Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

У червні 2019 року представник заявника - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності заявниці [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначені прізвище, ім`я, по-батькові заявника як « [PERSON] », в той час як правильним є « [PERSON] ». Разом з цим, назва вулиці, на якій розташований належний заявниці будинок, викладена російською мовою « [ADDRESS] », замість українською - «[ADDRESS]». Представник заявника зазначила, що допущені у правовстановлюючому документі помилки перешкоджають заявнику отримати кадастровий номер на земельну ділянку, на якій знаходиться вказане домоволодіння і яка на підставі договору від 15 вересня 1965 року була надана заявнику у безстрокове користування для будівництва житлового будинку на праві особистої власності. Іншим шляхом, ніж звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2019 року заява була залишена без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків. 02 липня 2019 року представником заявника, адвокатом Лаєвською М.Л., яка діє на підставі ордеру, до суду було надано заяву на виконання ухвали про усунення недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2019 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявник подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 1969 року виконавчим комітетом Манченківської селищної ради депутатів трудящих Харківської області на підставі рішення виконкому Манченківської селищної ради №9 від 15 травня 1969 року заявниці було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] / а.с.9/. У вказаному документі прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». При цьому, згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 1999 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України у Харківській області, прізвище, ім`я, по-батькові заявниці вказані як « [PERSON] » /а.с.5/. Крім того, у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], назва вулиці , на якій він розташований, викладена російською мовою «[ADDRESS]», що в перекладі на українську значить «[ADDRESS]». Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , видане 11 серпня 1969 року виконавчим комітетом Манченківської селищної ради депутатів трудящих Харківської області, належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилки в написанні прізвища, ім`я та по-батькові заявника, а також у назві вулиці, на якій розташовано належне заявнику домоволодіння, які не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду. Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність таких розбіжностей позбавляє її можливості оформити документи для отримання кадастрового номеру на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, при цьому спір про право цивільне відсутній, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved