Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що він є співвласником квартири [ADDRESS], та згідно особового рахунку, - споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, які надає КП «ВОДГЕО». 23 лютого 2015 року, отримав припис, із зазначенням того, що водяні лічильники встановлені у його квартирі мають пройти періодичну повірку, при цьому повірку лічильників позивач повинен зробити за власний рахунок в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Подальше нарахування комунальної плати за централізоване водопостачання і водовідведення відбувалось за нормативами споживання на одну особу, виходячи із відомої відповідачу кількості зареєстрованих в квартирі осіб, тобто на три особи. На письмове звернення до начальника КП «ВОДГЕО» із проханням провести повірку лічильників за рахунок підприємства та перерахувати суму боргу, яка виникла через неправомірні дії працівників підприємства, отримав негативну відповідь. Просив визнати такі дії КП «ВОДГЕО» неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити повірку двох водяних лічильників за кошт підприємства відповідно до законодавства, зобов'язати відповідача провести перерахунок заборгованості, яка виникла внаслідок неправомірних дій працівників КП «ВОДГЕО» з урахуванням дійсних показників лічильників. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що оскільки законом передбачено, що повірка лічильників повинна здійснюватись за рахунок надавача послуги, то дії відповідача вважає незаконними. Крім того наголошував, що лічильники, які установлені в його квартирі не розпломбовано, їх несправність ніким не встановлено, а тому вважає, що оплата комунальних послуг повинна здійснюватись саме за показниками лічильників. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] суду пояснила, що повністю підтримує позовні вимоги, вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому просила задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали. Свої заперечення обґрунтовували тим, що згідно з вимогами ст.11 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» водні лічильники, встановлені у квартирі позивача, не можливо застосовувати для обчислення вартості отриманих позивачем комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки такі лічильники не пройшли планову повірку, а тому нарахування плати за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню, з моменту повідомлення позивача про необхідність здійснити відповідну повірку лічильників повинна відбуватись за нормативними споживання, для відповідної кількості осіб що проживають у квартирі. Що стосується вимоги позивача здійснити повірку лічильників за кошти відповідача, то зауважили, що хоча відповідно до вимог закону підприємства, які надають послуги споживачам повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки засобів обліку води, проте це відбувається за рахунок включення цих робіт до тарифу на відповідну послугу. Тобто це можливо лише за умови включення витрат з періодичної повірки квартирних приладів обліку води до складу тарифів з відповідної послуги. Проте тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП «ВОДГЕО» встановлений рішенням виконкому Смілянської міської ради від 15 жовтня 2009 року №674 не передбачає включення до тарифу витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення послуги з повірки лічильників води та виконання робіт пов'язаних з нею. В свою чергу зауважили, що позивач, як власник лічильника зобов'язаний його утримувати у належному стані, а відтак і здійснювати його повірку у визначені терміни. Вважають позовні вимоги безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Положення ч. 3 ст. 28 вказаного вище Закону передбачає, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло,- водопостачання. Зі змісту п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року, № 6309 у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Статтями 19, 26 Закону № 1875-IV та пунктом 8 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг. 10 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон № 1198-VII, яким внесено зміни до статті 19 Закону № 1875-IV (які набрали чинності 26 квітня 2014 року) та визначено, що виконавцем послуг: - з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення суб'єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. У зв'язку із зазначеними змінами Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - НКРКП), визначеним виконавцям відповідних послуг, були встановлені тарифи, у структуру яких включено витрати на періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної води. Згідно з абз. 6 п. 16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових споруд) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №532, до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (далі - збут послуг) включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, в тому числі витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води. За приписами ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.7-8) яка обладнана двома лічильниками холодної води (а.с.21-22), іншими співвласниками квартири є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (третя особа по справі). Згідно з рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року (а.с.41-42), 28 квітня 2012 року(а.с.89) та від 30 серпня 2012 року(а.с.90), починаючи з 1 вересня 2012 року надавачем послуг по водопостачанню та водовідведенню в м.Сміла, у тому числі і до квартири позивача визначено відповідача КП «ВОДГЕО». Тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для КП «ВОДГЕО» встановлений рішенням виконкому Смілянської міської ради від 15 жовтня 2009 року №674 (а.с.98-100) Відповідно до припису №224 від 23 лютого 2015 року відповідачем було повідомлено позивача про необхідність проведення повірки приладів обліку води у його квартирі, та запропоновано зробити це протягом 30 днів (а.с.19). Згідно копії зазначеного припису вбачається, що позивач письмово попереджався про необхідність здати лічильники на повірку, неможливість використання зазначених лічильників та щодо подальшого нарахування плати за водопостачання по нормах споживання. З картки взаєморозрахунків по послугам водопостачання та водовідведення (а.с.47) а також з копії квитанцій про оплату послуг(а.с.48), вбачається, що починаючи з березня 2015 року нарахування вартості отриманих позивачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, здійснюється відповідачем виходячи із нормативів споживання, та з урахуванням проживання у квартирі трьох осіб. 21 квітня 2015 року позивач надіслав на адресу КП «ВОДГЕО» лист, в якому просив відповідача виконати роботи з повірки лічильників за рахунок підприємства, посилаючись на те, що саме вони є виробником і виконавцем послуг, отримує кошти від населення за надані ним послуги з водопостачання та на нього законом покладено обов'язок за власний рахунок виконувати повірку вимірювальних приладів встановлених у квартирах споживачів. 27 квітня 2015 року КП «ВОДГЕО» відмовило [PERSON] у здійсненні повірки лічильників води за рахунок підприємства. Згідно договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 22 грудня 2011 року укладеного між позивачем та попереднім надавачем послуги КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с.11-14), а також типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с.78-87), за умовами якого КП «ВОДГЕО» надає послуги з водопостачання та водовідведення позивачу, виконавець, яким на момент виникнення спірних правовідносин є КП «ВОДГЕО» з однієї сторони, зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а [PERSON], як споживач з іншої сторони зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Підпункт 4 пункту 19 типового договору визначає обов'язок виконавця контролювати установлені міжповірочні інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Натомість підпункт 10 пункту 16 Договору передбачає право споживача на періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Як вбачається з квитанцій за оплату [PERSON] послуг по водопостачанню, наданих КП «ВОДГЕО» (а.с. 18), споживач хоча і не укладав договір з відповідачем, проте користується його послугами, а тому спірні правовідносини регулюються типовим договором(а.с.78-87). Суд приходить до висновку, що згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг - КП «ВОДГЕО», а витрати понесені виконавцем, включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сплачуються споживачем щомісячно. При цьому суд, оцінюючи твердження представників відповідачів, що зазначені витрати не входять до відповідного тарифу з посиланням на довідку управління ЖКГ Виконавчого комітету Смілянської міської ради (а.с.66), враховує ту обставину, що така позиція представників відповідача не узгоджується з чинним, на момент виникнення спірних правовідносин, порядком формування відповідних тарифів та послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532. Разом з тим, згідно наданої суду структури діючих тарифів(а.с.113-114), вони містять таку графу як інші витрати, які не містять деталізації та не виключають можливості віднесення цих витрат на сплату передбачених законом послуг з періодичної повірки квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Крім того, відповідно до умов типового договору, що регулює правовідносини між сторонами, не передбачено за чий рахунок здійснюється повірка водолічильника, а в свою чергу підпункт 20 пункту 19 Типового договору передбачає обов'язок виконавця, тобто відповідача, виконувати інші обов'язки передбачені законом. Наведене свідчить, що невиконання відповідачем покладеного на нього законом обов'язку щодо здійснення періодичної повірки лічильників обліку води за рахунок підприємства призвело до порушення майнових прав позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача та зобов'язання його вчинити повірку лічильників за власний рахунок підлягають задоволенню. Посилання представників відповідача на правову позицію висловлену Верховним Судом України у Постанові від 22 квітня 2015 року (справа №6-60 цс 15), як на підставу покладання на позивача витрат з повірки лічильників, у зв'язку з невключенням послуги з періодичної повірки квартирних приладів обліку води до складу існуючих тарифів, не підлягає застосуванню у даному випадку. Так, правовідносини з приводу яких висловлена відповідна правова позиція, виникли у період до 24 жовтня 2014 року, тобто до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532, коли витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води визначалися відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконував зазначені послуги, в свою чергу спірні правовідносини у даній цивільній справі виникли вже після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532, та стосуються правовідносин відповідно до договору між виконавцем та споживачем послуги. Разом з тим, вирішуючи питання про порядок обчислення заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення, суд враховує ту обставину, що згідно з вимогами ст.11 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», водні лічильники, встановлені у квартирі позивача, не можливо застосовувати для обчислення вартості отриманих позивачем комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки такі лічильники не пройшли планову повірку (а.с.19-20). За таких обставин, нарахування відповідачем комунальної плати за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення повинне здійснюватись відповідно до вимог п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зтверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, відповідно до якого за час повірки споживач оплачує відповідні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial