Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У травні 2021 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 26337,19 грн. та понесених витрат на оплату судового збору. Як на підставу позовних вимог вказано, що 10.11.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Договір про надання кредиту №2027165231, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 22986,90 на споживчі цілі та придбання послуг на строк до 10.11.2021 зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01 % річних. Крім того, паспортом споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору, встановлено сплату комісії у розмірі 1% та штрафу у розмірі 150 гривень за кожен випадок простроченого/своєчасно сплаченого платежу, але не частіше ніж 1 раз за календарний місяць. Через порушення позичальником грошових зобов`язань Банком 12.03.2021 було направлено відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань, яку було проігноровано. Станом на 09.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 26337,19 грн., яка складається 21510,09 грн. заборгованості по тілу кредиту, 2,64 грн. заборгованості по процентам, 6674,46 грн. заборгованості по комісії та 150,00 грн. штрафу. Вказану заборгованість позивач попросить стягнути з відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 07.07.2021 повторно направлено відповідачу матеріали позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у справі. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи підтверджується, що 10.11.2019 між AT «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2027165231, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 22986,90 грн. на строк до 10.11.2021 зі сплатою щомісячної комісії в розмір 3% від суми кредиту та сплатою процентів у розмірі 0,01 відсоток річних (пункти 1.1, 1.2 договору). За умовами пункту 1.3 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору. Згідно пункту 1.5 кредитного договору підписанням цього договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що 1) Банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено з інформацією визначеною Паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних позицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору; позивальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; Банк надав позичальнику підписаний сторони Банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору; з Правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, та Тарифи Банки, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті Банку. Цим пунктом кредитного договору позичальник підтвердив про відсутність в нього зауважень щодо якості та обсягу послуг, у тому числі послуг, наданих Банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту. Умовами кредитного договору підтверджується, що кредит було надано на придбання відповідачем товарів в ТОВ «Епіцентр К №2». Фактична видача кредиту підтверджується рахунком Епіцентру № Грл/МY-0002331 від 10.11.2019 на придбання товарів на суму 27096,90 грн., видатковою накладною Ррз/МY-0204893 від 10.11.2019 на суму 27096,90 та специфікацією до кредитного договору від 10.11.2019 на суму 27096,90 грн. З метою досудового врегулювання спору, 11.03.2021 позивач направив відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань, відповідь на яку Банк не отримав. Через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, за розрахунком позивача станом на 09.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 26337,19 грн., яка складається 21510,09 грн. заборгованості по тілу кредиту, 2,64 грн. заборгованості по процентам, 6674,46 грн. заборгованості по комісії та 150,00 грн. штрафу. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового врегулювання. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається із укладеного між сторонами кредитного договору ним були обумовленні всі необхідні істотні умови договору, з якими погодився відповідач. Із наданих позивачем доказів вбачається, що через порушення позичальником грошових зобов`язань Банк скористався, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, правом на дострокове повернення кредиту та змінив строк кредитування з 10.11.2021 на 11.04.2021, надіславши відповідачу вимогу від 11.03.2021. Згідно розрахунку позивача нарахування заборгованості проведено станом на 09.03.2021, тобто в межах зміненого строку кредитування. Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, які підтверджують порушення відповідачем грошових зобов`язань, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі згідно розрахунку позивача, який відповідачем не спростовано. Так як позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, на підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved