Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 13/Ш, відповідно до умов якого, відповідачу було надано кредит у сумі 120000,00 доларів США, що складає еквівалент 606000,00 за курсом НБУ на момент укладення договору, терміном користування кредитом до 20.11.2017 року, зі сплатою за користування кредитом 13% річних, з призначенням - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири. 18.11.2008 року та 18.04.2014 року між сторонами було укладено додаткові угоди. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сум чергових платежів та сплати процентів. У зв`язку з цим виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 12.06.2015 року становить 752849,37 грн., у тому числі: 33000,00 доларів США - кредит; 1707,62 доларів США - відсотки, всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту: 34707,62 доларів США, в перерахунок на національну одиницю України (еквівалент по курсу НБУ 20,589862 за один долар США на 12.05.2015 року) заборгованість становить 714625,11 грн.; 727,00 грн. - комісія за РО; штраф/пеня за несвоєчасне повернення кредиту (неустойки) - 37497,06 грн.. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 13/Ш від 20.11.2007 року у сумі 752849,37 грн... У судовому засіданні представник позивача надав письмові пояснення, де зазначено, що протягом судового розгляду даної справи відповідачем періодично вносилися кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, а тому загальна заборгованість відповідача складає 683932,69 грн.. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги визнали частково, а саме в сумі 465815,88 грн., пояснивши суду, що відповідач погашав заборгованість за даним договором таким чином: 03.06.2015 року - 37506,06 грн. згідно квитанції № 29780, комісія - 364,18 грн.; 02.07.2015 року - 21993,67 грн. згідно квитанції № 23335, комісія - 182,00 грн.; 24.07.2015 року - 32023,59 грн. згідно квитанції № 307045, комісія - 181,80 грн.; 28.09.2015 року - 30262,39 грн. згідно квитанції № 314423, комісія - 181,80 грн.; 06.10.2015 року - 21215,64 грн. згідно квитанції № 63450, комісія - 181,80 грн.; 16.10.2015 року - 21690,62 грн. згідно квитанції № 184012, комісія - 181,80 грн.; 12.11.2015 року - 22756,91 грн. згідно квитанції № 137600, комісія - 181,80 грн.; 09.12.2015 року - 36936,06 грн. згідно квитанції № 99659, комісія - 181,80 грн.; 12.01.2016 року - 23504,37 грн. згідно квитанції № 128987, комісія - 181,80 грн.. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 20 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 13/Ш, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 120000,00 доларів США, що складає еквівалент 606000,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору. Відповідно до п. 1.3 договору, кредитні кошти надаються строком по 20 листопада 2017 року. Пунктом 1.4 та пунктом 1.4.1 договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,0% річних та за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 36,00 доларів США, що становить 0,03% від суми кредиту. Згідно п. 2.1.2 договору, кредит надається однією сумою в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 2.3 договору, за надання кредиту, позичальник сплачує банку комісію в розмірі 1,0% від суми кредиту, що становить 1200,00 доларів США. Згідно п. 2.4.1 договору, проценти за кредитами розраховуються, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами із розрахунку рік рівний - 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачуються згідно з п. 2.5 цього договору. Пунктом 2.4.2 передбачено, що розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту щомісячно у день сплати, який визначений у Графіку, наведеному у Додатку № 1 цього договору. При розрахунку процентів враховується день видачі кредитних коштів та виключається останній день терміну повернення кредитних коштів, згідно п. 1.3 договору.Відповідно до п. 2.4.3 договору, плату за обслуговування кредиту, передбачену п. 1.4.1 цього договору, позичальник сплачує щомісячно в день сплати процентів та повернення частини кредиту. Позичальник зобов`язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1 договору. Не пізніше визначеного п. 1.3 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п.п. 1.4.1, 2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку (п. 3.3.3 Кредитного договору). Пунктом 2.7.1 договору передбачено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, або у визначеній частині. 20 червня 2008 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Кредитного договору № 13/Ш від 20 листопада 2007 року. 29 липня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 13/Ш від 20 листопада 2007 року, відповідно до якої, сторони домовилися викласти п. 1.4 договору в наступній редакції: за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15% річних. 18.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 13/Ш від 20 листопада 2007 року, відповідно до якої встановлена плата за користування кредитними коштами у розмірі 16,5% річних. 18.04.2014 року року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Кредитного договору № 13/Ш від 20 листопада 2007 року, відповідно до якої були змінені реквізити позичальника, а саме [PERSON] змінено на [PERSON]. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вносилися кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості та копіями квитанцій. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, який міститься в поясненнях, загальна заборгованість станом на 04 лютого 2016 року становить 24993,30 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 25,698375 за один долар США на 04.02.2016 року становить 642287,20 грн. та 41645,29 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 24470,59 доларів США; відсотків за користування кредитом - 522,71 доларів США; комісія за РО - 363,60 грн.; штраф/пеня - 41281,69 грн.. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Даючи юридичну оцінку поясненням сторін та доказам по справі, враховуючи те, що відповідачем вносилися кошти на погашення заборгованості за Кредитним договором № 13/Ш від 20 листопада 2007 року у розмірі 245655,94 грн., суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають часткового задоволенню у сумі 683932,69 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн..

Outcome: partial