Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував на те, що з 05 червня 2013 року до 03 вересня 2019 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, а між сторонами виник спір щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванн з донькою. З метою врегулювання спору позивач звернувся до органу опіки. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 лютого 2019 року за №110 [PERSON] визначено дні і години спілкування з [PERSON] - першого та третього тижня місяця у четвер з 07:00 год. до 20:00 год., а також другого та четвертого тижня місяця у понеділок з 17:00 год. до 20:00 год. Цим же рішенням батькам надано право визначати порядок оздоровлення дитини влітку та змінювати графік за взаємною згодою із врахуванням інтересів дитини. Проте відповідачка переховує доньку від батька, періодично змінюючи місця свого проживання, та створює позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною, порушує графік, визначений органом опіки та піклування, а тому останній просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою, а також визначити спосіб його участі у спілкуванні з [PERSON] за наступним графіком: - першого та третього тижня місяця з 17:00 год. п`ятниці по 20:00 год. неділі (вихідні дні); - другого та четвертого тижня місяця у неділю з 10:00 год. по 20:00 год; - половину тривалості шкільних канікул поспіль протягом навчального року, окрім літніх канікул; - частину літніх шкільних канікул з 10:00 год. 20 липня по 20:00 год. 01 серпня. Також [PERSON] просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. У червні 2020 року [PERSON] через свого представника [PERSON] надав суду уточнений позов в якому уточнив вимоги в частині визначення способу його участі у спілкуванні з [PERSON] за наступним графіком: - кожної суботи з 12:00 год. до 17:00 год. неділі (вихідні дні); - кожного понеділка та четверга з 17:00 год. по 20:00 год; - половину тривалості шкільних канікул поспіль протягом навчального року, окрім літніх канікул; - частину літніх шкільних канікул з 10:00 год. 20 липня по 20:00 год. 01 серпня. В іншій частині вимоги залишив незмінними. 25 серпня 2020 року від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому остання вважала безпідставними вимоги позивача та просила відмовити в їх задоволенні. При цьому просила залишити незмінним порядок побачень дитини з батьком, встановлений рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 лютого 2019 року за №110, вказуючи на те, що він повністю відповідає інтересам позивача та [PERSON] . Натомість вважала запропонований [PERSON] спосіб участі у спілкуванні з [PERSON] таким, що не враховує вік та незадовільний стан здоров`я доньки, яка потребує постійного стороннього догляду, який батько забезпечити не зможе. Також просила врахувати, що під час побачень з донькою позивач не приділяє належної уваги дитині, часто залишає її без належного нагляду та на сторонніх людей, а тому залишення дитини на тривалий час з батьком може завдати їй шкоди. Крім цього вказувала на те, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що відповідачка переховує доньку від батька, періодично змінюючи місця свого проживання, та створює позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною, порушує графік, визначений органом опіки та піклування, оскільки [PERSON] має періодичні побачення з донькою, а порушення встановленого графіку обумовлене діями самого позивача (який не завжди його дотримується), а також поважними причинами (незадовільним станом здоров`я доньки, необхідністю її періодичного обстеження та лікування поза місцем постійного проживання, введенням на території України карантинних норм у зв`язку з розповсюдженням респіраторної хвороби COVID-19). Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено службу у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації. Цією ж ухвалою з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог виключено службу у справах дітей Вознесенської міської ради. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації. Цією ж ухвалою з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог виключено службу у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні після зміни думки щодо позову позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти надання позивачу побачень з донькою за місцем його проживання двічі на місяць в суботу з 10 до 19 години. В іншій частині вимоги не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Також просили врахувати ту обставину, що [PERSON] не навчається у шкільному закладі, а тому вимоги про надання побачень позивачу з донькою в період шкільних канікул є неконкретними. Представник третьої особи без самостійних вимог Артьомова О.А. в судовому засіданні вважала, що побачення позивача з дитиною слід встановити відповідно до висновку органу опіки від 19 жовтня 2020 року за місцем проживання [PERSON] за наступним графіком: першого та третього тижня місяця з 13:00 год. суботи до 17:00 год. неділі за попередньою згодою з матір`ю дитини; половину тривалості шкільних канікул поспіль протягом навчального року за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. При цьому зазначала, що стан здоров`я [PERSON] не перешкоджає залишати її на опікування батька згідно із запропонованим у висновку графіком, оскільки позивач здатен надати доньці, в разі небхідності, потрібну допомогу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представників [PERSON] , [PERSON] , відповідачки [PERSON] , її представника [PERSON] , представника третьої особи без самостійних вимог Артьомової О.А., показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що з 05 червня 2013 року до 03 вересня 2019 року сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, а між сторонами виник спір щодо визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванн з донькою. З метою врегулювання спору позивач звернувся до органу опіки. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 лютого 2019 року за №110 [PERSON] визначено дні і години спілкування з [PERSON] - першого та третього тижня місяця у четвер з 07:00 год. до 20:00 год., а також другого та четвертого тижня місяця у понеділок з 17:00 год. до 20:00 год. Цим же рішенням батькам надано право визначати порядок оздоровлення дитини влітку та змінювати графік за взаємною згодою із врахуванням інтересів дитини. Наразі позивач бажає в судовому порядку визначити інший порядок його участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, що є відмінним від встановленого опікунським органом. Згідно ст.ст. 3, 5, 7, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року, ратифікованої Законом України від 20 вересня 2006 року №166-V дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1-3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до вимог ст. 141, ч. 1, 3 ст. 151 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ст. 153, ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положення ч.ч. 1-2 ст. 159 СК України передбачають, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.ч. 1-2 ст. 171 СК України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У своєму рішенні у справі «Хант проти України» (рішення від 07 грудня 2006 року) Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Під час вирішення спору суд бере до уваги: - позитивне ставлення батьків до дитини та до виконання своїх обов`язків, що частково визнано сторонами, а також підтвердилося показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , частково - показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] . При цьому, як слідує з пояснень відповідачки [PERSON] , показань свідків [PERSON] , [PERSON] , позивач позитивно ставиться до дитини, проте під час особистих зустрічей з донькою не здатний проявляти до неї безперервну тривалу та достатню увагу; - особисту прихильність дитини до кожного з батьків. Зокрема, з пояснень сторін, показання свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] однаково прихильно ставиться як до матері, так і до батька. Згідно висновку проведення психологічного обстеження психоемоційного стану дитини від 20 серпня 2020 року (а.с. 94) [PERSON] потребує піклування та уваги як батька, так і матері. Незважаючи на відсутність батька, як члена родини, у дитини сформований позитивний образ батька, внутрішнє уявлення про роль батька, як іншого об`єкта, що свідчить про адекватність виховної позиції матері. У той же час спостереження за грою виявило, що дитина не дуже приязно ставиться до найближчого оточення батька. [PERSON] не подобається, якщо вона залишається з незнайомою жінкою (примітка: співмешканкою останнього [PERSON] ). У зв`язку з цим найвищий ступінь емоційної прихильності [PERSON] відчуває до матері. Ступінь емоційної прихильності до батька нижче, ніж до матері, проте ставлення дитини до батька є позитивним. Для запобігання можливого невротичного розвитку особистості дитини рекомендовано визначити зміст та якість взаємодії між дитиною та батьком, при цьому обмежити спілкування дитини з людьми, які не відносяться до сімейного кола; - малолітній вік дитини (6 років); - незадовільний стан здоров`я дитини, яка має порушення зору, страждає на періодичні епілептичні приступи незрозумілого походження, у зв`язку з захворюваннями потребує додаткового догляду, проходить періодичні огляди у невролога та офтальмомога, а також інші обстеження та лікування як за місцем мешкання, так і в інших лікувальних закладах (а.с. 79-87); - житлові умови сторін, зокрема позивача, який мешкає разом зі співмешканкою [PERSON] в м. Миколаєві в однокімнатній благоустроєній квартирі з усіма зручностями. При вирішення спору суд вважав недоцільним заслуховувати думку дитини, зважаючи на її вік, стан розвитку та здоров`я. Також суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 19 жовтня 2020 року, яким запропоновано графік побачень з дитиною, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Зокрема у висновку, яким пропонувалося надати позивачу дозвіл на спілкування з донькою за місцем його проживання двічі на місяць у вихідні дні (з ночівлею дитини), а також протягом половини тривалості шкільних канікул, не враховано вік, стан здоров`я дитини, житлові умови [PERSON] та висновок психолога. Як вбачається з пояснень представника органу опіки та піклування Артьомової О.А., під час складання та надання висновку була врахована лише попередня домовленість сторін про визначення умов побачень батька з дитиною, від якої сторони в подальшому відмовилися. За встановлених обставин вбачаються підстави для зміни участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки це буде сприяти якнайкращому забезпеченню прав кожного з батьків та їх доньки. При цьому враховуються: - межі позовних вимог; - особиста прихильність дитини до батьків та навпаки; - часткове узгодження між сторонами порядку побачень (побачення батька з дитиною у вихідні дні за місцем його проживання); - вік, стан здоров`я дитини, житлові умови [PERSON] та висновок психолога, зокрема те, що залишення [PERSON] за місцем мешкання батька (у присутності сторонньої особи) на тривалий час може призвести до погіршення стану здоров`я та психологічного стану дитини; - неспроможність батька приділяти безперервну тривалу увагу до доньки; - інші обставини (зокрема те, що [PERSON] не відвідує жодного навчального закладу, а тому вимоги щодо надання позивачу права на побачення з дитиною протягом шкільних канікул є неконкретними та не можуть бути виконані). За встановлених обставин, суд вважає необхідним встановити порядок побачення [PERSON] з донькою за місцем його проживання (без присутності матері) за наступним графіком, а саме: - першого та третього тижня місяця у суботу з 10:00 год. до 19:00 год.; - другого та четвертого тижня місяця у неділю з 10:00 год. до 18:00 год. Що стосується вимог [PERSON] про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З пояснень відповідача [PERSON] , показань свідків [PERSON] , [PERSON] та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи (а.с. 10-17) вбачається, що у 2020 році [PERSON] дійсно уникала спілкування з позивачем з приводу надання останньому побачень з донькою та тривалий період відмовляла в наданні таких побачень, пояснюючи свою відмову наявністю для цього поважних причин. Незважаючи на такі дії відповідачки, в подальшому за згодою останньої позивач мав побачення з донькою. Наявність таких побачень також підтверджується фотокартками зі спільним зображенням позивача з донькою (а.с. 88-93). З пояснень відповідачки [PERSON] та показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] підтримують один з одним постійний телефонний зв`язок та зв`язок за допомогою мережі «інтернет». Відповідачка жодним чином не перешкоджала позивачу у побаченнях з донькою, а періодичні відмови у побаченнях були обумовлені поважними причинами (тимчасовим проживанням відповідачки з донькою в м. Одеса, незадовільним станом здоров`я [PERSON] , частими хворобами останньої та її лікуванням, а також незадовільною епідеміологічною ситуацією в Україні та введенням карантинних норм). Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено лише часткове створення відповідачкою перешкод у побаченнях [PERSON] з [PERSON] , проте не у спілкуванні з нею взагалі. Такі перешкоди не мали системного характеру та в подальшому були усунуті відповідачкою добровільно. Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] відмовилися від стягнення з іншої сторони понесених позивачем судових витрат. В той же час відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимагали стягнути з позивача (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачкою в розмірі 8 000 грн. Тому, враховуючи те, що судом відмовлено позивачу у задоволенні однієї з заявлених вимог, інша вимога (яка є немайновою та не підлягає грошовому обрахуванню) задоволена частково, з [PERSON] на користь [PERSON] (згідно розміру задоволених вимог) підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Outcome: partial