Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він дізнався про існування виконавчого провадження № 64584398 з примусового виконання виконавчого напису № 670, вчиненого 30.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного тоссвариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард») заборгованості в сумі 20749 грн 19 коп. Вважаючи, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень до суду не надав. Третя особа в судове засідання також не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04 листопада 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено оскаржуваний виконавчий напис № 670 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь АТ «Банк Форвард», що є правонаступником ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», заборгованості за кредитним договором №108565560 від 24.08.2013р. в сумі 19649 грн 19 коп. /а.с.31/, з яких: - заборгованість за сумою кредиту - 15486 грн 14 коп.; - заборгованість за процентами - 4163 грн 05 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1100 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за виконавчим написом, складає 20749 грн 19 коп. 19 лютого 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. на підставі виконавчого напису № 670, виданого 30.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., відкрито виконавче провадження № 64584398 /а.с. 27/. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п.п. 1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік № 1172). Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, суд вважає за необхідне дослідити питання повноти та правильності подачі відповідачем документів, на підставі яких вчинений цей напис. У цьому контексті слід зазначити наступне. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п. 2 яких, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В цій постанові Кабінетом Міністрів України встановлено такий перелік документів, які необхідно надати нотаріусу для одержання виконавчого напису, що фактично нівелював вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором. У зв`язку з чим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». При цьому, у мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що оскаржувана постанова є нечинною з моменту прийняття. Вказане судове рішення набрало законної сили. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами для одержання виконавчого напису залишаються нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак, всупереч положенням Переліку № 1172 кредитний договір №108565560 від 24.08.2013р., на підставі якого був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально. Більш того, суду не надано доказів на підтвердження того, що для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусу були наданні первинні бухгалтерські документи (зокрема виписка по рахунку) на підтвердження видачі кредиту, здійснення платежів на погашення кредиту, які б надали змогу нотаріусу пересвідчитися у безспірності заборгованості позивача перед Банком, при цьому позивач ставить під сумнів обгрунтованість розміру заборгованості. За сукупності таких обставин, суд доходить висновку, що підстав для вчинення виконавчого напису не було. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підсумовуючи наведене, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 908 грн 00 коп. понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за позовну заяву та 454 грн 00 коп. сплаченого судового збору за заяву про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved