Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Обґрунтовуючи позовну заяву [PERSON] зазначав, що перебував у шлюбі з [PERSON] з 11.07.2007 року по 27.11.2013 року, від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони у справі проживають окремо, син постійно проживає за місцем проживання відповідача. Позивач з фактичним припиненням шлюбних відносин з відповідачем, бажає приймати участь у вихованні дитини, виконувати свої батьківські обов'язки, але [PERSON] штучно створює постійні перешкоди у спілкуванні із сином, чим порушує не лише його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав та просив суд його задовольнити, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.11.2014 року (а.с.37). Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, лише у тій частині, у якій позовні вимоги співпадають з висновком №101-5528/01, винесеним органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 31.07.2014 року, в задоволенні іншої частини позовних вимог просили суд відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог, у судове засідання не з'явилась, однак представником подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, крім того, надала до суду висновок від 31.07.2014 року №101-5528/01 про встановлення годин спілкування батька - [PERSON] із сином - [PERSON], [INFO] (а.с.26-27). Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягє частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї 11.07.2007 року. Згідно рішення Апеляційного суду м.Києва від 27.11.2013 року згаданий шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9). Встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження від 09.02.2008 року, яке видане ВРАЦС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №74 (а.с.10). Сторони у справі проживають окремо, син постійно проживає за місцем проживання відповідача, вказаний факт визнається сторонами у справі, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Судом досліджено висновок, що винесений органом опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 31.07.2014 року №101-5528/01 про встановлення годин спілкування батька - [PERSON] із сином - [PERSON], [INFO] (а.с.26-27). Згідно зазначеного висновку батьки хлопчика характеризуються позитивно, житлово-побутові умови у обох належні для проживання дитини. Батьку [PERSON] визнано за доцільне встановити час спілкування із сином [PERSON], [INFO], у присутності матері дитини під час зустрічей за наступним графіком: кожної І, ІІІ неділі місяця з 15.00 год. до 17.00 год. Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, з огляду на те, що кожен з батьків зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, суд приходить до висновку про те, що вимоги позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною є частково обґрунтованими, законними і підлягають задоволенню частково, саме у тій частині, у якій не суперечать зазначеному вище висновку органу опіки та піклування. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial