Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 21 грудня 2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №\~3006. В обґрунтування позову зазначала, що 21 грудня 2007 року вона уклала шлюб із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, уже тривалий час кожен з подружжя живе своїм окремим життям і своїми інтересами. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам. Примирення подружжя неможливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що з 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо, спору щодо поділу майна немає, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти його задоволення не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 грудня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №\~3006. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Суд встановив, що з 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved