Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), третя особа: орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку спілкування з дітьми. Позивач просив усунути перешкоди у спілкуванні з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], шляхом встановлення графіку зустрічей для їх батька - [PERSON], [INFO], наступним чином: щотижня кожну суботу з 14:00 до 19:00 години за місцем фактичного проживання Позивача, за адресою: [ADDRESS]; кожен день народження дітей, а саме [INFO] та [INFO] кожного року до досягнення дітьми повноліття з 12:00 до 14:00 години; кожні шкільні канікули (літні, осінні, зимні, весняні) не менше 3-х днів для оздоровлення та лікування дітей. Позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що він та Відповідачка протягом тривалого періоду перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, без створення фактично однієї сім'ї, оскільки Позивач протягом всього часу перебував та фактично перебуває у офіційно зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Від вказаних відносин у сторін народилися двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З моменту народження синів, Позивач дуже полюбив їх та приймав безпосередню участь у їх вихованні та догляді. Позивач, після припинення фактичних відносин з Відповідачем втратив можливість вільно спілкуватися зі своїми синами і приймати участь у їх вихованні, від чого сильно страждає як сам так і його сини. Відповідач не надає можливості для нормального спілкування Позивача з рідними дітьми, чинить йому перепони, тим самим порушуючи положення ст. 150 СК України. З незрозумілих причин Відповідач негативно налаштована на спілкування дітей з Позивачем та робить все від неї залежне, щоб зашкодити Позивачу спілкуватись та брати хоч якусь незначну участь у вихованні рідних синів. Позивач вважає, що його спілкування з рідними дітьми слугує задоволенню життєво важливих потреб як дітей, так і самого Позивача. Він намагався вжити заходів для того, щоб вирішити питання щодо встановлення графіку зустрічей з дитьми без звернення до суду, але дані спроби вирішити зазначене питання мирним шляхом виявились безрезультатними через позицію Відповідачки. В свою чергу, Позивач неодноразово в усному порядку звертався до неї з проханням про спілкування з дітьми, але Відповідач ігнорував такі звернення. Крім того, Позивач повністю та самостійно забезпечує матеріальне благополуччя дітей на більш ніж достатньому рівні, забезпечуючи їх всім необхідним. З урахуванням наведеного Позивач вважає, що його права як батька дітей на участь у їх вихованні та спілкуванні з ними безпідставно обмежуються Відповідачем через створення ситуацій, при яких нормальне спідкування між ними як батьками фактично унеможливлюється поведінкою самої Відповідачки. В судовому засіданні представник Позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. У письмових поясненнях зазначив, що Відповідачка свідомо чинить перешкоди батьку у зустрічах з дітьми, однак Позивач жодного разу не звертався до правоохоронних органів, та не фіксував даного факту, так як розуміє, що його прихід до дітей з міліцією травмуватиме їх, а тому неодноразово звертався до матері в усному порядку. Крім того зазначив, що Позивач належним чином виконує свій батьківський обов'язок з матеріального забезпечення своїх дітей, оскільки купує їм іграшки, одяг, взуття та ін., на підтвердження чому до матеріалів справи долучено копії квитанцій на деякі покупки. Представник Відповідачки проти задоволення позовних вимог заперечувала частково. Зокрема вказувала на те, що Відповідач фактично не заперечує щодо спілкування Позивача з дітьми і в тому числі у зазначений в позові час в її присутності. Проте заперечувала щодо посилань Позивача на наявність будь-яких перешкод у нього в спілкуванні з дітьми. У письмових запереченнях представник Позивача вказала, що [PERSON], мати малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми не чинила, не налаштовувала дітей проти нього та не вчиняла будь-яких дій з тим, щоб зашкодити спілкуватись батьку зі своїми рідними дітьми. Щодо [PERSON], то останній не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, не спілкується з ними та не має такого бажання, а лише видає себе за зразкового батька, якому начебто забороняють бачитись із дітьми. Відповідач вважає, що діти не повинні бути обмежені у спілкуванні зі своїми батьками, незважаючи на те, які відносини склались між самими матір'ю та батьком. Також зазначила, що з боку Позивача не було здійснено жодних спроб зустрітись зі своїми дітьми, приділити їм увагу. Крім того, Відповідачка зверталась до Позивача з пропозицією укласти Договір між батьками про сплату аліментів на утримання та участь у вихованні дітей, проте дане питання Позивачем залишилось невирішеним. Крім того, Відповідачка вказувала, що Позивач фактично здійснив дії за яких змусив її та дітей покинути квартиру за адресою: [ADDRESS], і вони не можуть там на даний час проживати. Таким чином, як вказує Відповідачка права та інтереси Позивача не були нею жодним чином порушені. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням висновку органу, який надано в матеріали справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03.03.2004 року, встановлено, що [PERSON], народився [INFO] року, в графі батько зазначено: «[PERSON]», в графі мати зазначено: «[PERSON]» (а.с.6). [INFO]. у сторін по справі народився молодший син - [PERSON], про що зроблено актовий запис №445, в графі батько зазначено: «[PERSON]», в графі мати зазначено: «[PERSON]» (а.с.7). Довідками, виданими спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №106 від 22.12.2014р. підтверджується, що [PERSON], [INFO], навчається у 5-Б класі, а [PERSON], [INFO] народження, у 3-Б класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 106 Шевченківського району м.Києва з 03.02.2014 року (а.с.10, 11). До певного часу Відповідачка спільно з дітьми проживала в [ADDRESS] що не заперечувалось представниками сторін. Виходячи з положень ст.141, 150, 153 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права щодо дітей, незалежно від того перебували вони у шлюбі між собою чи ні, батьки мають право безперешкодно спілкуватись з дітьми, крім випадків коли таке право обмежено законом. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що права сторін у справі, як батьків спільних дітей, у встановленому законом порядку обмежувалися, а отже в силу закону вони є рівними. При цьому досліджені судом матеріали справи свідчать про наявність між сторонами у справі емоціно складних та напружених відносин. З копії листа відповідачки - [PERSON], адресованого позивачу - [PERSON] вбачається, прохання укласти договір про сплату аліментів на утримання та участь у вихованні дітей, істотними умовами якого вважає за необхідне зазначити, що їхні спільні діти будуть проживати разом з матір'ю [PERSON]; аліменти сплачуватимуться батьком у твердій грошовій сумі в розмірі 500 000,00 грн. щомісячно не пізніше 05 числа поточного місяця на банківський розрахунковий рахунок, а також крім сплати вказаних аліментів, батько зобов'язується сплачувати в якості участі в будь-яких додаткових витратах на дітей, а саме: заняття спортом, розвиток здібностей дітей, літній та зимовий відпочинок дітей, лікування, витрати на одяг, розваги, продукти харчування, вітаміни, та інше, а також зобов'язується додатково сплачувати кошти матері шляхом покриття фактично понесених витрат в розмірі 70% (а.с.31-34). З копії листа [PERSON] від 15.09.2015 року, адресованого начальнику служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації у м.Києві, вбачається прохання щодо вжиття заходів направлених на встановлення місця перебування дітей та перевірки умов їх проживання (а.с.88). З акту обстеження умов проживання вказаних малолітніх дітей, за адресою: [ADDRESS], що зі слів [PERSON] належить їй відповідно до договору купівлі-продажу, вбачається, що обстежити умови проживання вказаних малолітніх дітей не було можливості, оскільки батько дітей не дає доступу до вказаної квартири. Крім того в результаті проведення бесіди [PERSON] повідомила, що з вказаними позовними вимогами згодна частково. При цьому як повідомили діти зустрічатись з батьком вони не згодні (а.с.44-44 зворот). Відповідно до Висновку, наданого Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією від 27.08.2015 року № 109/02/40-7453, вбачається, що орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті державної адміністрації на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 19 серпня 2015 року (протокол № 16) розглянув ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва за позовною заявою [PERSON] до [PERSON]. про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, та встановлення графіку побачень з дітьми [PERSON] та [PERSON] батька, який проживає окремо. Працівниками Служби у справах дітей проведено бесіду з заявником [PERSON] (по телефону), відповідачем [PERSON], малолітніми [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO].н. Мати дітей пропонує зустрічі проводити з батьком в її присутності, а саме: щосуботи з 14.00 до 19.00; 18.02. та 07.04. в день народження дітей з 12.00 до 14.00 і кожні шкільні канікули по три дні для оздоровлення дітей. При бесіді з Даніілом та Іваном було встановлено, що вони погоджуються на зустрічі з батьком, але в присутності матері. Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підтримує позовну заяву [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку побачень з синами [PERSON] та [PERSON] в присутності матері громадянки [PERSON], а саме: щосуботи з 14.00.до 19.00; щорічно в день народження дітей 18.02 та 07.04 з 12.00 до 14.00; кожні шкільні канікули по три дні для оздоровлення дітей (а.с.50-51). З копії довідки, виданої ПАТ «ПУМБ» від 18.05.2015 року, вбачається, що [PERSON] за період з 01.02.2014 року по 18.05.2015 року поповнив рахунок відкритий на імя [PERSON] на суму 60 000,00 грн. з призначенням платежу: на утримання дітей (а.с.63). Копіями квитанцій, наданих стороною Позивача, підтверджується і те, що зокрема у квітні 2015р. він також здійснював придбання для дітей іграшок, одягу, взуття та ін. (а.с.64-65). З копії заяви [PERSON] від 19.05.2015р., адресованої Начальнику ГУМВС України в м.Києві, вбачається виклад обставин того, що в квартирі, за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, проживають його малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON]. Однак як стало відомо Позивачу крім вказаних осіб без його відома та згоди в цій квартирі проживають невідомі йому особи, в зв'язку з цим просив встановити особи останніх, притягнути їх до відповідальності та вжити заходів щодо примусового їх виселення (а.с.80). З копії відповіді наданої Начальником ГУМВС України в м.Києві на заяву [PERSON], вбачається, що заява останнього розглянута та було встановлено, що в квартирі проживають [PERSON] і [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] Крім того [PERSON] зазначила, що вказана квартира належить їй на праві власності, а також остання зазначила, що змінила замок від вхідних дверей, щоб ізолювати дітей від [PERSON] (а.с.81). З копії листа [PERSON] від 06.04.2015р., адресованого [PERSON], вбачається, виклад обставин того, що Позивач сумлінно виконує свій батьківський обов'язок щодо матеріального забезпечення, так як тільки за період з листопада 2013 року по листопад 2014 року ним було перераховано на рахунок Відповідачки 680 000,00 грн. Крім того, Позивач забезпечує їх житлом. Також зазначив, що вимога Відповідачки щодо дарування квартири дітям, в якій вони проживають, є цинічною, оскільки він дізнався, що у вказаній квартирі проживають ще й інші н відомі йому особи (а.с.84-85). З копії листа [PERSON] від 15.09.2015 року, адресованого представнику [PERSON] - [PERSON], вбачається виклад обставин з приводу питань матеріального забезпечення Відповідачки та їхніх дітей, фактичної неможливості реалізації Позивачем права бачитись і спілкуватись з дітьми, поза як Відповідачка обмежує до них доступ Позивача. Крім того вбачається емоційний виклад обставин щодо заміни замка вхідних дверей, утримання Відповідачкою невідомої особи за кошти Позивача та ін. (а.с.86). З копії листа-вимоги, щодо надання звіту про використання цільових коштів, наданих на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] від 13.02.2014 року, адресованого [PERSON], вбачається, прохання надання звіту по використанню коштів наданих Позивачем (а.с.90). Частиною 2 статті 7 Сімейного кодексу України, встановлено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Виховання дітей належить до найважливіших питань життя сім'ї, тому має вирішуватися матір'ю та батьком спільно. Це загальне законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обов'язків жінки і чоловіка(ст.157 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому з пояснень представників сторін у судовому засіданні встановлено, що Позивач та Відповідач певний час фактично спілкуються лише СМС по телефону, через своїх представників, але не особисто. Відповідачка на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і у травні 2015р. від цього чоловіка в неї народилась дитина. Спільні діти Позивача та Відповідачки проживають з матір'ю на даний час в іншій квартирі, ні ж та про яку вказував в позові Позивач, місцезнаходження якої йому невідомо. З досліджених у судовому засіданні документів та пояснень, наданих представниками сторін, суд приходить до висновку про наявність між Позивачем та Відповідачем конфліктної ситуації, та емоційного несприйняття один одного, наявність взаємних претензій один до одного, що в будь-якому разі, на даний час, у випадках їх одночасних зустрічей з дітьми може негативно впливати на ставлення дітей до кожного з них та до світосприйняття в цілому. Суд вважає, що, на даний час, спілкування дітей з батьком (Позивачем) при одночасній присутності матері (Відповідачки) може завдати шкоди інтересам дітей, в тому числі їх моральному та психічному стану. Враховуючи вищевказані обставини, сукупність доказів долучених до матеріалів справи, наявність негативних відносин між сторонами, що характеризується постійними суперечками між ними, наявністю листування з емоційно-негативним викладенням змісту, відсутність взаєморозуміння в поглядах на стабільне відношення між останніми, що в свою чергу впливає на моральний розвиток дітей, враховуючи вік малолітніх дітей, а саме [PERSON] (9 років) та [PERSON] (11 років), наявність фактичних перешкод у вільному побаченні батька з малолітніми дітьми, враховуючи в тому числі різні місця їх проживання, що обмежує його у праві вільно спілкуватися з власними дітьми відповідно до ч.1 ст.153 СК України, а також враховуючи негативне підґрунтя відносин, що загалом склалися між сторонами, суд приходить до висновку про можливість повного задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, шляхом встановлення графіку спілкування з дітьми без присутності матері. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved