Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] шляхом усилення підпірної стіни, розташованої на земельній ділянці за вищевказаною адресою згідно варіанту, запропонованого Комунальним підприємством «Моніторінгова агенція архітектури та містобудування» Дніпропетровської міської ради, а саме: шляхом прокладення гідроізоляції на існуючій підпірній стіні з боку земельної ділянки [ADDRESS] та облаштування підпірної стіни на земельній ділянці [ADDRESS] висотою на рівні землі та шириною 2100 мм. Заборонити Новоолександрійвській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області оформлювати та видавати документи про право власності на будинок [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, тому просив суд у задоволенні вимог відмовити. Представники Новоолександрівської сільської ради та третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ,- міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають , зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Тобто, згідно чинного законодавства України, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних земельних відносинах виступає Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON], є власницею домоволодіння, розташованого на земельних ділянках [ADDRESS],[ADDRESS], що підтверджується відповідними Державними актами на право власності на земельні ділянки. Поряд з будинком позивачки, а саме за адресою: [ADDRESS] [PERSON] здійснено будівництво житлового будинку. Посилання [PERSON] у своєму позові на те, що будівництво, вчинене [PERSON] є незаконним та істотно порушує норми чинного законодавства України, що регулюють будівництво житлового будинку, а також порушує права і законні інтереси мешканців її будинку, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, а також враховуватися законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Відповідно до частин 1 та 2 статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). В той же час, позивачка не надає належних доказів того, що будівництво [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], проведено без відповідної дозвільної документації, з порушенням законних інтересів користувачів прилеглих земельних ділянок, з порушенням санітарно-гігієнічних, будівельних норм та правил. Крім того, судом встановлено, що відповідно до Договору дарування земельної ділянки серії ВМІ №908615 від 04.08.2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] більшу частину земельної ділянки, площею 0,120 га (від загальної 0,150 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]) в межах згідно з планом землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку. Тому суд приходить до висновку про неправильність обрання позивачкою способу захисту своїх прав, оскільки позивачка не залучає до участі в даній справі у якості співвідповідача [PERSON], як співвласника земельної ділянки по [ADDRESS]. Також, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання позивачки на те, що [PERSON] перед будівництвом свого будинку підняла рівень земельної ділянки більше як на 2 метри без жодного укріплення ґрунту, гідроізоляції, відведення води, а також ті обставини, що після насипання ґрунту на земельній ділянці [ADDRESS] (у зв'язку дощами), останній забруднював територію позивачки, оскільки рівень відсипки землі на ділянці [ADDRESS] значно перевищив розрахунковий рівень, який може безпечно сприймати підпірна стіна, збудована позивачкою, яка, разом з цегляним парканом зазнає ненормативних навантажень, що проявляються у деформаціях, відхиленні від вертикалі та тріщинах. Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0600 га, розташованої по [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.06.2009 року) на якій саме вона, виконуючи будівельні роботи, зняла та вивезла з території декілька ґрунтових прошарків з метою встановлення однакового рівня із земельною ділянкою за [ADDRESS] (яка також належить позивачці), що призвело до вагомого рівневого перепаду з земельною ділянкою за номером [ADDRESS], частина якої належить відповідачці. Також суд вважає, що позивачка сама при будівництві підпірної стіни та паркану між ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] повинна була передбачити захисні заходи водовідведення та посилення підпірної стіни, оскільки саме нею були вчинені заходи щодо вирівнювання земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] шляхом вивезення прошарків грунту. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що дії самої позивачки призвели до рельєфного перепаду ґрунту між земельними ділянками під [ADDRESS] та [ADDRESS], що у подальшому і спричинило зміни у конструкції підпірної стіни разом з цегляним парканом, яке проявляється у деформаціях, відхиленні від вертикалі та тріщинах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Представником позивача не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed