Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014року державний виконавць ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва звернулася з даним поданням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, що рішення Оболонського районного суду м. Києва №2-4689 від 12.11.2002року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів до повноліття, щомісяця, починаючи з 30.10.2002року. Рішення суду не виконується [PERSON] та всіляко уникає його виконання, що зумовлює необхідність обмежити його у праві виїзду за межі України. В судове засідання сторони не з'явилися. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню. 08.01.2007 року постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4689 від 12.11.2002року виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів до повноліття, щомісяця, починаючи з 30.10.2002року. В процесі виконання виконавчого листа державним виконавцем не вживались жодні заходи, а саме: накладення арешту на все майно, що належить боржнику; примусовий привід боржника через Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві; виклик боржника до державного виконавця; вихід державного виконавця за адресою місце проживання боржника. Відповідно до п.18 ст.11 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням. Згідно п.2ч.2ст.6 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України « громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Відповідно до ст.. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів( посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Відповідно до ст..33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. За ч.2 ст.6 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.1-9 частини першої цієї статті. Судом встановлено, що жодної постанови державного виконавця про привід боржника не виносилась. Заявником не було надано суду доказів про наявність у боржника закордонного паспорта та намір боржника виїхати за кордон. За таких підстав, суд не вбачає підстав для необхідності встановлення обмежень [PERSON] права виїзду за кордон. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed