Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У січня 2019 року позивач звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року було стягнено на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON], 2001 року народження, у розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Донька навчається на даний час у Львівському Державному Університеті Фізичної Культури на денній формі навчання по контракту. Участь у додаткових витратах відповідач не приймає, позивачка сама змушена була сплатити кошти за 2018-2019 рік по контракту у сумі 1800 грн. та 7150 грн. на загальну суму 8950 грн.. Позивач та представник в судове засідання не з'явились, клопотань та заяв до суду не надавали. Відповідач до суду не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги просив задовольнити частково, стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, в решті вимог відмовити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у сторін під час перебування у шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області 10 липня 2001 року, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2011 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 19 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільного їх визнання. Відповідно до статей 155,180,181,182,184,185,191 СК України передбачено, що: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею - повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; при визначені розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; якщо платник аліментів має - нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу Українимінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст. 184 Сімейного кодексу України. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Суд, оцінивши надані сторонами докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2011 року. Так, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 300,00 грн., змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить : з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Як вбачається з наданих позивачкою доказів, позивач не отримує доходу, в державі змінився розмір прожиткового мінімуму, у зв'язку з інфляцією зросли витрати на оздоровлення, харчування, лікування, утримання доньки сторін по справі, та розмір аліментів має бути збільшений. Позивачем надані докази, що підтверджують позовні вимоги в частині збільшення аліментів на утримання дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд не вбачає, оскільки відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, в такому випадку на думку суду такий розмір аліментів забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам. Суд вважає, що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання дочки, до досягнення нею повноліття у грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн. щомісяця. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України. Як вказала позивачка в позовній заяві, вона несе додаткові витрати понесені на розвиток доньки. У відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Щодо заявлених вимог про стягнення додаткових витрат сплачених коштів за 2018-2019 рік по контракту у сумі 1800 грн. та 7150 грн. на загальну суму 8950 грн., суд виходить з наступного. Зі змісту статті 12ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За змістом ст.185СК України витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюютьсяу звичайному житті дитини,та викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Виходячи з викладеного вище, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача щомісяця по 4475,00 гр. додаткових витрат на дитину. Однак, будь-яких доказів, у порядку, визначеному ст.80 ЦПК України, та приведеному в вище приведеній постанові Пленуму Верховного Суду України, потреби саме в такому розмірі додаткових щомісячних витрат, позивачка при зверненні до суду і представник останньої не надали. Судом враховується, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо аліментні зобов'язання здебільшого суд задовольняє, так як їх стягнення викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв'язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров'ям дитини, витрати, які пов'язані з розвитком здібностей дитини. Тобто, заявляючи разові витрати - необхідно надати докази усієї суми витрат. Заявляючи ж періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність, тобто якщо це витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини, наприклад малювання, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитину у школі мистецтв, надати суду декілька малюнків, підтвердити витрати пов'язані з придбанням усіх необхідних знарядь, та періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Або ж якщо це витрати пов'язані з особливим станом здоров'я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (Постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Як встановлено судом, відповідач бере участь в утриманні дитини, тобто матеріальну допомогу дитині надає, сплачує щомісячно аліменти в розмірі 300 грн., у відповідності до вимог чинного законодавства має право на збільшення розміру аліментів, тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки в цій частині позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позовних вимог у частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, та враховуючи, що позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Outcome: partial