Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, просив суд: - визнати недійсним договір № 4371 від 20.06.1996 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 27.10.2012 року; - встановити факт, що квартира [ADDRESS] , перейшла у спільну сумісну власність в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 1977 році ВО «Південмаш» працівнику [PERSON] була надана чотирикімнатна квартира [ADDRESS] на сім`ю - дружину [PERSON] та двох синів - [PERSON] , 1952 року народження та [PERSON] , 1957 року народження (батька позивача). У 1981 році [PERSON] одружився, та перейшов жити до дружини, але з квартири не виписувався і користувався своєю кімнатою. У 1995 році у [PERSON] народилась дочка і він витребував виділу своєї частки шляхом розміну чотирикімнатної квартири. Він знайшов варіант обміну зазначеної квартири на однокімнатну для себе, та з доплатою грошима для купівлі трикімнатної квартири для батьків та брата. 10.06.1996 року квартира була приватизована на чотирьох осіб. Всі нотаріальні дії з купівлі-продажу квартири проводив [PERSON] , будучи зацікавленим в отриманні окремої квартири. В один день - 20.06.1996 року приватним нотаріусом Продан Оленою Григорівною було складено три договори і посвідчені в одній послідовності: №4369 (чотирикімнатна квартира) - Продавці: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Покупець: [PERSON] ; №4370 (однокімнатна квартира) - Продавець [PERSON] Покупець: [PERSON] ; №4371 (трикімнатна квартира) - Продавці: [PERSON] , [PERSON] . Покупець: [PERSON] . Під час укладання договорів позивачу було 6 років, а від його матері всі обставини розміну квартир приховали. Батька позивача умовили розірвати шлюб з матір`ю, щоб не реєструвати її у новій квартирі [ADDRESS] . Шлюб між батьками було розірвано 26.06.1996 року, а 28.06.1996 в квартирі на особистий рахунок зареєстровані - [PERSON] , його дружина та батько позивача. Враховуючи, що при складанні договору №4371 не було включено до складу покупців батька позивача, а договір оформлено лише на одного [PERSON] , позивач був позбавлений майнових прав, як малолітня дитина. Після смерті діда, [PERSON] позивач звернувся у 2014 році до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області з проханням отримати копії договорів, але йому було відмовлено. Лише у 2018 році у слідчого Чечелівського відділення поліції позивач отримав копії договорів. Саме тоді ним було виявлено, що в договорі купівлі трикімнатної квартири підпис покупця [PERSON] зроблено не власноручно ним, а сторонньою невизначеною особою. Складений договір №4371 не може бути дійсним, бо згідно ст. 44 ЦК УРСР 1963 року письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Факт підписання договору іншою особою є свідоцтвом того, що [PERSON] не мав волевиявлення бути єдиним власником квартири, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, пояснивши суду, що трикімнатна квартира була придбана за кошти з продажу попередньої квартири. З своїм батьком позивач спілкувався дуже рідко, на час його смерті позивачу було 19 року. Після смерті батька, квартира була зареєстрована на попередніх власників - [PERSON] , [PERSON] . На дорученні був відсутній підпис діда, його підписувала сусідка. Подана позовна заява стосується вірності підпису [PERSON] . Батько володів ј частиною квартири, за кошти якої була придбана інша квартира. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив суду, що його батько [PERSON] підписував всі документи по різному. Брат договір не підписував, договір підписував батько, так як на момент підписання договору у нього не було неповнолітніх дітей. Позивач не може претендувати на майно, як спадкоємець, так як він не додав ніяких документів, які б підтвердили, що він є спадкоємцем за законом або заповітом. У 2013 році батько - [PERSON] помер, після його смерті він прийняв спадщину за батьком. [PERSON] просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідач Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Продан Олена Григорівна повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, заперечення третьої особи - [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20 червня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] , договір зареєстровано в реєстрі за № 4369 (арк.с.4). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20 червня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, [PERSON] продала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , договір зареєстровано в реєстрі за №4370 (арк.с.5). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20 червня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, [PERSON] купив у [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] , договір зареєстровано в реєстрі за № 4371 (арк.с.6,7) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є сином - [PERSON] , [PERSON] (арк.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 4803 (арк.с.10, 116). Відповідно до довідки № 373 КЖЕП «Південне» ДМР ЖЕК № 3, [PERSON] постійно мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.06.1996 року до дня смерті [INFO] (арк.с.11). Відповідно до довідки № 373 КЖЕП «Південне» ДМР ЖЕК № 3, [PERSON] постійно мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 28.06.1996 року і до дня смерті [INFO] (арк.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є сином - [PERSON] , [PERSON] (арк.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис № 401 (арк.с.115). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено запис № 7937 (арк.с.117). Відповідно до заповіту складеного 23 листопада 2009 року, посвідченого нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прийдак Ю.М., [PERSON] , мешкаючий за адресою: [ADDRESS] , заповів усе, що буде йому належати на день смерті [PERSON] (арк.с.118). Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 35591776, виданого приватним нотаріусом Меньшиковою К.О., зареєстровано спадкову справу № 55237085, спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] (арк.с.119). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2015 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс - 1» про встановлення факту шлюбних відносин та визнання права на спадкування нерухомого майна задоволено частково. Встановлено факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] з 1990 року по 05 травня 2000 року (арк.с.122). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року, рішення Красногвардійського районного від 17 червня 2015 року скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс - 1» про встановлення факту шлюбних відносин та визнання права на спадкування нерухомого майна відмовлено (арк.с.123). Відповідно до інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 24.09.2014 року № 10612, в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності на ј частину квартири за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1996 року, виданого Виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод, згідно з розпорядженням № 664-96, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записане в реєстрову книгу № 267п за реєстровим № 7. В подальшому, за договором купівлі - продажу від 20.06.1996 року квартира була відчужена та перейшла у власність іншій особі (арк.с.15). Відповідно до інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 21.10.2009 року № 12592, станом на 19.10.2009 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано: Ѕ частина за [PERSON] (на російській мові за даними правовстановлюючого документа); Ѕ частина за [PERSON] (на російській мові за даними правовстановлюючого документа), на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1994 року виданого виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод», згідно з розпорядженням № 5242 (арк.с.16). Відповідно до листа Шевченківського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 12.09.2019 року. на адресу [PERSON] , повідомлено, що почеркознавча експертиза у кримінальному провадженні № 42016041690000138 буде проведено після отримання документів (арк.с.74). Так, судом встановлено, що даний спір виник з приводу порушення права власності позивача. Позивачем заявлено вимогу до нотаріуса, яка посвідчувала оскаржуваний позивачем договір купівлі - продажу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що відповідає вимогам ч. 4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до висновків, викладених у постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. У даному випадку спір пов`язаний з реалізацією іпотекодержателем своїх прав на предмет іпотеки, процедура якої передбачає їх здійснення лише за участі нотаріуса (державного чи приватного) або державного реєстратора, дії якого оскаржуються опосередковано через неправомірність дій іпотекодержателя. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року, ухваленій у справі №755/10947/17 , колегія суддів звернула увагу суду першої інстанції на необхідність при розгляді цієї справи врахувати правові висновки, викладені у справах в аналогічних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 11-404апп18 щодо суб`єктного складу, де вказано, що належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. Отже, зміст і характер відносин між учасниками справи, що встановлені судом засвідчують, що спір виник саме між позивачем і [PERSON] з приводу порушення права позивача на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, можливість інших суб`єктів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Повноважень для заміни неналежного відповідача з власної ініціативи у суду не має. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом відповідачем визначив - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловську Ганну Олегівну. Таким чином, у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, оскільки справа розглядається в порядку позовного провадження, де діє принцип диспозитивності, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Крім того, суд зазначає, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу № 4371 від 20.06.1996 року квартири [ADDRESS] , не навів належних для цього правових підстав, а також не довів, що оспорюваний правочин порушив його майнові права. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed