до стягнення суму моральної шкоди в 400\~000 грн. належним чином не обґрунтовано та доказів на її підтвердження надано не було. Через що заступник прокурора Донецької області просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 169\~424 грн., у задоволенні іншої частини вимог просив відмовити. (а.с. 90-92) Представник Державної казначейської служби України, скориставшись своїм правом, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем в позовній заяві не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому працівниками Добропільського ВП Покровського ВП Головного управління національної поліції в Донецькій області та Прокуратури Донецької області моральної шкоди, не зазначено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. В позові наявна розбіжність в сумі витрачених позивачем коштів на юридичну допомогу за текстом 29\~000 грн., а в остаточному проханні про стягнення 34\~000 грн. (а.с. 75-77) 16 липня 2019 року ухвалою суду було зупинено провадження по справі до розгляду касаційної скарги прокурора на ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року відносно [PERSON] (провадження №51-2362ск19). (а.с.106-107) Постановою Донецького апеляційного суду від 30 серпня 2019 року ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. (а.с. 135-139) У зв`язку з чим, ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року провадження по справі було відновлено. (а.с.143) Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, зазначив, що він погоджується на ту суму відшкодування, яку визнає прокуратура, тобто у розмірі 169 424 грн. Представник позивача [PERSON] .Б. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у заявленому в ньому розмірі. Також пояснив, що кримінальну справу було порушено у 2015 році. За цей період його неодноразово викликали на досудове слідство та близько сорока разів до суду. В період розгляду справи він декілька разів потрапляв до лікарні, оскільки через переживання, що його вважають винуватим, в нього піднімався тиск. Зазначив також, що він тривалий час проживає в м. Добропілля та його знає багато людей. Через перебування під слідством та розгляду кримінального провадження судом змінилося до нього ставлення знайомих та друзів. У зв`язку з чим вважає, що незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду йому було завдано значну моральну шкоду. Крім того, за цей період ним було витрачено кошти на правову допомогу, яку він також просить стягнути. Прокурор Донецької обласної прокуратури Лушер Н.М. просила позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 169\~424 грн. із розрахунку терміну перебування під слідством та розгляду справи судом у 3 роки 4 місяці 20 днів (40,6 місяця) та мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи в розмірі 4 173 грн. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди вважає необґрунтованим та не доведеним відповідними доказами. В частині стягнення витрат на правову допомогу просила відмовити в повному обсязі, оскільки вони не доведені відповідними доказами. Представник Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З заявою про відкладення розгляду справи та повідомленням причин неявки до суду не звертався, а також відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі. (а.с.98) Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 12015050230001808 про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та 30 жовтня 2015 року йому повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. (а.с.93-95) Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2018 року визнано [PERSON] невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення. (а.с. 6-10) Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року вищевказаний вирок залишено без змін. (а.с.11-19) Таким чином, [PERSON] у період з 30 жовтня 2015 року по 18 березня 2019 року, тобто протягом 3 років 4 місяців 18 днів (40 місяців 18 днів) незаконно перебував під слідством та судом. Згідно записів у трудовій книжці позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України 08 жовтня 2015 року. (а.с.25) Крім того, у періоди з 01 лютого 2017 року по 13 лютого 2017 року, з 05 березня 2018 року по 19 березня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз СН1.ФК 0; цукровий діабет тип 2, вперше виявлений, середнього ступеню тяжкості, стадії субкомпенсації, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 326, № 2466. (а.с.26-27) Статтею\~ 56\~Конституції України встановлено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~ 1176 ЦК України,\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Пунктом 1\~ч.\~1\~ст.\~1 Закону\~України «Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій вищевказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Пунктом 1 статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» передбачено, що\~\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках\~\~постановлення виправдувального вироку суду. Статтею 3\~зазначеного Закону встановлено, що у наведених в статті 1\~цього Закону випадках громадянинові, відшкодовуються (повертаються), зокрема: 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Крім того цією ж статтею регламентовано, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В свою чергу, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~\~ Частиною 2 статті 1167\~ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. Статтею 13\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» закріплено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. З аналізу вищевикладеного вбачається, що питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини\~\~посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Таким чином, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-2203цс15. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач тривалий час перебував під слідством та судом, а саме протягом 3 років 4 місяців 18 днів, був змушений докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з порушенням кримінального провадження та розповсюдженням такої інформації на підприємстві. Суд враховує часткове визнання позовних вимог та погодження позивачем на визначений прокуратурою розмір відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач неодноразово проходив стаціонарне лікування у вказаний період, перебував у стані постійного стресу. У зв`язку з викладеним, були суттєво порушені його нормальні життєві зв`язки та погіршились стосунки з оточуючими людьми. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством здійснюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час ухвалення судом рішення, тобто мінімальної заробітної плати, встановленої\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».\~\~\~\~ Так, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня цього року 4 173 грн.. Враховуючи період перебування [PERSON] під слідством та судом з 30 жовтня 2015 року по 18 березня 2019 року, який становить 40 місяців 18 днів, розмір відшкодування моральної шкоди суд розраховує наступним чином: 1)40 тижнів (з 30 жовтня 2015 року по 28 лютого 2018 року) * 4 173 грн. = 166\~920 грн.; 2)за 18 днів березня 2019 року: 4173 грн. : 31 день * 18 днів = 2\~423,03 грн., що сукупно становить 169 343,03 грн. (166\~920 грн. + 2\~423,03 грн.) Таким чином, судом визначений мінімальний розмір на відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, який не може бути меншим ніж 169 343,03 грн.. При цьому, суд враховує, що, у будь-якому разі, норма частини третьої статті 13\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» визначає, що у подібних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться, виходячи з розміру, який не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, та у цьому разі суди, з урахуванням конкретних обставин справи, не обмежені у визначенні більшого розміру відшкодування моральної шкоди. Тобто, законодавством не встановлено чіткого розміру відшкодування моральної шкоди у цій категорії справ, а зазначено тільки мінімальний розмір, з якого необхідно виходити при її визначенні. Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із встановлених обставин справи, враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та незаконного перебування під слідством та судом, та

Outcome: partial