Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Підприємства «Прометей» Громадської організації «Фонд інвалідів Чорнобиля» Деснянського району м. Києва (далі по тексту - Підприємство «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва, відповідач), про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому з урахуванням заяви від 13.08.2020 року просив визнати незаконним та скасувати наказ №26 від 10.04.2020 року про його звільнення з посади начальника охорони у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП; поновити його на посаді начальника охорони з 10.04.2020 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток, що складає 23484,88 грн. за час вимушеного прогулу за період з 10.04.2020 року по 13.08.2020 року включно. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказував на те, що 14.01.2020 року директором Підприємства було запропоновано позивачу ознайомитися та підписати наказ про скасування посади начальна охорони, на що позивач відмовився з тих підстав, що реорганізація на підприємстві не проводилася, а його намагаються звільнити із-за фактів викриття директора [PERSON] у привласненні грошових коштів на Підприємстві. На момент звільнення позивача відповідачем не було видано розпорядження щодо проведення реорганізації на Підприємстві. Сама процедура скорочення посади, яку обіймав позивач проведена з численними порушеннями, оскільки відсутнє обґрунтування на скорочення посади начальника охорони, не внесено зміни до штатного розпису, не підготовлено новий штатний розпис, яким мав бути затверджений ще до початку проведення заходів зі скороченням чисельності чи штату працівників. Оскільки позивачу одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідач іншу посаду не пропонував, та у зв`язку із тим, що позивач на цей час був впевнений, що реорганізація на Підприємстві не проводиться, а відповідач намагається його звільнити у зв`язку із конфліктною ситуацією , що виникла між ними, то останній в усному порядку вказав відповідачу на свої міркування щодо його переведення на посаду охоронця, які відповідач розцінив як відмову. При цьому, часу на прийняття відповідного рішення щодо переведення на іншу посаду позивачу надано не було, повідомлення не вручалося. Позивач 10.04.2020 року звернувся із письмовою заявою про прохання перевести його на запропоновану посаду охоронця, однак позивачу відповідачем було відмовлено та видано наказ про звільнення. Ухвалою судді від 01.06.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав, зазначених у відзиві, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі доказами що позивач [PERSON] працював на Підприємстві «Прометей» Громадської організації «Фонд інвалідів Чорнобиля» Деснянського району м. Києва на посаді начальника охорони Підприємства. Наказом №7 директора Підприємства «Прометей» Громадської організації «Фонд інвалідів Чорнобиля» Деснянського району м. Києва [PERSON] від 17.01.2020 року в зв`язку із скороченням посади начальника охорони Підприємства покладено на директора обов`язки по контролю за заповненням автостояночних місць та контролю добової оплати за паркомісце. Відпровідно до витягу з протоколу №3 засідання Ради Громадської організації «ФІЧ» Деснянського району м. Києва від 27.03.2019 року вирішено рекомендувати директору Підприємства [PERSON] почати реорганізацію підприємства та для цього надати згоду на закупівлю та встановлення камер відео нагляду за рахунок Підприємства. Провести скорочення штатів: бригадира охорони - 1 особа, головного бухгалтера - 1 особа, охоронці КП - 4 особи. Члени Ради попередили, що скорочення штатів проводити суворо, відповідно до Закону України КЗпП (пункт 1 ст. 40). Директору Підприємства [PERSON] надати Раді ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва для ознайомлення. Згідно договору №01-0804 на поставку, монтаж та пусконалагоджувальні роботи систем відеоспостереження від 08.04.2019 року, що укладений між ФОП [PERSON] та Підприємством «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району, в особі директора [PERSON], вбачається, що Підприємство «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва, в особі директора [PERSON], доручає, а ФОП « [PERSON] приймає на себе зобов`язання поставити обладнання, налаштувати системи відеоспостереження, пусконалагоджувальні роботи системи відеоспостереження в приміщеннях, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно штатного розпису Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва від 11.12.2019 року вбачається, що на Підприємстві затверджено штат у кількості 18 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 124600,00 грн. та передбачені посади: директора - 1 штатна одиниця, головний бухгалтер - 1 штатна одиниця, касир - 1 штатна одиниця, начальник охорони - 1 штатна одиниця, охоронець - 9 штатних одиниць, охоронець - 4 штатних одиниць, прибиральник службових приміщень - 1 штатна одиниця. Згідно Акту Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва від 15.01.2020 року, який складений та підписаний директором [PERSON] та працівниками Підприємства вбачається, що начальнику охорони [PERSON] в голос було зачитано наказ №6 від 14.01.2020 року про скорочення штатної одиниці начальника охорони Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва з 15.03.2020 року. Крім того, з вказаного Акту вбачається також, що [PERSON] відмовився ставити свій підпис в наказі №6 від 14.01.2020 року та відмовився від отримання повідомлення і підпису про вручення документу. Згідно заяви [PERSON] від 15.01.2020 року, яка адресована директору Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва [PERSON] вбачається, що останній просив надати йому копію протоколу засідання Ради ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва №3 від 27.03.2019 року про скорочення штатної одиниці начальника охорони Підприємства. Згідно заяви [PERSON] від 15.01.2020 року, яка зареєстрована 15.01.2020 року та адресована директору Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва вбачається, що останній просив надати йому копію протоколу засідання Ради ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва №3 від 27.03.2019 року про скорочення штатної одиниці начальника охорони Підприємства. Згідно заяви [PERSON] від 15.01.2020 року, яка зареєстрована 04.02.2020 року та адресована директору Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва [PERSON] вбачається, що останній просив надати йому копію протоколу засідання Ради ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва №3 від 27.03.2019 року про скорочення штатної одиниці начальника охорони Підприємства. З Акту Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва №5 від 18.02.2020 року, який складений та підписаний директором [PERSON] та працівниками Підприємства вбачається, що [PERSON] було запропоновано перевестись на вакантну посаду охоронця, у зв`язку із скороченням посади начальника охорони Підприємства «Прометей». Від пропозиції про переведення на посаду охоронця, [PERSON] відмовився, про що члени ревізійної комісії засвідчили своїми підписами. Вказаний Акт позивачем не підписувався. Відповідно до наказу №26 від 10.04.2020 року директора Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва [PERSON] , [PERSON] начальника охорони Підприємства, особисто попередженого наказом №6 від 15.01.2020 року про звільнення (п.1 ст. 40 КЗпП) звільнено з роботи за скороченням штату працівників з 10.04.2020 року. Вказаний наказ підписано директором [PERSON] , головним бухгалтером Первухіною Т.М. Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва та позивачем [PERSON] . Також у вказаному наказі міститься підпис позивача, який свідчить про отримання останнім 13.04.2020 року трудової книжки. Позивач заявою від 10.04.2020 року, яка адресована директору Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва [PERSON] просив у зв`язку із скороченням посади начальна охорони перевести його на посаду охоронця з 13.04.2020 року. Відповідно до наказу №27 від 13.04.2020 року про затвердження нового штатного розкладу директора Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва [PERSON] наказом №26 від 10.04.2020 року по Підприємству «Прометей» була скорочена посада начальника охорони тому, затверджено та введено в дію з 13.04.2020 року новий штатний розклад в кількості: 17 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 116600,00 грн. Вважати таким, що втратив чинність наказ №62 від 11.12.2019 року, про затвердження штатного розкладу. Згідно штатного розпису Підприємства «Прометей» ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва від 13.04.2020 року вбачається, що на Підприємстві затверджено штат у кількості 17 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 116600,00 грн. та передбачені посади: директора - 1 штатна одиниця, головного бухгалтера - 1 штатна одиниця, касира - 1 штатна одиниця, охоронця - 9 штатних одиниць, охоронця - 4 штатних одиниць, прибиральник службових приміщень - 1 штатна одиниця. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. П. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці в п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, мається на увазі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. При цьому, згідно зі ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства. Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: -про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; -у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; -не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. При звільненні працівнику виплачується вихідна допомога в розмірі не менше середньомісячного заробітку. При цьому колективним договором на підприємстві може бути передбачений більший розмір вихідної допомоги (ст. 44 КЗпП України). Також, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати (ст. 49 КЗпП України). У відповідності до ст. 42-1 КЗпП України, працівники, які були звільнені у зв`язку зі скороченням штату, протягом одного року мають право на укладення трудового договору у випадку повторного прийняття на роботу, якщо підприємство провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Крім того, в останній день роботи працівнику, який звільняється, повинні видати на руки пiд розпис оформлену трудову книжку i копiю наказу про звiльнення (ст. 47 КЗпП України). За несвоєчасну видачу трудової книжки установа повинна буде виплатити середнiй заробiток за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України). Також, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. (ст. 116 КЗпП України). Матеріалами справи встановлено, що відповідачем надано підтвердження розірвання трудового договору з ініціативи власника у зв`язку із скороченням штату працівників, оскільки відповідно до вищевказаного протоколу №3 від 27.03.2019 року Рада ГО «ФІЧ» Деснянського району м. Києва дозволила Підприємству «Прометей» встановити відео спостереження при цьому надала рекомендацію скоротити посаду начальника охорони. Тобто,

Outcome: dismissed