Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У червні 2008 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 11.06.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №100.04.2014 року. Відтак, у зв'язку із несвоєчасним виконанням кредитних зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 355,78 гривень і судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі проти задоволення позову заперечували. Вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 11.06.2008 року, між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №100.04.2014 року, за умовами якого позичальником було отримано кредит у розмірі 53 187,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення кредиту до 11.06.2016 року. Також, 11.06.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON], у забезпечення повернення наданих коштів та виконання умов кредитної угоди, було укладено договір поруки № 100.3.2-03/0042 від 11.06.2008 року, згідно з яким [PERSON] поручилася за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Грошові зобов'язання вказаних договорів відповідачами належним чином не виконано. У зв'язку із цим, станом на 24.02.2016 року, утворилась прострочена заборгованість за кредитним договором в сумі 2 587,91 доларів США пені, що становить 79 355,78 грн. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Відповідача обґрунтовували свої заперечення тим, що відповідачами був погашений кредит та нараховані банком відсотки за користування ним, шляхом внесення на рахунок позивача коштів. Разом із цим у ході розгляду даної справи представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог із розрахунком заборгованості позичальника за кредитним договором № 100.3.2-01/0042 від 11 червня 2008 року, за змістом якого, станом на 24 лютого 2016 року, заборгованість відповідачів за кредитом і відсотками відсутня; неустойка у формі пені за відсотками та кредитом становить 2 587,91 доларів США, що становить 79 355,78 грн. Із викладеного вбачається, що позичальником були повною мірою виконані його грошові зобов'язання зі сплати кредиту і відсотків за користування ним. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Такий вид відповідальності, як сплата позичальником неустойки за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором передбачений пунктом 9.1. договору кредиту. У межах судового засідання, 03.06.2016 року, відповідачі заявили клопотання про зменшення судом пені, що підлягає стягненню, у зв'язку із її надмірністю. Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За змістом наведених норм суд, взявши до уваги розмір невиконаних грошових зобов'язань позичальника, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, може зменшити розмір неустойки, що підлягає до стягнення. Про надмірність нарахування банком штрафних санкцій щодо боржника, вказує те, що позичальником було повністю виконані взяті в силу кредитного договору грошові зобов'язання зі сплати кредиту і відсотків за користування ним. Відтак, враховуючи майнові інтереси сторін і той факт, що відповідачами було у повному обсязі сплачено борг за кредитом та відсотками, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу, який застосував банк до позичальника до 367,24 доларів США, що за курсом курсу НБУ станом на день уточнення позивачем його вимог, 24.02.2016 року, становить 10 000,00 грн. Позивач у виконання вимог статті 60 ЦПК України не надав суду належних доказів існування факту заподіяння йому відповідачем збитків, внаслідок несвоєчасного виконання ним кредитних зобов`язань. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати, які відповідно до статей 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial