Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №45911/2771ВСL від 06.06.2011 року в розмірі 14331,01 грн., а саме: залишок заборгованості по тілу кредиту - 10321,35 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 1691,13 грн., пеня за користування кредитом - 1009,33 грн., штраф - 654,60 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 26.04.2012 року ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» було укладено договір факторингу №20120426-К, відповідно до п.1 якого клієнт ПАТ «Платинум Банк» (первісний кредитор) відступає факторові ТОВ «Кредит Колекшн Груп» (новий кредитор) свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладеними між Банком та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно договору факторингу та акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.04.2012 року, Банк передав позивачу право вимоги до гр. [PERSON], яке виникло з кредитного договору № 45911/2771 ВСL від 06.06.2011 року, відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві кредит в сумі 11368,00 грн. Відповідач, не повертаючи кредит (чергову частину) та не сплачуючи проценти за договором, порушив вимоги ст. 1054 ЦК України щодо обов'язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 05.03.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 14331,01грн., яка складається з залишку заборгованості по тілу кредиту станом на 11.05.2012 року в сумі 10321,35 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом станом на 11.05.2012 року в розмірі 1691,13 грн., пені за користування кредитом станом на 11.05.2012 року в сумі 1009,33 грн., а також штрафу станом на 05.03.2014 року в сумі 654,60 грн. За період з 11.05.2012 року по 05.03.2014 року оплат не було. Представник позивача до суду не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання від 15.07.2014 року, в якій представник просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи, тому суд відповідно до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків. Судом з'ясовано, що 06.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 45911/2771ВСL , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в 11368,00 гривень на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% на рік та комісії за обслуговування кредиту в сумі 210,00 грн., з кінцевим терміном повернення коштів до 06.06.2014 року, що підтверджується копією цього договору. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). З копії витягу з договору факторингу №20120426-К, укладеного 26 квітня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп», та акту прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників, вбачається, що Банк відступив ТОВ «Кредит Колекшн Груп» права вимоги заборгованості за кредитним договором №45911/2771ВСL від 06.06.2011 року, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON] При цьому загальна сума права вимоги, що відступалася, згідно цього акту, становила 13021,81 грн., яка складалася, як вбачається з позовної заяви, з заборгованості по тілу кредиту - 10321,35 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом - 1691,13 грн., пені за користування кредитом - 1009,33 грн.. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З матеріалів справи вбачається, що пеня за користування кредитом була розрахована станом на 11.05.2012 року, а тому з урахуванням строків позовної давності стягненню не підлягає, оскільки позивач звернувся з позовом до суду лише у травні 2014 року. Крім цього, позивачем на пропозицію суду надати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором з обґрунтуванням нарахування штрафу станом на 05.03.2014 року в розмірі 654,60 грн., оскільки він не передбачений кредитним договором та його нарахування не вбачається з наданого витягу договору факторингу, додаткових письмових доказів суду так і не було надано, тому, враховуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для його стягнення. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 14331,01 грн. підлягають задоволенню частково, а саме: в сумі 10321,35 грн.. основної заборгованості за тілом кредиту та 1691,13 грн. - процентів за користування кредитом, що разом складає 12012,48 грн., оскільки саме в цьому розмірі вони є обґрунтованими, підтвердженим належними доказами і наявними матеріалами справи. В іншій частині позову щодо стягнення пені в розмірі 1009,33 грн. та штрафу в розмірі 654,60 грн. слід відмовити. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.88 ЦПК України в розмірі 243,60 грн., оскільки цей розмір є мінімальним.

Outcome: partial