Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася в особі представника до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000,00 грн та стягнути з [PERSON] на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 124106,09 грн., стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.06.2017 приблизно о 14 год. 00 хв. у с. Скибин Броварського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , місце реєстрації транспортного засобу Республіка Польща, під керуванням [PERSON] . На час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПАТ «СК «Здорово». Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком № 421/17 від 13.07.2017 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] становить 221606,09 грн. Відповідно до договору про надання експертних послуг від 28.06.2017 вартість послуг судового експерта по проведення вказаного експертного автотоварознавчого дослідження склала 2000,00 грн. Крім того, позивач вказує, що ним було оплачено послуги сервісу сертифікованого СТО у сумі 500,00 грн. Зі спливом 90-денного строку з дня подання позивачем до відповідача-1 заяви про страхове відшкодування, ПрАТ «СК «Здорово», порушуючи вимоги закону України, страхове відшкодування не сплатили. При цьому не пояснюючи та не обґрунтовуючи таке рішення. Враховуючи те, що розміру страхового відшкодування для повного відшкодування завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди недостатньо, то позивач вважає, що на його користь з відповідача-2 підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2019 позов [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково; стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок); стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 122106,09 грн (сто двадцять дві тисячі сто шість гривень 09 копійок); стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 999,99 грн (дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 99 копійок); стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1221,06 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2020 скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 по цивільній справі № 752/11786/18, за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] , надав до суду заяву, в якій просив зменшити ціну позову. Свою заяву обґрунтував тим, що 12.10.2020 стороною Позивача був отриманий висновок експерта №421-1/17 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 08.10.2020 судовим експертом Ковалем І.М., який відповідає критеріям, визначеним Законом України «Про судову експертизу», та відповідним положенням ЦПК України. Згідно до вказаного висновку експерта, вартість матеріального збитку, завданого Позивачеві, визначалась на день дорожньо-транспортної пригоди та склала 207481,36 грн. Зменшення вартості матеріального збитку, завданого Позивачеві і визначеного у висновку судового експерта у порівнянні з висновком експертного дослідження, пояснюється коливанням курсу євро до гривні, який враховується спеціальною програмною системою при визначенні вартості запасних частин автомобіля, що замінюються. Представник позивача зазначає, що враховуючи зменшення вартості матеріального збитку, завданого Позивачеві, відповідно до якого зменшується розмір позовних вимог до відповідачів, який становить 207481,36 грн., з якого з відповідача-1 підлягає стягненню 100000,00 гривень, а з відповідача - 2, враховуючи відповідні положення ЦК України, підлягає стягненню решта суми у розмірі 107481,36 грн. Також зазначає, що враховуючи зменшення ціни позову, підлягають стягненню із відповідачів солідарно судовий збір у розмірі 2074,81 грн., комісія банку за перерахування судового збору у розмірі 20,75 грн., вартість висновку експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн., вартість висновку експерта у розмірі 1000 грн., вартість послуг сервісу сертифікованого СТО у розмірі 500 грн., а всього, на суму 5595,56 грн. В судове засідання з`явився представник позивача, який зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Пояснив, що обставин дорожньо-транспортної пригоди жодна із сторін не спростовує. Єдине питання - визначення вартості завданої шкоди. Жодних перепон щодо проведення іншої експертизи не було. Сторона відповідача своїм правом не скористалась. В страховому полісі зазначена сума відшкодування 100000,00 грн. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. В судовому засіданні відповідач-2 [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2017 близько 14 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] в с. Скибин Броварського району Київської області поблизу АЗС «KLO», рухаючись зі сторони м. Чернігова в напрямку м. Києва, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився в попутному напрямку на заборонений (червоний сигнал) світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] отримав незначні тілесні ушкодження, від проходження судово-медичної експертизи відмовився, другий водій та інші учасники дорожнього руху не постраждали. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Ford Fiesta» держаний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі ст. 38 КУпАП провадження по адміністративній справі закрито у зв`язку з закінченням строків, протягом яких може бути накладене адміністративне стягнення. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/0017218 від 04.06.2017 року. Ліміт відповідальності страховика за даним полісом становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 19.06.2017 відповідач-1 був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та позивачем подано заяву про виплату суми страхового відшкодування, однак, доказів про прийняття відповідачем страхового акту про виплату, або ж відмову у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Однак, відповідачем-1 не було вчинено дій щодо огляду пошкодженого транспортного засобу з метою визначення вартості матеріального збитку у зв`язку з чим позивач звернувся до експерта [PERSON] . Вартість матеріального збитку, завданого позивачеві, визначались на день проведення відповідний експертних досліджень та на підставі Висновку № 421/17 експертного автотоварозавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 13.07.2017 судовим експертом Ковалем І.М. та складала 221606,09 грн. У зв`язку з тим, що стороною відповіача-2 ставився під сумнів розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди, що було викладене у заяві про перегляд заочного рішення суду, позивач замовив судовому експерту-товарознавцю проведення відповідних експертних досліджень. 12.10.2020 стороною позивача був отриманий Висновок експерта № 421-1/17 судового автотоварознавчої експертизи, складеного 08.10.2020 судовим експертом Ковалем І.М., який відповідає критеріям, визначеним Законом України «Про судову експертизу» та відповідним положенням ЦПК України. Як вбачається із вказаного Висновку експерта, вартість матеріального збитку, заведеного позивачеві, визначалась на день дорожньо-транспортної пригоди та склала 207491,36 грн. Крім того, станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена відповідачем не була та доказів зворотному суду надано не було. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 частини 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п. 71 Постанови). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п. 72 Постанови). В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, з урахуванням зменшення вартості матеріального збитку, завданого позивачеві і визначеного у висновку судового експерта у порівнянні з висновком експертного дослідження та визначену у страховому полісі АМ/0017218 страхову суму за шкоду, заподіяну майну, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача-1 підлягає стягненню 10000,00 грн, а з відповідача-2 підлягає стягненню решта суми у розмірі 107481,36 грн. Що ж стосується вартості проведення оцінки завданого збитку, а саме виготовлення Висновку № 421/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.07.2017 (вартість 2000,00 грн), Висновку експерта № 421-1/17 судової автотоварозначої експертизи від 08.10.2020 року (вартість 1000,00 грн), то позивач поніс на це затрати всього у розмірі 3000,00 грн. Також позивачем було сплачено вартість послуг сервісу сертифікованого СТО в розмірі 500,00 грн, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії АБЕА № 161612 від 05.07.2017. Суд вважає, що з урахуванням того факту, що виготовлення даних Висновків необхідне для визначення реального розміру завданого збитку, то дані затрати підпадають під визначення реальних збитків зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України та підлягають стягненню з відповідачів. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо визначення суми страхового відшкодування або його виплати, цим самим не спростував доводи позивача та не надав суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги викладені вище вимоги закону, суд вважає, що позовна [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved