Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., в якому просив ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13.05.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 2098, про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 97 315,04 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що вчинення виконавчого напису є безпідставним, оскільки його вчинено з порушенням вимог щодо безспірності заборгованості. Вказує, що за оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н, що був укладений сторонами 21.03.2011 р. Однак, 27 серпня 2013 р. невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи персональними даними позивача, що надало їм можливість зняти грошові кошти з банківської картки позивача, про що позивач повідомив відповідача у встановленому порядку. За даним фактом Солом`янським РУГУ МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження № 12013110090010308, про що відповідачу достовірно відомо. Оскільки позивач не отримував та не користувався кредитними коштами, позивач вважає, що у нього відсутні будь-які зобов`язання перед відповідачем щодо повернення стягуваної суми, що свідчить про оспорювання ним стягнення будь-яких сум на користь відповідача. Зауважує, що стягнення за спірним виконавчим написом здійснено понад встановлені законом строки позовної давності. 28 серпня 2018 р. у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01 червня 2018 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 56326607, відритому 05 травня 018 р. на підставі виконавчого напису № 2098 від 13 травня 2017 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 97 315,04 грн. 09 липня 2018 р. представник позивача [PERSON] - [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якому посилається по помилковість доводів відповідача щодо обрахування строків, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис. Зауважує, що стягнута за виконавчим написом сума заборгованості є неузгодженою, оскільки за фактом списання грошових коштів з банківської картки позивача наразі триває кримінальне провадження. Окрім того, факт шахрайських дій щодо картки позивача підтверджується висновками службової перевірки відповідача. Зазначає, що відповідач, будучи достеменно обізнаним про відкриття кримінального провадження № 12013110090010308, ввів нотаріуса в оману щодо безспірності заборгованості. 16 жовтня 2018 р. судом ухвалено рішення про здійснення розгляду справи за правилами строщеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05 листопада 2018 р. до суду надійшла заява третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 р., занесеною до протоколу судового засідання, до справи долучено відзив на позовну заяву представника відповідача - Олейнік Н.О. , відповідно до якого оспорюваний виконавчий напис вчинено правомірно, на підставі всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та вважає, що за правилами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строк для вчинення виконавчого напису має обчислюватися не за правилами обчислення строків позовної давності відповідно до ст. 257, 258 ЦК України. Тому, у даному випадку строк, з якого слід обчислювати такий строк, є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень відповідно до ст. 530, 629, 631 ЦК України. Позивачем в належний спосіб не доведено факт шахрайських дій щодо нього у 2013 р. 22 січня 2019 р. представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду клопотання про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги. 11 лютого 2019 р. на виконання вимог ухвали суду від 13 грудня 2018 р. третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надано до суду копії документів, що стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Судом встановлено, що 21.03.2011 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. 13 травня 2017 р. за зверненням відповідача - АТ КБ «Приватбанк» до третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2098, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача грошових коштів у сумі 97 315,04 грн. - заборгованість позивача за кредитним договором б/н від 21.03.2011 р. та 1 450,00 грн. - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Строк, за який проводиться стягнення - з 21.03.2011 р. по 28.02.2017 р. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно з неодноразовими зверненнями позивача до відповідача та Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, 27 серпня 2013 р. невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи персональними даними позивача, що надало їм можливість зняти грошові кошти з банківської картки позивача на загальну суму 10 553 грн. За даним фактом Солом`янським РУГУ МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження № 12013110090010308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому триває. Позивача у даному провадженні визнано потерпілим. Окрім того, події 27 серпня 2013 р. були предметом службового розслідування АТ КБ «Приватбанк» та компетентні посадові особи відповідача дійшли висновку, що обставини, які були викладені у заяві [PERSON] щодо шахрайства третіх осіб з його фінансовими коштами, є правдивими. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з того, що позивач заперечує отримання та користування кредитними коштами на загальну суму 10 553 грн., а за фактом шахрайського заволодіння невстановленими особами грошовими коштами позивача з його кредитної банківської картки, правоохоронними органами проводиться досудове розслідування. Тому, суд дійшов висновку, що стягувана за оспорюваним виконавчим написом сума не відповідає критерію безспірності. До того ж, згідно зі ст. 88 Закону «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, оспорюваний виконавчий напис № 2098 від 13 травня 2017 р. вчинено за період з 21.03.2011 р. по 28.02.2017 р., який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Таким чином, обставини справи свідчать, що оспорюваний виконавчий напис вчинено за спірними вимогами та за період, що перевищує строки позовної давності. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 2, 3) та 352 грн. 40 коп. (а.с. 54, 54) за подання заяви про забезпечення позову, що разом складає 1 057 грн. 20 коп.

Outcome: approved