Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На обгрунтування позову зазначила, що 19.02.2020 року надала [PERSON] та [PERSON] за договором позики від 19.02.2020 року, у вигляді власноруч написаної одним із них розписки грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, з урахуванням встановлення 5 % щомісячних за користування коштами. Вказує, що надана відповідачами розписка містить їх особисті дані, номери та серії паспортів, суму позики, дату складення, розмір відсотків та обов`язок повернути гроші з відсотками до 01.12.2020 року. Однак станом на 21.01.2021 року в порушення умов договору відповідачі кошти не повернули. Неодноразові звернення позивача з проханням припинити порушення норм цивільного законодавства України та повернути суму боргу відповідачі ігнорують. Враховуючи, що відповідачі не виконують умови договору належним чином та не повертають заборгованість добровільно, звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. На виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України під час підготовчого провадження судом визначено остаточний предмет спору та характер спірних правовідносин, виклад пред`явлених позовних вимог. Ухвалою суду від 22.04.2021 року підтовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача до суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. (а.с.54). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися засобами поштового зв`язку, що підтверджується поштовим повідомленням від 07.05.2021 року (а.с.48 відповідач [PERSON] ). Повідомлення [PERSON] про дату та місце розгляду справи здійснено шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України з 22.04.2021 року. Відзив на позовну заяву в порядку ст.178 ЦПК України відповідачами подано не було. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися в судове засідання, причини неявки не повідомили, суд визнає їх неявку в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом під час розгляду справи встановлено, що 19.02.2020 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виникли договірні відносини щодо отримання грошей в позику. На підтвердження отримання коштів позичальниками (відповідачами) було складено та підписано розписку. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до умов даного договору позикодавець ( [PERSON] ) передала позичальникам ( [PERSON] та [PERSON] ) грошову позику в іноземній валюті в сумі 10000 доларів США, а позичальники зобов`язалися повернути зазначену суму позики до 01.12.2020 року з урахуванням 5 % місячних за користування коштами. Відповідно до положень статей 525-526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. У позовній заяві позивач вказує, що протягом всього часу, що слідує після 01.12.2020 року (дата закінчення терміну зобов`язання) неодноразово зверталася до відповідачів з проханням повернути їй суму боргу та відсотки за договором позики від 19.02.2020 року, однак відповідачі постійно ігнорують її прохання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач пред`являючи позовні вимоги про стягнення заборгованості долучила розрахунок основного боргу у національній валюті та відсотків за користування грошовими коштами. Згідно наданого розрахунку сума основного боргу складається з: 10000 доларів США х 28,2035 грн. (офіційний курс НБУ на 21.01.2021 року) = 282035 грн. Відсотки за користування грошовими коштами складаються з: 10000 доларів США х 5% = 500 доларів США щомісяця. З 01.03.2020 року по 01.12.2020 року 9 місяців х 500 доларів США = 4500 доларів США. В свою чергу 4500 доларів США х 28,2035 грн. (офіційний курс НБУ на 21.01.2021 року) = 126915 грн. 75 коп. Наданий розрахунок заборгованості позивача не спростований відповідачами з часу відкриття провадження у справі (22.02.2021 року) до часу ухвалення рішення (26.05.2021 року), власний розрахунок відповідачами до суду не надано. Враховуючи, що під час розгляду справи підтвердженні та не спростовані стороною відповідача обставини про наявність договірних зобов`язань між позивачем та відповідачами, беручи до уваги, що відповідачі погодилися на умови договору під час отримання позики (обов`язок повернення, порядок нарахування відсотків), протягом встановленого терміну за договором позику не повернули, тому є підстави вважати, що зобов`язання відповідачів перед позивачем порушені. Зважаючи на викладене оцінюючи належність доказів по справі, обставини на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Зважаючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 2044 грн. 76 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved