Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в результаті протиправних злочинних дій відповідачів він отримав тілесні ушкодження. Обставини винної протиправної поведінки відповідачів встановлено та підтверджено ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 березня 2018 року по справі №679/1000/15-к, залишеною без змін 23 жовтня 2018 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду, якою [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України. Позивач зазначив, що, окрім матеріальних збитків, які проявилися у витратах на відновлення його здоров`я, протиправними діями відповідачів йому завдано ще й моральну шкоду, яка проявилася у порушенні протягом тривалого часу нормальних життєвих відносин з близькими людьми, а також неможливістю протягом тривалого часу продовжувати займатися звичайними для нього справами через наявність синців та ран на тілі і обличчі. Наявність синців на обличчі, як зазначено у позові, позбавило можливості позивача здійснювати свої обов`язки, як працівника, які, крім іншого, передбачають представництво інтересів клієнтів у судах та інших державних органах, надання юридичних консультацій для громадян. Вказані обставини, за словами позивача, призвели до негативного впливу на стан здоров`я, розладу нормальних робочих стосунків з керівництвом та колегами по роботі, і як наслідок до його постійних переживань, страху не втратити напрацьовану роками репутацію і позитивний імідж серед колег та клієнтів. Також позивач вказує на виникнення у нього на фоні перенесеного стресу та психоемоційної травми через протиправні дії відповідачів страху відвідування публічних, закритих громадських заходів та розважальних закладів, втрати нормального ритму життя, апетиту, погіршення сну, а також втрати мотивації до втілення попередньо визначених життєвих планів. Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач також вказав на тривалий розгляд кримінального провадження, що змушувало його відкладати свої поточні справи та щоразу відновлювати у пам`яті події, що провокувало неприємні почуття та пригнічений стан. За вказаних обставин позивач вважає, що має право на отримання моральної компенсації, розмір якої оцінює у 50 000 гривень та яку, посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 23, 1166, 1168, 1177, 1187 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Відповідачі відзивів на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надали. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 липня 2019 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач у судове засідання не з`явився, але подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися та не подали відзивів, а тому суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке. Судом установлено, що ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 березня 2018 року (арк. спр. 4-5), яка 23 жовтня 2018 року залишена без змін колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду (арк. спр. 6-9), [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, та кримінальне провадження закрито. При цьому цивільні позова [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди були залишені без розгляду. З ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 березня 2018 року судом установлено, що згідно обвинувального акта 11 січня 2014 року в період часу з о 02 год. 49 хв. по 02 год. 52 хв. [PERSON] , знаходячись поблизу молодіжно-розважального комплексу «Доміно», що розташований на просп. Незалежності, 126 у м. Нетішині, під час бійки, яка виникла внаслідок неприязних відносин між його товаришем [PERSON] та відпочиваючим [PERSON] , вирішив спричинити тілесні ушкодження [PERSON] , який відпочивав в закладі разом з [PERSON] . Реалізовуючи свій злочинний умисел, [PERSON] умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки та один удар долонею правої руки по обличчю [PERSON] , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця підочної ділянки справа та правої щоки, а також синця в ділянці лівого ока та лівої скроні, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Крім того, цього ж дня о 02 год. 49 хв. [PERSON] , знаходячись на тому ж місці, наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю [PERSON] , внаслідок чого завдав йому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. 11 січня 2014 року о 02 год. 49 хв. [PERSON] , знаходячись поблизу молодіжно-розважального комплексу «Доміно», що розташований на просп. Незалежності, 126 у м. Нетішині, під час бійки, яка виникла внаслідок неприязних відносин між ним та іншим відпочиваючим [PERSON] , вирішив спричинити тілесні ушкодження [PERSON] , який відпочивав в закладі разом з [PERSON] . Реалізовуючи свій злочинний умисел, [PERSON] умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки по підборіддю та один удар лівою ногою по правому стегні [PERSON] , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої поверхні підборіддя та синця зовнішньої поверхні правого стегна, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Крім того, цього ж дня о 02 год. 49 хв. [PERSON] , знаходячись на тому ж місці, наносячи удари кулаками та ногами по різним частинам тіла [PERSON] , завдав останньому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. У даному кримінальному провадженні позивач [PERSON] є потерпілим, що також стверджується даними означеної вище ухвали від 01 березня 2018 року, тому, вказуючи на ухилення відповідачів від обов`язку відшкодувати заподіяну ними моральну шкоду, звернулася до суду з даним позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За приписами ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - завдання позивачу, який є потерпілим від кримінального правопорушення, моральної шкоди неправомірними діями відповідачів, суд приходить висновку про покладення на останніх обов`язку солідарного відшкодування такої шкоди. При цьому, суд враховує аргументи позивача що наявності у нього права на отримання моральної компенсації за спричинений йому діями відповідачів дискомфорт, моральні, емоційні та психологічні страждання, оскільки такі не спростовані відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Щодо наявності вини відповідачів у спричиненні позивачу моральної шкоди кримінальним правопорушенням, суд враховує обставини, встановлені ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницьої області від 01 березня 2018 року про закриття кримінального провадження і звільнення [PERSON] та [PERSON] від кримінальної відповідальності за обставин, які не є реабілітуючими, оскільки такі в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цими особами відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачами відносно позивача кримінального правопорушення, ступінь тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, характер та обсяг його фізичних та моральних страждань під час отримання тілесних ушкоджень та під час їх лікування (відчування болю та дискомфорту, душевні переживання, неможливість ведення звичного способу життя, вимушеність витрачати свій час протягом тривалого періоду на захист та відновлення своїх прав у судовому порядку, враховуючи при цьому небажання відповідачів добровільно відшкодувати спричинену ними шкоду), та, виходячи з вимог розумності і справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за пред`явлення даного позову, та вважає, що з відповідачів в доход держави відлягає стягненню по 76 гривень 84 коп. судового збору з кожного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial