overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 грудня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилися дві доньки, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося на підставі різних характерів та поглядів на сімейне життя. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені в 2013 році та вони не мають наміру відновлювати сім'ю. У судовому засіданні позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Доповнила також, що протягом 2013-2014 років вони з чоловіком намагалися примиритись, однак це позитивних результатів не принесло та остаточно з жовтня 2014 року вони почали проживати окремо, між ними припинилися шлюбно-сімейні відносини, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття любові та поваги один до одного втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим, оскільки такий шлюб буде шкодити їх правам та інтересам. Майнового спору між ними немає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 20 грудня 2011 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого 20.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2168 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 119, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1103 (а.с. 6, 7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились відносини, з січня 2014р., не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. В судовому засіданні, представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Представник відповідача проти позову заперечувала, вказувала на те що відповідач бажає зберегти сім»ю заради дітей, підтвердила що з грудня сторони не підтримують шлюбні відносини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 763, мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Судом були вжиті заходи для примирення подружжя визначені ст. 111 СК України, проте сторони не знайшли підстав для відновлення подружнього життя, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січня 2016 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказував, що 18 серпня 2000 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №057159, актовий запис №548. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2016. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бова». Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище «Коцай») [PERSON] 18 серпня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №057159, актовий запис №548. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2016. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 26.10.2002 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1719. Від шлюбу мають дітей, сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач та відповідач підтримали позовні вимоги. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволеня позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У січня 2016 року кредитна спілка «Шанс-Плюс» звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідачів на її користь заборгованість по кредитному договору № 3-45 від 09.06.2015 року, всього в сумі 12005 грн. 01 коп. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 09.06.2015 року між кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3-45, згідно якого надано кредит у сумі 6000,00 грн. з терміном сплати на 18 місяців, тобто до 9 грудня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань, 09.06.2015 року укладено договір поруки № 3-45, за яким поручителем позичальника виступила [PERSON] [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 15.01.2016 року заборгованість становить всього 12005 грн. 01 коп., в тому числі заборгованість за кредитним договором 6000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам 2003 грн. 34 коп., штраф 4001 грн. 67 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2015 року між кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3-45, згідно якого надано кредит у сумі 6000,00 грн. з терміном сплати на 18 місяців, тобто до 9 грудня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань, 09.06.2015 року укладено договір поруки № 3-45, за яким поручителем позичальника виступила [PERSON] Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 15.01.2016 року заборгованість становить всього 12005 грн. 01 коп., в тому числі заборгованість за кредитним договором 6000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам 2003 грн. 34 коп., штраф 4001 грн. 67 коп. Відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що позивач та відповідачка з 25.01.1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Спільне подружнє життя не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Позивач вважає, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, він позбавлений права створити нову сім'ю. В судовому засіданні, представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, вказувала на те що відповідачка бажає зберегти сім»ю на майбутнє, оскільки в сім'ї тимчасовий період труднощів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.1992 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 68. Неповнолітніх дітей не мають. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Судом були вжиті заходи для примирення подружжя визначені ст. 111 СК України, проте сторони не знайшли підстав для відновлення подружнього життя, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 15 липня 2008 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, зроблено відповідний актовий запис №69. Від спільного життя мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. З грудня 2015 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2008 року, шлюб зареєстровано Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, зроблено відповідний актовий запис №694. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя проживає разом, але спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У січня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що полягає в шлюбі з останнім з 07.08.2015 року, зареєстрованому у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №572. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинились внаслідок розбіжностей у характерах, відсутності взаєморозуміння, алкогольної залежності відповідача, вважає, що відновити сімейні стосунки не можливо, зауважує, що спору відносно розподілу майна та місця мешкання дитини не має, просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 07.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №572. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач в судове засідання не з'явився та не висловив свої заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмір 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У січня 2016 року Публічне акціонерне товариство\~ комерційний банк Приватбанк звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 01.12.2010 року в сумі 13238,48 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк посилається на те, що 01.12.2010 року\~ [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконувалися станом на 30.11.2015 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1472,87 грн., по відсоткам за коритування кредитом в розмірі 8009,02 грн., 2650,00 грн. - по пені та комісії, та нараховані штрафи на суму відповідно 500,00 грн. та 606,59 грн., а всього 13238,48 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був\~\~\~\~\~ повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджено поштовим повідомленням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У січня 2016 року Публічне акціонерне товариство\~ комерційний банк\~ Приватбанк звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 03.04.2013 року в сумі 35837,70 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк посилається на те, що 03.04.2013 року\~ [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконувалися станом на 30.11.2015 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6583,40 грн., по відсоткам за коритування кредитом в розмірі 24321,55 грн., 2750,00 грн. - по пені та комісії, та нараховані штрафи на суму відповідно 500,00 грн. та 1682,75 грн., а всього 35837,70 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Outcome: approved