Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила зняти арешт зі всього належного їй майна, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 31.05.2010 за №13650252 про накладення арешту на нерухоме майно, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 08.11.2012 за №13650424 про накладення арешту на нерухоме майно. Ухвалою судді від 26.06.2018 позовну заяву залишено без руху. 01.10.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви шляхом подання нового позову та позивач просить зняти арешт з усього майна, належного їй. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2010, державним виконавцем Серга Наталією Іванівною було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1224-1 від 14.04.2010, виданого Солом'янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення зі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «ДУОЖФ» боргу в сумі 4091,58 грн., та накладено арешт на все майно [PERSON] У зв'язку з тим, що на період формування боргу та накладання арешту, позивач проживала в іншій квартирі зі своїм офіційним чоловіком, дізналась позивач про борг у березні 2012 року, та у квітні 2012 року з «ДУОЖФ» була нею укладена угода на рік по виплаті боргу. Позивач посилалася на те, що у квітні 2015 року квартиру (за адресою, [ADDRESS]) було продано власниками цієї квартири, а саме : [PERSON] та [PERSON] за заповітом, іншим власникам, на період продажу квартири заборгованість була відсутня, та у власників не було арешту на нерухоме майно . Позивачем пояснено, що у вказаній квартирі вона була зареєстрованою, вказана квартира їй не належала на праві власності, тому до продажу останньої вона не мала відношення, та була знята з реєстрації 31.03.2015 без перешкод. Вказала, що з власників квартири було знято арешт, однак ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві арешт не зняв арешт з майна позивача. Позивач вказала, що 12.03.2016 у Другій херсонській державній нотаріальній конторі нею було отримано витяг №54966936 від 12.03.2016, з якого вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого міститься запис від 31.05.2010 за №13650252 про накладення арешту на нерухоме майно відповідно до постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження №19391100 від 21.05.2010, а також від 08.11.2012 за №13650424 про накладення арешту на нерухоме майно відповідно до постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 33453600 від 19.07.2012. Позивачем зазначено, що старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Мацко Д.А. їй було надано 06.04.2016 відповідь, в якій зазначено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 06.04.2016 на виконанні у відділі виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] не перебуває, враховуючи норми закону та враховуючи те, що виконавчі провадження за 2012 рік знищено, позивачу запропоновано звернутись до суду, який видав виконавчий документ з відповідною заявою про зняття арешту з майна. На підставі викладеного позивач звернулася до суду та просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 04.10.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви надіслано відповідачу у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Згідно повідомлення (рекомендоване) про вручення поштового відправлення поштова кореспонденція отримана представником відповідача 27 січня 2019 року, однак, відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, просить зняти арешт з усього належного їй майна. Відповідно до відомостей про реєстрацію до 01.01.2013 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ДП «Інформаційний центр» зареєстровано обтяження номер 13224622 від 08.11.2012 - арешт на все нерухоме майно [PERSON], на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер 33453600 від 19.07.2012, а також зареєстровано обтяження номер 13650252 від 31.05.2010 - арешт на все нерухоме майно [PERSON], на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер ВП №19391100 від 21.05.2010. Встановлено, що 21.05.2010 головним державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження №19391100, на підставі виконавчого листа №2-1224-1, виданого 14.04.2010 Солом'янським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» боргу в сумі 4091,58 грн. Боржником у зазначеному виконавчому провадженні вказано [PERSON]. Також вказаною постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], [ADDRESS], у межах суми стягнення 4091,58 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. З довідки №02/09-04-1299 від 03.08.2018, виданої КЦ «Центр комунального сервісу» Солом'янського районного сервісного центру по роботі зі споживачами, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.05.2015 відсутня. З листа від 06.04.2016 ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2-1224-1 від 14.04.2010, виданий Солом'янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «ДУОЖФ» боргу в сумі 4091,58 грн., 26.12.2012 державним виконавцем в порядку п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю. Також у листі зазначено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 06.04.2016 на виконанні у відділі виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] не перебуває. Враховуючи дану обставину та те, що виконавчі провадження за 2012 рік знищено, позивачу запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження ) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що на виконанні у Солом'янському районному ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] не перебувають, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved