Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що їй, [PERSON], та [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2012 року кожній належить по ? частині квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована та проживає [PERSON], зареєстрована та не проживає з 2014 року [PERSON]. Договір найму житлового приміщення з [PERSON] не укладався, її речей у квартирі немає. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. Реєстрація [PERSON] в квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм житлом, зокрема, вона не може отримати субсидію. Відповідач [PERSON] пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надала. Представник [PERSON] - опікун [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити. Представник територіальної громади м.Марганця в особі Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] [PERSON] [PERSON], яким належить по ? частці квартири (а.с.9, 10, 11). 06 червня 2015 року позивач [PERSON]. уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). [PERSON] згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року була визнана недієздатною та їй призначено опікуна - [PERSON] Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року [PERSON] звільнено від повноважень опікуна над недієздатною [PERSON], призначено опікуном [PERSON]. Відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 2004 року (а.с.12-13). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 19 червня 2018 року (а.с.19). 16 травня 2018 року директором ТОВ «Управляюча компанія «Альфа» [PERSON], в присутності мешканців будинку № 13 Південного кварталу в м.Марганець: [PERSON] (кв.24), [PERSON] (кв.23) та [PERSON] (кв.16) складено акт про те, що [PERSON], 1988 року народження, не проживає в квартирі [ADDRESS] більше чотирьох років, місце проживання невідоме (а.с.14). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], а відповідач, хоча і зареєстрована в квартирі, однак не проживає в ній з 2004 року, тобто більше трьох років. Факт реєстрації в квартирі відповідачки, яка в ній не проживає, порушує права позивача як власника. Крім того, суд зважає на те, що співвласниця квартири - [PERSON] в особі законного представника [PERSON], підтримала позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved