Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

у червні 2015 позивач за звернувся до суду з позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що ним у шлюбі з відповідачем придбано майно, а саме: автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30000 грн.; телевізор «Hanssfree» вартістю 3500 грн., телевізор «LG» вартістю 1000 грн., телевізор «Sharp» вартістю 1000 грн., холодильник «LG» вартістю 10000 грн., холодильник «Snaige» вартістю 2000 грн., кухонний комбайн «Monlinex» вартістю вартістю 2000 грн., електром'ясорубку «Monlinex» вартістю 1500 грн., пральну машину «Indesit» вартістю 3000 грн., кавоварку «Braun» вартістю 300 грн., хліб опічку «Monlinex» вартістю 1000 грн., тостер вартістю 200 грн., міксер вартістю 200 грн., електрочайник «Philips» вартістю 300 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 1500 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., системний блок вартістю 1000 грн., монітор «Samsung» вартістю 700 грн., сканер «Asus» вартістю 500 грн., принтер кольоровий «Canon» вартістю 300 грн., принтер лазерний «Samsung» вартістю 500 грн., музичний центр «Philips» вартістю 500 грн., велотренажер вартістю 3000 грн., кухонний гарнітур вартістю 1500 грн., диван вартістю 3000 грн., мотоскутер «Difiant» модель ДT 50 QT-4 вартістю 5000 грн. Окрім цього, на підставі договору дарування від 14.10.1994 року його матірю йому було подаровано квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з цим, позивач просить суд поділити спільне майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]; визнати за відповідачем право особистої приватної власності подружжя на наступне майно, а саме: телевізор «Hanssfree» вартістю 3500 грн., телевізор «LG» вартістю 1000 грн., телевізор «Sharp» вартістю 1000 грн., холодильник «LG» вартістю 10000 грн., холодильник «Snaige» вартістю 2000 грн., кухонний комбайн «Monlinex» вартістю вартістю 2000 грн., електром'ясорубку «Monlinex» вартістю 1500 грн., пральну машину «Indesit» вартістю 3000 грн., кавоварку «Braun» вартістю 300 грн., хлібопічку «Monlinex» вартістю 1000 грн., тостер вартістю 200 грн., міксер вартістю 200 грн., електрочайник «Philips» вартістю 300 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 1500 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., системний блок вартістю 1000 грн., монітор «Samsung» вартістю 700 грн., сканер «Asus» вартістю 500 грн., принтер кольоровий «Canon» вартістю 300 грн., принтер лазерний «Samsung» вартістю 500 грн., музичний центр «Philips» вартістю 500 грн., велотренажер вартістю 3000 грн., кухонний гарнітур вартістю 1500 грн., диван вартістю 3000 грн., визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30000 грн;. визнати за ним право особистої приватної власності на мотоскутер «Difiant» модель ДT 50 QT-4 вартістю 5000 грн; припинити право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30 000 грн. До початку розгляду справи по суті позивач змінив підставу та предмет позов, надавши відповідну позовну заяву, мотивуючи її тим, що автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30 000 грн. не являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відповідач не вкладала у його купівлю кошти. Так, даний автомобіль придбавався ним у 1987 році на кошти його матері [PERSON] в розмірі 5000 грн., отримані від продажу будинку в [ADDRESS] та гроші батька [PERSON] у сумі 758 грн. та 7669 Євро, які той йому подарував для придбання автомобіля та були ним отримані( зберігалися на депозитному рахунку у банку до 2007 року) від урядів країн Євросоюзу, в якості компенсаційної виплати за примусову працю в період націонал - соціалізму, за категорією жертва концтабору. Таким чином, з урахуванням наданих змін до позову, позивач просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]; припинити право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30 000 грн. та визнати за ним право особистої приватної власності на цей автомобіль; поділити спільне майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за відповідачем право особистої приватної власності подружжя на наступне майно, а саме: -гарнітур в передпокої вартістю 1500 грн.; -кухонний гарнітур вартістю 1500 грн.; - ноутбук вартістю 4000 грн.; -принтер кольоровий «Canon» вартістю 300 грн.; -телевізор «Sharp» вартістю 1000 грн.; - телевізор «LG» вартістю 1000 грн.; - холодильник «Snaige» вартістю 2000 грн.; -велотренажер вартістю 3000 грн.; -кухонний комбайн «Monlinex» вартістю вартістю 2000 грн.; -електром'ясорубку «Monlinex» вартістю 1500 грн.; -тостер вартістю 200 грн.; -велотренажер вартістю 3000 грн.; -міксер вартістю 200 грн.; - електрочайник «Philips» вартістю 300 грн.; - мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 1500 грн.; - пральну машину «Indesit» вартістю 3000 грн. визнати за ним право особистої приватної власності подружжя на наступне майно, а саме: - системний блок вартістю 1000 грн.; - телевізор «Hanssfree» вартістю 3500 грн.; - монітор «Samsung» вартістю 700 грн.; - холодильник «LG» вартістю 10000 грн.; - сканер «Asus» вартістю 500 грн.; - принтер лазерний «Samsung» вартістю 500 грн.; - меблевий гарнітур у залі вартістю 1500 грн.; - диван вартістю 3000 грн.; - мотоскутер «Difiant» ДT 50 QT-4 вартістю 5000 грн; - хлібопічку «Monlinex» вартістю 1000 грн.; - музичний центр «Philips» вартістю 500 грн.; - кавоварку «Braun» вартістю 300 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав викладених у позові. В ході розгляду справи позивач не заперечив визнати за відповідачем право особистої приватної власності на диван вартістю 3000 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково та заперечила проти задоволення позову в частині визнання за позивачем права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], оскільки дана квартира набута у шлюбі і за час проживання у ній вона вкладала грошові кошти у її ремонт та покращувала її стан. Одночасно відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права особистої приватної власності на автомобіль ВАЗ -2104,1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 30 000 грн., оскільки даний автомобіль придбавався у 2007 році на його власні кошти. Окрім цього, відповідач вважає, що при поділі майна, яке є спільним, визнати за нею право особистої приватної власності на диван вартістю 3000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: сторони перебували у шлюбі із 11.09.1987 року по 04.02.2015 року. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 11 .09.1987 року, актовий запис № 2317 - розірвано. (а.с.21-22). Сторонами не заперечується, що ними у шлюбі придбано наступне майно: телевізор «Hanssfree» вартістю 3500 грн., телевізор «LG» вартістю 1000 грн., телевізор «Sharp» вартістю 1000 грн., холодильник «LG» вартістю 10000 грн., холодильник «Snaige» вартістю 2000 грн., кухонний комбайн «Monlinex» вартістю 2000 грн., електром'ясорубку «Monlinex» вартістю 1500 грн., пральну машину «Indesit» вартістю 3000 грн., кавоварку «Braun» вартістю 300 грн., хлібопічку «Monlinex» вартістю 1000 грн., тостер вартістю 200 грн., міксер вартістю 200 грн., електрочайник «Philips» вартістю 300 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 1500 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., системний блок вартістю 1000 грн., монітор «Samsung» вартістю 700 грн., сканер «Asus» вартістю 500 грн., принтер кольоровий «Canon» вартістю 300 грн., принтер лазерний «Samsung» вартістю 500 грн., музичний центр «Philips» вартістю 500 грн., велотренажер вартістю 3000 грн., кухонний гарнітур вартістю 1500 грн., меблевий гарнітур в залі вартістю 1500 грн., диван вартістю 3000 грн., мотоскутер «Difiant» ДT 50 QT-4 вартістю 5000 грн. Сторони не заперечують наявність даного майна, а також узгодили його вартість. 05.05.2015 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 16.08.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 901. (а.с.11). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.16 зв.ст.). Згідно договору дарування від 14.10.1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] Реєстраційний напис на документі про право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на право особистої приватної власності за [PERSON]. Записаний в реєстрову книгу № 122 за реєстровим записом № 16681. (а.с.8-9). Згідно даних технічного паспорта на транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2104, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. (а.с.19). Із даних гарантійного талону від 29.09.2007 року [PERSON] придбано скутер ДT 50 QT-4. (а.с.18). До матеріалів справи додано договір купівлі - продажу від 24.04.1998 року згідно якого [PERSON] продала [PERSON] будинок [NUMBER], який знаходиться у [ADDRESS]. Ціна продажу будинку становила 14000 грн. Згідно видаткового касового ордера № 1605/авт. від 03.06.2002 року [PERSON] отримав кошти у розмірі 4758, 03 грн., що в перерахунку складає 985, 10 Євро. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 70 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном; в разі поділу вказаного майна їх частки визнаються рівними, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, це питання вирішується судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, п.3 ч.1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Розяснення з цього приводу містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя». Ч.4 . ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні відповідач визнала позов в частині того, що автомобіль ВАЗ 2104, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] має належати позивачу, оскільки придбавався тим на його кошти. Також визнала позов в частині поділу майна, нажитого у шлюбі, за винятком дивану вартістю 3000 грн., який повинен належати їй. Таким чином, приймаючи до уваги пояснення відповідача в частині визнання нею позову та положення ст. 57 СК України суд вважає за необхідне визнати особистою приватною власністю позивача автомобіль ВАЗ 2104, 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Окрім цього, судом встановлено, що згідно договору дарування від 14.10.1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] дану квартиру і останній набув її у власність у встановлено законом порядку. П.2 ч.1 ст. 57 ЦПК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України у судовому засіданні відповідач не довела того факту, що квартира [ADDRESS] являється спільною сумісною власністю подружжя та придбавалася на власні кошти. Відповідно до ст.778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є договором найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана позивачем на підставі договору дарування, а отже належить йому на праві особистої приватної власності, хоч вона і набута у шлюбі. В іншій частині пазову суд вважає за необхідне поділити майно, яке являється спільною сумісною власністю між подружжям в межах заявлених позовних вимог, оскільки такий поділ задовольнив сторони і відповідач його визнала, за винятком дивану вартістю 3000 грн., який необхідно визнати за останньою, так як проти цього не заперечує і позивач. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial