Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь недоплачене страхове відшкодування в розмірі 17 126,85 грн., та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 11 березня 2019 року на пр. Слобожанському у місті Дніпрі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] , порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Міцубіші», д/н [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєні вказаного ДТП. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно страхового полісу АМ/6429783. Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача спричинено механічні ушкодження та вартість відновлювального ремонту згідно висновку судової автотранспортної експертизи № 2004/19/19 від 11.04.2019 року з урахуванням зносу становить 44 217,12 грн. Незважаючи на встановлені вимоги чинного законодавства України відповідач частково виконав свої зобов`язання перед позивачем, сплативши останній лише частину відшкодування у розмірі 27 090,27 грн. У зв`язку з тим, що права позивача як потерпілої особи порушені відповідачем з підстав неналежного виконання страховиком своїх зобов`язань за полісом страхування цивільно-правової відповідальності вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Не погоджуючись з даним позовом представником відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», подано відзив, в якому останній посилається на те, що після отримання всіх документів, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також здійснення розрахунку розміру завданого збитку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було прийнято рішення про виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 27 090,27 грн. Даний розмір страхового відшкодування був розрахований, виходячи із звіту № 52/19 від 03.04.2019 року про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «Юридична компанія «Консулат», згідно якого вартість матеріального збитку складає 29 090,27 гривень, та розміру франшизи, яка відповідно до полісу страхового відшкодування складає 2 000,00 грн. Зазначили, що у відповідності до положень статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем протягом 10 днів було направлено оцінювача, що має відповідні свідоцтво, сертифікат та кваліфікацію за напрямком оцінки майна, яким 28.03.2019 року було оглянуто транспортний засіб, складено акт огляду (дефектну відомість) та в подальшому було складено відповідний звіт. На думку відповідача, у позивача були відсутні правові підстави для самостійного обрання експерта для визначення розміру збитків, а тому при вирішенні спору має бути прийнятий до уваги саме звіт ТОВ «Юридична компанія «Консулат». Також вважають, що висновок, представлений суду [PERSON] , має значні недоліки, які ставлять під сумнів його достовірність. Так, відповідно до пунктів 4.16.9, 4.16.9.2 Методики визначення обсягів ремонту та пункту 2.10 Додатку В до неї, заміні підлягають складники з автомобільного сталевого листа при деформації, площа якої складає понад 50 %площі такого складника або глибина деформації (коефіцієнт деформування) перевищує 0,29. З фотоматеріалів доданих до Звіту не вбачається, що деформація кришки багажника автомобіля позивача займає площу, яка перевищує 50 %, та/або глибина такої деформації (коефіцієнт деформування) перевищує 0,29. Також кришка багажника автомобіля позивача не містить пошкоджень, які були факторами для їх заміни. Таким чином, відповідно до Методики відновлення кришки багажника пошкодженого автомобіля можливо шляхом проведення ремонту. Крім того, в поясненнях до Калькуляції експертом [PERSON] , зазначено, що ціни збільшені на 20 % ПДВ, тоді як відповідно до законодавства України відшкодування розміру ПДВ можливо лише за умови документального підтвердження факту здійснення ремонтних робіт. Враховуючи зазначене просили суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що позиція представника ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» стосовно того, що висновок судової автотоварознавчої експертизи, яка проведена на замовлення позивача, не може бути врахований судом як належний доказ, оскільки на дуку представника відповідача, виконаний із порушенням встановленої «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 N 142/5/2092 є помилковою. Так, за приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Позивач та його представник вважають, що Звіт про оцінку майна № 52/19 від 03.04.2019 року, який проведений ТОВ «ЮК «КОНСУЛАТ», та був складений на замовлення страхової компанії, окрім підстав викладених у ст. ст. 83, 178 ЦПК України, не може бути також визнаний належним доказом вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з огляду на таке. Відповідно до п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 N 142/5/2092, із змінами від 24.07.2009 року (надалі Методика) визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Звіт про оцінку майна № 52/19 від 03.04.2019 року, який проведений ТОВ «ЮК «КОНСУЛАТ», та який був складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення страхової компанії не містить жодного доказу того, що оцінювач [PERSON] особисто здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, а письмова відповідь на адвокатський запит представника позивача зі станції технічного огляду ФОП « [PERSON] », куди після ДТП був транспортований пошкоджений автомобіль позивача для проведення ремонтних робіт, свідчить про те, що з 12.03.2019 року по 05.08.2019 року автомобіль позивача іншим оцінювачам або експертам окрім [PERSON] для огляду не надавався. Разом із цим, відповідно до ч. 2 п, 32 Національного стандарту N° 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затв. Постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 року, - для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Як свідчить титульна сторінка Звіту № 52/19 від 03.04.2019 року, який проведений ТОВ «ЮК «КОНСУЛАТ», оцінювач [PERSON] датою оцінки встановлює для розрахунку 28.03.2019 року, тоді як ДТП мало місце 11.03.2019 року, що також свідчить про порушення вказаним оцінювачем відповідних положень НПА в сфері оцінки майна. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Відповідно ч. 2 ст. 11 вказаного Закону замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Так як власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки майна іншим суб`єктом оціночної діяльності, окрім судового експерта Дроздова Ю.В., а також не надавав для огляду пошкоджений ТЗ будь-яким іншим оцінювачам, вважають, що дії страхової компанії щодо використання Звіту № 52/19 від 03.04.2019 року, який проведений ТОВ «ЮК «КОНСУЛАТ», при розрахунку страхового відшкодування порушують вимоги ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту в порядку, встановленому законодавством в частині виконання оцінювачем вимог ч. 2 п. 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (проведення оцінки не на дату спричинення збитку), Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (відсутній договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки), та п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» (проведення оцінки майна без особистого огляду оцінювачем (експертом) об`єкту дослідження. Сам по собі факт направлення страховиком свого спеціаліста для огляду пошкодженого майна у 10-ти денний термін після отримання повідомлення не свідчить про те, що розрахований страховиком на підставі такого огляду розмір збитку має бути беззаперечно прийнятий потерпілим без можливості вмотивовано його оскаржити та спростувати висновком іншого спеціаліста або відповідною експертизою. Крім того, заперечення представника відповідача про те, що висновок судового експерта є недостатньо обґрунтований та складений із порушенням Методики є голослівним, оскільки до відзиву не наданий жодний документ, який підтверджував би наявність у зазначеного представника достатніх фахових знань у сфері авто товарознавчих досліджень, які давали би йому змогу змістовно та вмотивовано рецензувати висновок судового експерта, який, в свою чергу, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Позивач у судове засідання не з`явився. Представником позивача подано письмову заяву, згідно якої він просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 11 березня 2019 року о 13 годині 50 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н [NUMBER] , у м. Дніпрі, по пр. Слобожанському, 14 біля е/о 432, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Міцубіші», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року, яка набрала чинності 09 квітня 2019 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень /а.с. 6/. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії полісу №АМ/6429783 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «Страхова компаній «Юнівес» /а.с. 50/. Відповідно до копії платіжного доручення № 35011 від 17.05.2019 року, позивачу було виплачено ПрАТ «Страхова компаній «Юнівес» суму страхового відшкодування в розмірі 27 090,27 грн. /а.с 9/. Позивач не погоджується з виплачено ПрАТ «СК «Юнівес» сумою страхового відшкодування в розмірі 27 090,27 грн. Відповідно до звіту № 2004/19/19 про визначення вартості матеріального збитку від 11.04.2019 року, який подано позивачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту згідно висновку судової автотранспортної експертизи № 2004/19/19 від 11.04.2019 року з урахуванням зносу становить 44 217,12 грн. /а.с.13-16/. Відповідно до звіту № 52/19 від 03.04.2019 року про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, поданого представником відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», вартість матеріального збитку автомобіля складає 29 090,27 грн. /а.с. 53-62/. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої шкоди і на думку суду дані докази є належними, допустимими , достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню. Надаючи оцінку обом звітам щодо визначення вартості матеріального збитку та враховуючи обставини, викладені представником позивача у відповіді на відзив, та надані на їх підтвердження докази, суд вважає за необхідне прийняти до уваги звіт № 2004/19/19 про визначення вартості матеріального збитку від 11.04.2019 року, який подано позивачем [PERSON] , оскільки останній відповідає ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» /а.с. 13-16/. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача суми відшкодування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано не було. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial