Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно на двох дітей, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що їх неповнолітні діти, після фактичного припинення шлюбних відносин, повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду просили справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.12.2014 року шлюбу між сторонами розірвано, від якого вони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.4,5/. Відповідно до довідок Чижівської сільської ради від 03.05 та 12.05.2017 року позивач разом з синами проживає окремо від відповідача та вони повністю знаходяться на її утриманні./а.с. 6,7/ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй доньці, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою молодою особою 38 років; офіційно не працює з 2010 року, що підтверджується копією трудової книжки, проте, відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.06.2017 року, складеного депутатом Чижівської сільської ради, утримує свою бабусю - [PERSON], [INFO], яке є інвалідом ІІ групи та потребує постійного стороннього нагляду та догляду; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] і не створює всі необхідні умови для їх розвитку і життя, позовні вимоги визнав, а відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання хлопчиків. Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одну матір. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: з 01.05.2017 року становить 1 426 грн. для дітей віком до 6 років); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за червень 2017 року вона становить 6 186 грн.); потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що становитиме по 500 грн. на кожного хлопчика щомісячно. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме, як інтересам обох синів, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, та надасть змогу забезпечити мінімальні життєві потреби обох дітей. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей сторін на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved