Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є спадкоємицею першої черги після смерті батька- [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вказує, що за життя батько розпочав процес приватизації квартири [ADDRESS] , звернувшись із заявою від 27.12.2017 року до органу приватизації Кременчуцької міської ради через КП «Квартирне управління», однак не встиг його завершити. Листом КП «Квартирне управління» заяву [PERSON] було повернуто без розгляду з посиланням на те, що заявником подано не усі документи, які передбачені для реалізації права на приватизацію. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить визнати за нею право на приватизацію квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за законом. Представник відповідача у відзиві на позов заперечував проти вимог позивача, зазначивши, що відсутні докази постійного проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] за життя не розпочав процедуру приватизації спірної квартири, так як подані документи було залишено без розгляду (а.с. 31-35). Ухвалою суду від 15.06.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с. 12). Ухвалою суду від 20.07.2020 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 22). Ухвалою суду від 10.09.2020 року задоволено клопотання представників позивача та відповідача про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 47). Ухвалою суду від 22.10.2020 року залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (а.с. 133). Ухвалою суду від 12.11.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 151). У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Ульянова Ю.А. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказавши, що [PERSON] не був наймачем квартири [ADDRESS] , ордер на вселення видавався його батьку [PERSON] , а [PERSON] був вселений у 1981 році як член сім`ї наймача. За життя [PERSON] не укладав договору найму квартири з КП «Квартирне управління». Представник відповідача наголошує на тому, що [PERSON] не розпочав процедуру приватизації житла, документи не були прийняті органом приватизації через їх невідповідність вимогам закону, заява була повернута. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи КП «Квартирне управління» у підготовчому судовому засіданні проти позовних вимог заперечував через їх необґрунтованість, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. З урахуванням положень п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третіх осіб. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріли справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 5-6). 27.12.2017 року [PERSON] було подано до КП «Квартирне управління» заяву на ім`я керівника органу приватизації Кременчуцької міської ради, в якій заявник просив оформити передачу в приватну власність квартиру [ADDRESS] . До заяви додано копію паспорту та документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Вказана заява зареєстрована 27.12.2017 року під №5081 (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, заява [PERSON] про приватизацію разом з документами 26.01.2018 року, вих. № 01-12/508-1, була повернута без розгляду у зв`язку з тим, що надано не повний пакет документів, передбачений п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396. Роз`яснено про можливість отримати консультацію щодо переліку необхідних для приватизації документів (а.с. 38). [PERSON] з 29.01.2018 року по день смерті значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 91-92). Як встановлено у судовому засіданні та сторонами не заперечувалося, ордер на вселення до спірної квартири було надано батьку [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] вселився у спірну квартиру як член сім`ї наймача. Разом з тим, за наявними архівними даними у КП «Квартирне управління» відсутній корінець ордеру на квартиру [ADDRESS] , право власності на спірну квартиру не зареєстровано (а.с. 37). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. заведено спадкову справу №16-2018, із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - донька померлого, [PERSON] - донька померлого, яка відмовилася від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 53-55). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, назву відповідача змінено на Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 166). Предметом спору у справі є визнання права на приватизацію спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ст. 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом. Частиною 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. За змістом статей 1,3,8 указаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. П.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, в редакції, чинній на момент звернення [PERSON] з заявою до органу приватизації, визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, зокрема, передбачає, що для проведення поцедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. Так, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Пленум Верховного Суду України в ч. 5 п. 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 11 грудня 2013 року у справі №6-121цс13 та постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 752/10477/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] висловив волю на приватизацію займаної ним квартири та звернувся з відповідною заявою до органу приватизації, однак, у порушення приписів п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, надав не повний пакет документів, у зв`язку з чим орган приватизації обґрунтовано залишив заяву про приватизацію квартири без розгляду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що за [PERSON] не можна визнати право на приватизацію спірної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] , оскільки останнім за життя не було у відповідності до закону розпочато приватизацію житла. Не заслуговують на увагу доводи позивача з приводу того, що заяву, подану [PERSON] до органу приватизації, було розглянуто неправомірно, так як матеріалами справи підтверджено, що поданий для приватизації пакет документів є неповним та не відповідає вимогам закону. Разом з тим, суд відхиляє необґрунтовані доводи представника відповідача, що [PERSON] за життя не набув права на приватизацію спірної квартири, так як в ній постійно не проживав, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed