Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

у червні 2018 року заявник [PERSON] через свого представника звернувся до суду з вказаною заявою, заінтересовані особи: Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Бобровицька міська рада Бобровицького району Чернігівської області, Бобровицька районна державна нотаріальна контора, котру мотивував тим, що [PERSON], 1963 року народження, та [PERSON] 1961 року народження, проживали разом як чоловік і жінка з 1984 року по день смерті його батька - [PERSON] - [INFO]. Під час спільного мешкання батьків народились він - [INFO] та його брат - [PERSON], [INFO]. Однак, в зв'язку з тим, що офіційно шлюб між батьками не було укладено та в зв'язку з тим, що батько хотів змінити в подальшому своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» в свідоцтві про його народження, в графі батько було зазначено: «[PERSON]». За життя прізвище батько так і не змінив і на момент смерті прізвище його так і залишилось «[PERSON]». Після смерті батька відкрилась спадщина на причіп реєстраційний номер [NUMBER] Марки 2ПТС. Його мати та брат на спадкове майно не претендують, заяву про прийняття спадщини не подавали, до суду не звертались, тобто, спір про право на спадкування відсутній. Інших спадкоємців які б претендували на спадкове майно відсутні. Встановити факт батьківства [PERSON] стосовно нього як сина необхідно з метою отримання спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив її задовольнити. Заінтересована особа - Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності й направити на її адресу копію ухваленого рішення. Заінтересована особа - Бобровицька міська рада Бобровицького району Чернігівської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначенням того, що вимоги заявника підтримує. Заінтересована особа - Бобровицька районна державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб за наданими до справи документами. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК україни суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що [PERSON] народився у 1986 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім'ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON], 1963 року народження, є батьком [PERSON]. Починаючи з 1984 року і по день смерті, [PERSON] проживав зі [PERSON] однією сім'єю, вів з нею спільне господарство та виховував спільних синів - [PERSON] й [PERSON], спільно зі [PERSON] утримував останніх та визнавав себе батьком. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по день смерті проживав за місцем їх реєстрації: [ADDRESS]. Вказані факти підтверджуються актом підтвердження проживання однією сім'єю від 07.05.2018 року, складеного депутатом Боровицької міської ради Олешко Т.П. та сусідами померлого - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; довідкою, виданою Бобровицькою міською радою (а.с. 16, 17). Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] понад 32 роки прожили разом однією сім'єю, вели спільне господарство, виховували та утримували спільних синів - [PERSON] й [PERSON] [PERSON] завжди безспірно визнавав себе батьком дітей, ніколи не розповідав, що не записаний таким. Вони завжди піклувались один про одного, допомагали один одному. Після смерті [PERSON] його сини й надалі піклуються про їх матір - [PERSON] Дані покази, на думку суду, є послідовними, сумнівів не викликають, а тому, на думку суду, заслуговують на увагу. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що запис в графі «батько» у свідоцтві про народження [PERSON] здійснено у порядку, визначеному ч. 2 ст. 55 КпШС - як «[PERSON]» (а.с. 34). Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON], 1963 року народження, померлого [INFO], щодо його сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва. Що стосується вимоги заявника до Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни в актовий запис про народження та видати нове свідоцтво про народження, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п.п. 2.13.1. п. 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. А тому, рішення суду про визнання батьківства є відповідною правовою підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану та додаткового застереження не потребує. Тому, заява в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial