Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєструвала шлюб 24.12.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 296. Від шлюбу подружнього життя сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що разом з відповідачем не проживає з грудня 2014 року. Нині [PERSON] перебуває у відпустці по вихованню дітей до виповнення їм трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. Тому, позивачка просила суд стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який проживає за адресою: [INFO], на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\~000 грн. на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась. До суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, серія 1-ОК № 125665, видане 21.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу сторони мають дітей, а саме: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №200501, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02.02.2012 року, актовий запис № 60, а також [PERSON], 007.11.2013 року народження, згідно свідоцтва про народження серії І-ОК № 254145, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.12.2013 року, актовий запис № 644, батьком яких є відповідач [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають та перебувають на утриманні позивачки. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2016 року становить 1 167 грн. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи дані про особу відповідача, його стан здоровя та матеріальне становище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 22.06.2016 року до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: approved