Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Ухвалою Сихівського районного суду від 09.10.2015 року скасовано судовий наказ, виданий 07.07.2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 2762 грн. 24 коп. 20.04.2016 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не здійснює оплату послуг з централізованого опалення, в результаті чого за період з 01.07.2014 року по 31.05.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 2762 грн. 24 коп., яку ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить стягнути з відповідачки. 17.05.2016 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення у розмірі 7370 грн. 04 коп. за період з 01.07.2014 року по 30.04.2016 року. 07.06.2016 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути із відповідачки заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення у розмірі 6327 грн. 14 коп. за період з 01.07.2014 року по 16.02.2016 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечивши проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідачки, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачці на адресу за місцем її реєстрації, вважається, що відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. За таких обставин, суд розглянув позов відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 04.04.1995 року відповідачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. За вимогами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Тобто, власник квартири несе обов`язок щодо утримання свого нерухомого майна, в тому числі щодо сплати житлово-комунальних послуг, які постачаються до цього нерухомого майна. З особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що вартість послуг з централізованого опалення у вищезазначену квартиру в період з 01.07.2014 року до 16.02.2016 року не оплачувалася, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 6327 грн. 14 коп. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного відповідачка не представила. Позивач виробляє теплову енергію для опалення приміщень та постачання гарячої води. Згідно п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка послуги з централізованого опалення не оплачує. Також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013, і згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідачкою [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач не надає, а відповідачка не отримує житлово-комунальні послуги у вигляді централізованого опалення. За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідачки [PERSON], як з власника квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3205 від 12.03.2016 року та №8152 від 23.06.2015 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved