Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу №1004 від 29.04.2003 року вона є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрована неповнолітня [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 26 червня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та її законний представник [PERSON] у засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 29.04.2003 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-6). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.06.2002 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 26.06.2006 року (а.с.7). З копії заяви [PERSON] , засвідченої віце-консулом Консульства України в Малазі (Іспанія), вбачається що остання в присутності батьків надала згоду на зняття її з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З довідки Веселівської сільської ради №1102 від 08.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає більше одного року. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] , постійно мешкає в Іспанії, суд вважає можливим позбавити її права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved