Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документа заповіту від 18 січня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 18 січня 2007 року [PERSON], [INFO], яка є рідною матір'ю заявника, зробила заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповіла йому та його сестрі - [PERSON] в рівних частках кожному, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. [INFO] спадкодавець [PERSON] померла. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] за заповітом в установлений законом строк. Проте, нотаріус не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину оскільки при складанні заповіту була допущена помилка, а саме дата народження заявника помилково зазначена [INFO], замість вірної - [INFO]. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини, а тому він просить суд встановити факт, що заповіт від 18 січня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-90, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г., складений спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], належить спадкоємцю [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Щербина О.Г. вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини поданої заяви. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні також підтримала вимоги [PERSON] та просить суд винести рішення яким заяву про встановлення факту належності документа задовольнити. Зацікавлена особа - державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання вимог [PERSON], просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у місті Запоріжжі померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 27 серпня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все належне їй на день смерті майно, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. 18 січня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-90. Як встановлено судом, при вирішенні питання щодо прийняття спадщини,постановою державного нотаріуса від 28 березня 2017 року № 606/02-31, заявнику по справі [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з розбіжностями, які виниклі при складанні заповіту, зокрема при написанні дати народження спадкоємця - [PERSON] Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 18 березня 2004 рокк Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області - [PERSON] народився [INFO] у місті Запоріжжі. Суд, розглянувши матеріали заяви, дійшов висновку, що написання у заповіті дати народження спадкоємця [PERSON] «[INFO]» є опискою нотаріуса при його написанні, і складений [PERSON] заповіт належить спадкоємцям у рівних частках - [PERSON] та [PERSON] Наявність спору між спадкоємцем або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Встановлення факту належності заявнику заповіту необхідно [PERSON] для вирішення питання про оформлення за ним права власності на частку спадщину за заповітом. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності заповіту, оскільки відповідно до ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документів, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. Самостійно усунути допущені у заповіті описки нотаріус позбавлений можливості, оскільки діючою інструкцією передбачене обов'язкове оговорення внесеного виправлення підписами сторін, які зазначені в документі. Заповідач за зазначеним заповітом вже померла, а тому можливість внесення виправлення в заповіт вже втрачена. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved