Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON], яка просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача на дитину щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 05 липня 2006 року вона разом з відповідачем перебували у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бажає в добровільному порядку цього робити, тому позивачка змушена звернутися з відповідним позовом до суду. При цьому, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, так як працює у Любомльському РВ УМВС у Волинській області і має постійний заробіток, тому, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки від його доходу. В судове засідання сторони не зявилися, про те від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому відповідач в заяві вказав, що визнає позов. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Любомльського районного суду від 24.06.2015 року шлюб зареєстрований у відділі РАЦС Любомльського районного управління юстиції Волинської області 15.07.2006 року за актовим записом № 38 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 056312 від 19.07.2007 року батьком [PERSON] [INFO] є [PERSON]. Відповідно паспорта серії АС № 979045 [PERSON], яка народилася 19 грудня 1983 року в смт. Іваничі зареєстрована в [INFO]. Відповідно довідки виданої Любомльською міською радою від 26.06.2015 року № 2127 донька позивачки [PERSON] [INFO] проживає разом з нею в м. Любомль, по вулиці Комбрига Аверіна, будинок 3, Волинської області. Згідно довідки про грошове забезпечення та інші прибутки за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 р. [PERSON] працював у Любомльському РВ УМВС України у Волинській області і загальна сума доходу за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року становить 12280 грн.. Відповідно до з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визнає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до повного задоволення. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved