overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 23 квітня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час однією сімєю вони з [PERSON] не проживають, дитина мешкає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2004 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в м. Маріуполі Донецької області по проїзду Алтайському, буд. 15 та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд також приймає до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 18.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 258. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Сторони разом не мешкають з червня 2014 року, шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться, сумісного кошторису також не має. Син проживає разом з матірю. Позивач в судове засідання не зявилася, просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, при причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, спору з приводу проживання неповнолітньої дитини також.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 01 вересня 1990 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 911. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як на протязі тривалого часу він життям сім'ї не цікавиться, весь свій вільний час проводить без сім'ї. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та скандали, чим вчиняє насильницькі дії психологічного характеру в сім'ї. Також відповідач витрачає гроші на свій розсуд, ніколи з нею ні про що не радиться, участі у вихованні дитини не приймає. Вказала, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, відповідно до заяви від 30.05.2016 року просила справу розглядати у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 30.05.2016 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 01 вересня 1990 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 911, був зареєстрований шлюб. Від шлюбу народився малолітній син [PERSON], [INFO], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Судом встановлено, що сторони на сьогоднішній день проживають разом, але спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 03 червня 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 328. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися. На сьогоднішній день вони проживають разом, але ніяких відносин не підтримують та не ведуть спільне господарство. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, відповідно до заяви від 26.05.2016 року просила справу розглядати у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 26.05.2016 року не заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 03 червня 1995 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 328, був зареєстрований шлюб. Від шлюбу народилися малолітня донька [PERSON], [INFO], та малолітній син [PERSON], [INFO], на підтвердження чого до позовної заяви додано копії свідоцтв про народження, в яких батьками вказаних дітей значаться позивачка та відповідач. Судом встановлено, що сторони на сьогоднішній день проживають разом, але спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 вересня 2011 року. Від шлюбу вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. з кінця 2015 року їхня сім»я розпалася, шлюбні стосунки припинені, проживають окремо. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, вона займається її вихованням, доглядає її. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про його здоровя, фізичний,духовний та моральний розвиток, та не надає належну матеріальну допомогу на виховання. Згоди щодо добровільної виплати аліментів на утримання доньки вони не досягли , в звязку з чим звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №412428 від 13.11.2012 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала відповідачем у шлюбі. Шлюб було розірвано 03.12.2015 року. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Зараз дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про його здоровя, фізичний,духовний та моральний розвиток, та не надає належну матеріальну допомогу на виховання. Згоди щодо добровільної виплати аліментів на утримання сина вони не досягли , в звязку з чим звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано 03 грудня 2015 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №002169 від 01.11.2005 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на його утримання до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вона посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 03.06.1998 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 648. Від спільного проживання\~ мають неповнолітню дитину\~ [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в звязку з\~ різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спільного кошторису також не має. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу син буде проживати разом з нею. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина\~ після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матірю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище «Горбенко-Бріт». Позивачка просила також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1993 року. Мають двох дітей, які є повнолітніми. З кінця 2000 року сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, за цей час були спроби примирення, які не дали жодного результату. У звязку з різними поглядами на сімейні цінності та на життя, було втрачено порозуміння, почуття любові та поваги. За таких обставин вважає подальше життя з відповідачем неможливим, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача по довіреності [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить їх задовольнити. При цьому наполягав на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину неявки суду не повідомив. 27 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 24 вересня 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 960 (а.с. 11). Від шлюбу подружжя мають двох дітей, які на час звернення з позовом до суду досягли повноліття. Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені наприкінці 2000 року, з вказаного часу сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейні цінності, на життя взагалі, спроби примирення не давали жодних результатів, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного. На цьому ґрунті між подружжям встановилися стійки, неприязні відносини, які призвели до втрати почуттів любові та взаємної поваги. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2006 року. Мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх трьох років відповідач систематично вживав спиртні та наркотичні напої, не проявляв турботи про сімю, матеріально не забезпечував родину, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин вважає подальше життя з відповідачем неможливим, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 20 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 28 квітня 2006 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Козловська) [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 226 (а.с. 2). Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 08 листопада 2003 року та сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач зловживає спиртними та наркотичними напоями, на протязі спільного проживання не проявляв турботи про сімю та матеріально її не утримував, що призвело до втрати почуттів любові. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved