Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

У травні 2018 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.04.2008р. видане Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради. Відповідач [PERSON] його син, який не проживає в квартирі з січня 2017 року, його реєстрація має формальний характер, особисті речі, що належать йому у квартирі відсутні. Реєстрація відповідача заважає позивачу повною мірою здійснювати право власності, змушує нести додаткові витрати. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач відповідно до ст.405 ЦК України, втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], так як не проживає у квартирі з січня 2017 року, що підтверджується актом ЖБК №301 «Запоріжсталь-26». У зв'язку з реєстрацією відповідача в належній позивачу квартирі, на нього нараховуються комунальні послуги, які він не сплачує, позивач не може належно оформити субсидію, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, він позбавлений права володіти та розпоряджатись своїм майном. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву, що позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.04.2008р. видане Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради /а.с. 9/, яке зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» 23.04.2008р. р/н 22798704, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.10/ . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.06.2018р. відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.18/. Відповідно до акту ЖБК №301 «Запоріжсталь-26» від 27.05.2018р. відповідач не проживає в квартирі з січня 2017 року. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цією квартирою обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цій квартирі. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, який не є власником квартири у спірній квартирі не проживає з січня 2017 року, тобто більше одного року, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування останньою, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved