Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У травні 2017 року представник Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради (далі - Управління) звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] з 01.09.2013 року перебувала на обліку в Управлінні та отримувала державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку лікарської комісії [PERSON] встановлено інвалідність підгрупи А 1 групи внаслідок психічного розладу безстроково. При оформленні документів щодо надання державної допомоги [PERSON] була попереджена про обов'язок своєчасно повідомити про всі обставини, що впливають на виплату допомоги (про зміну складу сім'ї, зміну місця мешкання, місця роботи та інші обставини, що впливають на виплату державної допомоги, тощо). Проте, відповідачка своєчасно не попередила Управління про смерть сина (актовий запис №21 від [INFO]), в зв'язку з чим утворилась переплата державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам. Про смерть сина відповідачка повідомила лише в травні 2016 року. Таким чином, за період з 01.06.2014 року по 30.04.2016 року утворилась переплата бюджетних коштів у розмірі 41256,45 грн. За запитом Управління банк здійснив повернення коштів у сумі 39597,45 грн., залишок суми 1659 грн. [PERSON] була повідомлена про наявність переплати, однак до теперішнього часу не погасила заборгованість. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки зайво виплачену державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам у розмірі 1659 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2013 року перебувала на обліку в Управлінні та отримувала державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на сина [PERSON], [INFO], з 01.09.2013 року по 30.011.2013 року в розмірі 1564,50 грн. щомісячно, з 01.12.2013 року довічно в розмірі 1660,75 грн., що підтверджується рішенням Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 03.09.2013 року. Згідно висновку лікарської комісії [PERSON] встановлено інвалідність підгрупи А 1 групи внаслідок психічного розладу безстроково. В матеріалах справи мається заява [PERSON] від 05.05.2016 року, в якій остання просить припинити виплату соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на сина [PERSON], оскільки останній [INFO] помер. Таким чином, відповідачка, будучи попередженою про обов'язок своєчасно повідомити про всі обставини, що впливають на виплату допомоги (про зміну складу сім'ї, зміну місця мешкання, місця роботи та інші обставини, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), своєчасно не попередила Управління про смерть сина. Згідно розрахунку, сума зайво сплаченої [PERSON] державної допомоги за період з 01.06.2014 року по 30.04.2016 року становить 41256,45 грн. Разом з цим,судом встановлено, що за запитом Управління банк здійснив повернення коштів у сумі 39597,45 грн., а тому залишок зайво виплаченої відповідачці допомоги складає 1659 грн. На момент звернення позивача до суду зазначені кошти відповідачем добровільно повернуті не були. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, Закон України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» відповідно до Конституції України гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Відповідно до п. 2.1 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам дитинства та дітям-інвалідам, суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення. З огляду на викладене, безпідставно отримана відповідачкою державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам у сумі 1659 грн. 00 коп. підлягає стягненню на користь Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved