Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного Акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів недійсними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 березня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений [PERSON] купівлі-продажу майна № 14/03/15-1 («Договір»). Відповідно до п.1.1. [PERSON] Відповідач зобовязувалась продати позивачу [PERSON] належне їй на праві власності обєкти нерухомого майна, а саме: домоволодіння літ. А-2, цегл., житловою площею 78,0 кв.м., загальною площею 263,7 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди, та земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0010, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Судом встановлено, відповідно до п. 2.1. [PERSON] встановлена ціна відчужуваного нерухомого майна становила 1 002 545,00 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень. Згідно з положенням п. 2.2. [PERSON] погоджена ціна за домоволодіння з земельною ділянкою мала сплачуватися позивачем [PERSON], в національній валюті України протягом чотирьох робочих днів з моменту підписання [PERSON] на повідомлений Відповідачем рахунок. Також даний пункт [PERSON] передбачав, що право власності на відчужуване нерухоме майно виникає у позивача [PERSON], з моменту державної реєстрації права власності, що має бути проведена після повної сплати ціни продажу за нерухоме майно. Також судом встановлено, що 17 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено [PERSON] позики №17/05/14 -1. Відповідно до п. 1.1. даного [PERSON] позики, позивач [PERSON] передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1100000 (один мільйон сто тисяч) гривень, які Відповідач зобовязувалась повернути позивачу [PERSON] до 17 березня 2015 року. Одержання коштів за [PERSON] позики підтверджується копією розписки від 17 травня 2014 року. Суд встановив, за попередньою домовленістю між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] до моменту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач [PERSON] має право користуватися даним домоволодінням та земельною ділянкою, та проживати в домоволодінні разом з членами своєї сімєю. Після чого позивач [PERSON] переїхав разом з членами своєї родини на постійне місце проживання у домоволодіння, яка є предметом погашення заборгованості, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15. Також судом було встановлено, що після укладення вказаного договору позики, позивачем [PERSON] був зроблений поділ придбаного ним домоволодіння, на підставі висновку щодо технічного поділу нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, було створено два окремих домоволодіння за № 15 та № 15а, з окремими входами в кожне домоволодіння. Так, домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 67,9 кв.м., житлової площі 31,2 кв.м. Домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15а, складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 195,8 кв.м., житлової площі 46,8 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди. Згідно звіту експерта в технічному висновку про можливість технічного поділу обєкту нерухомого майна, під час проведення вказаного поділу не було порушено несучих конструкцій, а отже, вказане перепланування не потребує жодних додаткових документів введення в експлуатацію, або інших відповідних розпоряджень органів місцевого самоврядування. Таким чином, 18 травня 2015 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, а тому, 18 травня 2015 року позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], уклали [PERSON] про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Судом також встановлено, що пункт 3. [PERSON] про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог передбачав, що зобовязання позивача [PERSON], за [PERSON] купівлі-продажу майна № 14/03/15-1 від 14 березня 2015 року припинялись в повному обсязі, а зобовязання Відповідача за [PERSON] позики № 17/05/14-1 від 17 травня 2014 року припинялися в частині на суму 1 002545 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень. Зобовязання за [PERSON] вважаються виконаними сторонами належним чином. Пункт 4.3. [PERSON] передбачає, що після повної сплати ціни продажу майна Відповідач зобовязується зявитися у визначені позивачем [PERSON], час і місце до визначеного позивачем нотаріуса для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON], а тому, позивач [PERSON] призначив зустріч із нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 03 червня 2015 року за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна 35/1-А, про що 30 травня 2015 року, позивач [PERSON] письмово повідомив Відповідача, що підтверджується підписом Відповідача про отримання повідомлення. У зазначені позивачем час і місце для нотаріального посвідчення [PERSON] Відповідач не зявилась, на що позивачем від 06 червня 2015 року було взято копію Повідомлення нотаріуса [PERSON], про рекомендовану дату повторної зустрічі для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON]. Суд встановив, що позивач [PERSON] по-друге письмово повідомив Відповідача про повторну зустріч, що мала відбутися 10 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса [PERSON] У зазначений позивачем час повторної зустрічі, Відповідач знову не зявилась, приватний нотаріус пропонував призначити третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON] на 17 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про що знову письмово повідомив Відповідача. Але і на третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON] Відповідач також не зявилась. Також судом було встановлено, що 24 вересня 2016 року позивач [PERSON] особисто отримав від Відповідача лист про неможливість укладання [PERSON] купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння літ. А-2, цегл., житловою площею 78,0 кв.м., загальною площею 263,7 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди, та земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0010, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15 з причини укладених від 11 червня 2015 року Відповідачем [PERSON] довічного утримання на користь іншої особи, а саме відповідача [PERSON], та наявних заборон на відчуження нерухомого майна, що є предметом [PERSON], а саме: обтяження № 16506119 від 21.09.2016 року, накладеного Бабушкінським ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровської області на підставі постанови № 52288179 від 16.09.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; обтяження № 9999116 від 11.06.2015 року про заборону на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, серія та номер 2354, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]А, обтяження № 9999081 від 11.06.2015 року про заборону на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, серія та номер 2362, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON] іпотеки № 00245rd від 05.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Морський [PERSON]», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2154, на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15.Правонаступником ВАТ «Морський [PERSON]» є ПАТ «Марфін Банк». [PERSON] акціонерного товариства «Морський [PERSON]» 11 листопада 2010 року змінено на Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Статуту публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», викладеному у новій редакції. Таким чином, та беручи до уваги, що тричі не зявившись на призначену позивачем зустріч, Відповідач ухиляється від здійснення нотаріального посвідчення [PERSON]. При цьому позивачем дотримано п. 4.3. [PERSON] що до призначення часу, місця і нотаріуса для вчинення нотаріального посвідчення [PERSON] та належним чином заздалегідь повідомлено Відповідача. Поведінка Відповідача унеможливлює перехід до позивача права власності на домоволодіння та земельну ділянку , ціна за яке повністю сплачена позивачем [PERSON]. Згідно зі ст. 525 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 Цивільного Кодексу України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 655 Цивільного Кодексу України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 601 Цивільного Кодексу України\~встановлює, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, якщо між сторонами було укладено договір, де сторони домовились щодо усіх істотних умов [PERSON] купівлі-продажу ціни та предмету, відбулося часткове виконання [PERSON](проведено розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог), але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, то такий [PERSON] може бути визнано дійсним судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Укладений між мною та Відповідачем [PERSON], зобов'язання за яким належно мною усі виконані, є підставою набуття права власності. Застосування висновку Верховного Суду України, викладений в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі №6-1851цс15, в якому зазначено, що\~стаття 392 ЦК України\~не породжує, а підтверджує право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо Відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в Позивача право власності. Відповідно до п. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а існуючі обтяження порушують та обмежують права позивача, а тому є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved