Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

у травні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі - ПрАТ «АСК «Омега») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про здійснення відшкодування. Позов мотивовано тим, що 30.04.2016 року між ПрАТ «АСК «Омега» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9406454, згідно з яким ПрАТ «АСК «Омега» взяло на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «Шевроле» д. н. з. [NUMBER] , а страхувальник (або будь-яка особа, що управляє забезпеченим транспортним засобом на законних підставах) - зобов`язання щодо виконання обов`язків покладених на страхувальника Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП та надання інших відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. 14.12.2016 року сталася дорожньо-траспортна пригода (далі - ДТП), учасниками якої були [PERSON] (транспортний засіб «Шевроле» д. н. з. [NUMBER] ) та траспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . На підставі страхового акту № 6550-ЦВ та розрахунку суми страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 51 097,12 грн. Оскільки відповідач письмово не повідомила про ДТП, що сталась 14.12.2016 року, у ПрАТ «АСК «Омега» виникло право стягнути у порядку регресу суму страхового відшкодування. У зв`язку з цим, просило стягнути з відповідача на свою користь сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 51 097,12 грн та судові витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М. І. від 03.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін призначено на 01.11.2018 року (а.с.31). У жовтні від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому останній не визнав позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що в день ДТП засобами телефонного зв`язку [PERSON] повідомила страховика про настання ДТП. Того ж дня [PERSON] стало зле, а наступного дня 15 грудня 2016 року вона була госпіталізована до лікарні, в якій перебувала з 15 грудня 2016 року по 21 грудня 2016 року. В зв`язку з чим не могла з об`єктивних причин письмово повідомити страховика про настання страхового випадку. Разом з цим, відповідач активно співпрацювала з позивачем шляхом надання необхідних документів для формування страхової справи та здійснення страхового відшкодування. Крім того, вважає, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення про задоволення регресного позову, а також за наявності документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Також просив розподілити судові витрати відповідно до чинного законодавства. 12.06.2020 року справу в порядку автоматизованого розподілу справ передано в провадження судді Хоменко В.С. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 15.06.2020 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін призначено на 26.11.2020 року (а.с.131-132). Ухвалою від 26.11.2020 року відкладено судовий розгляд справи на 15.04.2021 року (а.с. 143). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2016 року сталася ДТП, учасниками якої була [PERSON] (транспортний засіб «Шевроле» д. н. з. [NUMBER] ) та траспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2017 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 23). Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» відповідно до Полісу № АЕ/9406454 від 30.04.2016 року з терміном дії 30.04.2017 включно (а.с. 4). Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування від 25.10.2017 та страхового акту № 6550-ЦВ від 25.10.2017 року розмір страхового відшкодування власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] склав 51 097,12 грн. (а.с. 5). Факт виплати ПрАТ «АСК «Омега» страхового відшкодування в розмірі 51 097,12 грн власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] підтверджується копією платіжного дорученням від 27 жовтня 2017 року № 1557 (а.с. 10). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає об`єктом цього виду страхування майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону). Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Зазначені норми вказують на право, проте не обов`язок страховика щодо подання регресного позову. У разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення про задоволення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 306/1061/15-ц. Судом встановлено, що відповідач не повідомив страхову компанію у визначений Законом спосіб про настання страхового випадку. Факт настання страхового випадку не оспорюється сторонами у даному спорі, він зафіксований правоохоронними органами; відповідача, як особу, винну в настанні дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрАТ «АСК «Омега» визнало зазначений випадок страховим, провела перевірку його обставин, та провела розрахунок суми страхового відшкодування, сплативши його на користь потерпілого. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на наявність факту неповідомлення у визначений Законом спосіб страховика про настання страхового випадку. Сам по собі факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 752/9895/15-ц, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «АСК «Омега» не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт неповідомлення відповідачем у визначений Законом спосіб страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення про задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволення позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed