Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , і просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , у якій вона проживає одна. 13 квітня 2017 року у належній їй квартирі зареєстрували своє місце проживання відповідачі, однак у вказану квартиру вони не заселялись та у квартирі ніколи не проживали, однак залишаються у ній зареєстрованими. Вказує, що в добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись квартирою. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року до участі в справі на підставі ст.19 СК України, ч.6 ст.56 ЦПК України залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Кашин В.А. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, натомість подав заяву, у якій вказує, що є громадянином Польщі та має там постійне місце проживання, тому позов визнає. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду також не з`явилась, подала письмову заяву, у якій позов визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що вона та її неповнолітній син [PERSON] є громадянами Польщі та постійно там проживають, мають житло, а тому наміру повертатись та проживати у спірній квартирі у них немає. Представник органу опіки та піклування Сторожук О.О. також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування про недоцільність визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 53309187 від 16 лютого 2016 року. На підставі рішення 20 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 19 від 14 липня 2017 року вулиця Красовського перейменована на вулицю Героїв Небесної Сотні. 13 квітня 2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] . На час розгляду даної справи відповідачі, в тому числі і їх неповнолітній син, є громадянами Польщі та мають там постійне місце проживання. Крім того, вони не є членами сім`ї позивачки та не пов`язані із нею спільним побутом, на час розгляду справи залишаються зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , однак у спірній квартирі не проживають та не користуються нею, витрат по утриманню квартири не несуть. Ці обставини визнані відповідачами у заявах про визнання позову, які вони особисто подали до суду. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). Відповідачі визнали ту обставину, що з часу реєстрації їх місця проживання у квартирі позивачки, вони у ній не проживали, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Польщі, отримали громадянство Польщі та мають там постійне місце проживання, а тому зазначені обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок (квартира), садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки [PERSON] , як власник квартири, не може користуватись своєю власністю у повному обсязі через те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які 13 квітня 2017 року зареєструвались у вказаній квартирі, однак у ній не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Польщі, в добровільному порядку не знімаються з реєстрації у цій квартирі, тому порушене право позивачки підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. Разом з тим, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 25 січня 2021 року, у якому орган опіки та піклування заперечує щодо визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки такий висновок є необґрунтованим та не містить аргументів щодо відповідності висновку інтересам дитини. Разом з тим, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , має паспорт громадянина Польщі серії [NUMBER] від 18 лютого 2020 року, та разом із матір`ю [PERSON] , яка також має посвідку на право проживання у Польщі, перебувають у Польщі, де мають постійне місце проживання, й наміру проживати у спірній квартирі не мають, про що зазначили у поданій до суду письмовій заяві. З огляду на викладене, визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , не порушує права останніх, в тому числі і права неповнолітнього [PERSON] , в зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь слід стягнути по 420 грн. 40 коп. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved