Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться. У зв'язку із тим, що подружнє життя не склалося позивач вважає збереження шлюбу недоцільним. Оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 25% з усіх видів доходів щомісячно, до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2011 року (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER], а/з № 182 від 28.04.2011 року). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 2580 від 07.08.2012р.), яка знаходиться на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 111 СК України, судом не вбачається підстав для надання часу для примирення сторін по справі. Приписами статті 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су перечувало б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань від позивача щодо зміни свого прізвища на дошлюбне не надходило. Натомість позивач заявила клопотання про залишення прізвища після розірвання шлюбу без змін. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ч. 3 ст. 115 вказаного Кодексу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач у судовому засіданні зазначила, що відповідач офіційно працює. Таким чином розмір аліментів повинен встановлюватись як частка від заробітку. Враховуючи все вищевказане, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., а на користь держави - 243,60 грн..

Outcome: approved