Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2011р. вона є власником будинку [ADDRESS]. У належному їй будинку окрім неї та її колишнього чоловіка [PERSON], зареєстровані також її мати [PERSON] та брат [PERSON], які є відповідачами по справі і які у належному їй будинку не мешкають більш ніж один рік без поважних причин, а про їх місцезнаходження відомо лише те, що вони виїхали до Російської Федерації. Враховуючи зазначене просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви у яких підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували та просили суд розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується оголошенням у пресі від 09.06.2015р.. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.10.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. за №5650, зареєстрованого у Краматорському міському БТІ 01.11.2011р. за №34823775, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. (а.с. 8-9) Згідно довідки Комітету Мікрорайону №6 від 27.04.2015р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано пятеро осіб, а саме: [PERSON] (позивач по справі), [PERSON], [PERSON] відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] (а.с.3) Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачів по справі виникло право користування житловим будинком [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членами її сімї і які постійно мешкали разом із нею. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати [PERSON] та [PERSON] права на проживання у будинку позивача, а ні ж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 07.05.2015р. за №№ 01-29/1490; 01-29/1489 вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але не проживають у ньому - [PERSON] з 05.03.2014р., а [PERSON] з 01.05.2011р. (а.с. 4-7) Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Донецької області підлягає задоволенню.

Outcome: approved