Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

У січні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути 9870,00 грн., як безпідставно набуті кошти, 840,00 гр. судового збору та 4000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позов мотивовано тим, що 23.09.2020р. платіжним дорученням № Р24А614461479СІ2572 позивач здійснив перерахування власних коштів на банківську карту відповідача, емітентом якої є АТ «Альфа-Банк», в сумі 9 870,00 грн. Незважаючи на звернення до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, кошти останнім не було повернуто. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.04.2021р. відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.41,42). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2021р. за клопотанням сторони позивача, витребувано з АТ «Альфа-Банк» відомості щодо держателя банківської картки (а.с.45,46). Про розгляд справи сторони повідомлялись шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.44,49). Поштове повідомлення, направлене на останню відому адресу відповідача, повернуто до суду з відміткою про причини не вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». На запит суду, відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївською районною в м.Києві державної адміністрації № 100/39-570 від 13.04.2021р. повідомлено, що відсутня інформація про реєстрацію місця проживання відповідача, [PERSON] , в межах Голосіївського району м.Києва (а.с.39). Згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київської області [PERSON] зареєстрованим в м.Києві, Києвській області не значиться (а.с.40). Відповідно до положення ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріалами справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, позивач [PERSON] , як платник, здійснив через АТ КБ «ПриватБанк» переказ зі своєю картки на картку [NUMBER] (PJSC ALFA-BANK), дата транкзації - 23.09.2020р. о 14:30:54 в сумі 9870,00 грн. (а.с.14). Що також підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2020р. № Р24А614461479СІ2572, відправник [PERSON] , у графі «отримувач» вказано кредит сч. № [NUMBER] , у графі «призначення платежу» - переказ власних коштів.28.20/350 (а.с.15). У повідомленні АТ «Альфа-Банк» № 31010/БТ-32-б/б від 09.11.2021р., на виконання ухвали суду від 16.09.2021 року, зазначається, що банківську картку № [NUMBER] випущено 02.06.2020р., держателем якої є [PERSON] (ідентифікацій податковий номер [NUMBER] ) (а.с.53). Як свідчать матеріали справи, представником позивача, адвокатом Соковіковою Ю.М. (а.с.20), на адресу відповідача 26.11.2020р. направлялась вимога щодо повернення грошових коштів в сумі 9870,00 грн. (а.с.8,9). За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Судом встановлено, що правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникала, правочин не укладався, а тому оспорювана сума коштів вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню. За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Позивач також просить стягнути судові витрати за надання правової допомоги. За матеріалами справи між Адвокатським об`єднанням - Адвокатське об`єднання «РАДНИК» та позивачем [PERSON] укладено договір № 230/20 про надання правової допомоги від 17.11.2020р. Відповідно до Додатку до угоди сторони узгодили склад та розмір витрат за надання послуг (а.с.16-18). Адвокатським об`єднанням на підставі даного договору видано ордер адвокату Соковіковій Ю.М. (а.с.20). На підтвердження оплати за надання правової допомоги позивачем надано квитанцію щодо здійснення 17.11.2020р. оплати в сумі 4000,00 грн. з відміткою банку (а.с.19). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06. 2018 р. у справі № 826/1216/16. Відповідно до додатку до Договору про надання правової допомоги, обумовлено складання позову, адвокатські запити, клопотання. Такі послуги підтверджено матеріалами справи, складено позовну заяву, подано запит до АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.10); складання клопотання (а.с.6,7), направлення відповідачу вимоги щодо повернення коштів (а.с.8). Відповідно до додатку узгоджено оплату за позов - 2000,00 грн; за клопотання, запити, заяви по 750,00 грн. за кожну одинцю. У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 (справа № 280/1765/19) зазначено, що до переліку документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Згідно зі статтею133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша ст. 137 ЦПК України). Як зазначено вище, позивачем сплачено за надання адвокатський послуг - 4000,00 грн. Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в сумі 840,00 грн., що документально підтверджено випискою від 18.12.2020р. про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.36).

Outcome: approved