Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства до Товариства з обмеженою відповідальністю «АП СТОУН Україна» в особі директора [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що на початку 2016 року відповідачем [PERSON] запропоновано позивачу стати бізнес-партнером ТОВ «АП СТОУН Україна» та [PERSON] , який є директором та єдиним засновником вказаного товариства, та разом відновити роботу цеху з переробки каміння. Оскільки, Позивач вагався щодо можливої співпраці через специфіку виробництва та його певної необізнаності, Відповідач [PERSON] запропонував Позивачу надати грошові кошти у борг ТОВ «АП СТОУН УКРАЇНА», в особі директора, на відновлення цеху, з обов`язком його повернення. Так, 17.06.2016 між Позивачем та [PERSON] , який зазначив себе директором ТОВ «АП СТОУН УКРАЇНА», було укладено договір позики у виді розписки, згідно умов якого відповідач отримав 17 000 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ 25,00, що склало 425 000 гривень на облаштування цеху по переробці каменю, та зобов`язався повернути борг у наступні строки: 1)до 10.07.2016 - суму в розмірі 125 000 гривень; 2)з 10.07.2016 по 10.08.2016 - суму 250 000 гривень; 3)з 10.08.2016 по 30.08.2016 - суму 50 000 гривень. До теперішнього часу Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконують, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з проханням стягнути заборгованість за договором позики в сумі 425 000 гривень, а також інфляційні витрати та 3 % річних. Враховуючи, що в розписці вказані три чіткі періоди повернення боргу, то інфляційні витрати та 3 % річних у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики повинні нараховуватись: -з 10.07.2016 на суму 125 000 гривень, що становитиме 47 744,13 (інфляційне збільшення) + 10 844,40 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019; -з 10.08.2016 на суму 250 000 гривень, що становитиме 95 834,10 (інфляційне збільшення) + 21 053,56 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019; -з 30.08.2016 на суму 50 000 гривень, що становитиме 19 374,94 (інфляційне збільшення) + 4 128,74 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019. Загальна сума боргу з урахуванням інфляційного збільшення та 3 % річних становить: 183 588,53 грн + 366 887,66 грн + 73 503,68 грн = 623 979,87 гривень. Тому на підставі вищевказаного просив суд стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «АП СТОУН УКРАЇНА» та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 623 979,87 гривень, з яких 425 000 гривень основного боргу та 162 953,17 гривень інфляційне збільшення та 36 026,70 гривень штрафні санкції - 3% річних. Стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «АП СТОУН УКРАЇНА» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а позовні вимоги [PERSON] - задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачів у справі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Матеріалами справи засвідчується, що між 17.06.2016 між Позивачем та [PERSON] , який зазначив себе директором ТОВ «АП СТОУН УКРАЇНА», було укладено договір позики у виді розписки, згідно умов якого відповідач отримав 17 000 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ 25,00, що склало 425 000 гривень на облаштування цеху по переробці каменю, та зобов`язався повернути борг у наступні строки: 1)до 10.07.2016 - суму в розмірі 125 000 гривень; 2)з 10.07.2016 по 10.08.2016 - суму 250 000 гривень; 3)з 10.08.2016 по 30.08.2016 - суму 50 000 гривень. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов договору позики від 17 червня 2016 року позивач передав відповідачам у власність грошові кошти у сумі 425 000 грн. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У строк, передбачений договором позики від 17 червня 2016 року, відповідачі кошти, отримані в борг, не повернули та не сплатили проценти за користування позикою, безпідставно ухилившись від взятого на себе зобов`язання. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 і ч. 1 ст. 612 ЦК України належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи, що в розписці вказані три чіткі періоди повернення боргу, то інфляційні витрати та 3 % річних у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики повинні нараховуватись: -з 10.07.2016 на суму 125 000 гривень, що становитиме 47 744,13 (інфляційне збільшення) + 10 844,40 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019; -з 10.08.2016 на суму 250 000 гривень, що становитиме95 834,10 (інфляційне збільшення) + 21 053,56 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019; -з 30.08.2016 на суму 50 000 гривень, що становитиме 19 374,94 (інфляційне збільшення) + 4 128,74 (штрафні санкції) станом на 31.05.2019. Загальна сума боргу з урахуванням інфляційного збільшення та 3 % річних становить: 183 588,53 грн + 366 887,66 грн + 73 503,68 грн = 623 979,87 гривень. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути олідарно з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «АП СТОУН Україна» в особі директора [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 623 979, 87 грн., з яких: 425 000 грн. - основного боргу, 162 953 грн. - інфляційне збільшення, 36 026, 70 грн. - штрафних санкцій 3% річних. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 6 239, 80 грн.

Outcome: approved