Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

у червні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, третя особа: [PERSON], про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 червня 2009 року між [PERSON], правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір позики. В порядку забезпечення виконання позикових зобов'язань [PERSON] між позичальником та позикодавцем того ж дня укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, грошові кошти у встановлений строк не повернув. Позивач звертався до нотаріуса з приводу реєстрації права власності на предмет іпотеки, однак у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру йому було відмовлено у зв'язку із накладенням арешту на все майно іпотекодавця - [PERSON] За таких обставин, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 грудня 2016 року, позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 лютого 2014 року та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 грудня 2014 року. Під час розгляду справи суд здійснив заміну неналежного відповідача на належного - ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, тобто особу, яка представляє інтереси держави при накладенні арешту в порядку конфіскації майна. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 23 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 538809 грн., що в гривневому еквіваленті становило 70800 доларів США на час укладення договору. Позичальник зобов'язався повернути позиву у строк до 23 вересня 2009 року включно. Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., реєстровий № 2588. В порядку забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики між [PERSON], правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір іпотеки від 23 червня 2009 року. Згідно з п. 1.2. договору іпотеки іпотекодавець, з метою забезпечення виконання основного зобов'язання, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру [ADDRESS] За приписами п. 2.1.2. договору іпотеки на підставах, передбачених чинним законодавством України, на предмет іпотеки може бути безумовно і беззаперечно звернено стягнення. Пунктом 2.1.10. договору іпотеки передбачено, що в разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що випливає з договору позики, вказане зобов'язання виконано не буде, а також у разі виникнення інших підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених цим договором, іпотекодержатель отримає право звернути стягнення на предмет іпотеки, його реалізувати та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. У відповідності до п. 5.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, звернення до суду або позасудового задоволення вимог іпотекодержателя. Договір іпотеки укладено у письмовій формі, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрькововою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №2589. У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором. 27 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого [PERSON] відступив позивачу право вимоги за договором іпотеки від 23 червня 2009 року. За положеннями ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно із ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття його з арешту. Як убачається з матеріалів справи, на підставі договору позики третя особа [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 538809 грн. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за договором позики в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] належна позичальнику на праві власності. 23 червня 2009 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. накладена заборона відчуження вказаної квартири до припинення договору іпотеки, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заставне майно, на яке звернуто стягнення, перебуває під обтяженнями. (а.с. 114-117) За постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Стеценко Н.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41573288 від 12 лютого 2014 року, на підставі виконавчого листа №1/2609/479/12, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17 грудня 2013 року, про конфіскацію всього майна, що належить [PERSON] на користь держави, накладено арешт та заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 81) Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Романенко Ю.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43752335 від 03 грудня 2014 року, на підставі виконавчого листа №1/2609/479/12, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17 грудня 2013 року, про конфіскацію всього майна, що належить [PERSON] на користь держави, також накладено арешт та заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 105) Виконавчий лист у справі № 1/2609/479/12 виданий 17 грудня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, про конфіскацію з засудженого [PERSON] усього майна, що перебуває у його приватній власності, на користь держави. Згідно з вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 2360144,00 грн. з конфіскацією майна. За змістом вироку суду діяння, кваліфіковані судом як злочин, вчинені [PERSON] у 2010 році, тобто після передачі належної йому на праві власності квартири в іпотеку позикодавцю [PERSON] За таких обставин, суд доходить висновку, що іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог до боржника [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки переважно перед іншими стягувачами, оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору іпотеки, укладеного раніше, ніж судом було застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна. 01 червня 2016 року позивач направив на адресу [PERSON] вимогу, в якій просив останнього погасити заборгованість за договором позики, однак така вимога позичальником виконана не була. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved