Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У червні 2015 року 2013 року [PERSON] звернувся\~\~із зазначеним позовом Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2014 було задоволено його позов до КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №53», Дніпропетровської міської ради. Відповідно до вищезазначеного рішення його було поновлено на посаді бухгалтера 1 категорії та стягнуто з КП «ЖЕП №53» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2014 по 27.102014 в сумі 23283,6 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. Рішенням суду передбачено негайне виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Однак, до цього часу рішення суду не виконано. З урахуванням уточнень просив стягнути з КП «ЖЕП №53» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 28.10.214 по 17.07.2015 у розмірі 37642 грн. у звязку з невиконанням рішення суду та надати розяснення відповідачу та державному виконавцю ВДВС Індустріального районного управління юстиції щодо шляху поновлення позивача на роботі в КП «ЖЕП №53». У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі.Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з повторною неявкою відповідачів, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд приходить до наступного. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року та ухвалою\~\~вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Визнано незаконними наказ №23ок від 05 травня 2014 року про звільнення [PERSON] з посади бухгалтера 1 категорії на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та стягнуто з комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 23283,60грн, моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Рішенням суду передбачено негайне виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Відповідно до вимог\~ст. 367 ЦПК України,\~ст. 235 КЗпП України,\~ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника виконується негайно. Пунктом 34\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року\~передбачено, що відповідно до правил\~ст. 24 КЗпП\~рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Таке ж виконання рішення суду про поновлення на роботі передбачено і ч. 1\~ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, вищезазначене рішення відповідачем на час розгляду справи не виконано. Відповідно до\~ст. 236 КЗпП України\~у разі затримки власником або уповноваженим\~\~ ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з КП «ЖЕП №53» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28 жовтня 2014 року (по 27 жовтня 2014 року стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року)\~\~ по день винесення рішення по справі, тобто до 07 липня 2015 року, включно. В мотивувальній частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 194 грн.03 коп. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Кількість робочих днів вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення суду з 28 жовтня 2014 року по 07 липня 2015 року (дату прийняття рішення) становить 171 день. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання відповідачем рішення суду становитиме 33179,13 грн. (194,03 грн. х 171 день). Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання відповідачем рішення суду за період з 08 липня 2015 року по 17 липня 2015 року є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлює обовязки на майбутнє, що суперечить ст.15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист цивільного прав у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Що стосується позовних вимог про надання розяснення відповідачу та державному виконавцю ВДВС Індустріального районного управління юстиції щодо шляху поновлення позивача на роботі в КП «ЖЕП №53», суд зазначає, що порядок розяснення рішення суду регламентується ст. 221 ЦПК України та не може вирішуватися в порядку позовного провадження. На підставі вищезазначеного, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial