Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі, окрім позивача, зареєстрований відповідач, [PERSON] та його неповнолітня донька, [PERSON], [INFO]. Відповідач та його неповнолітня донька не проживають в спірній квартирі останні 5 років, а тому позивач просить визнати [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просив задовольнити позов. Представник відповідача, [PERSON], обставини позову визнав і проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, мати малолітньої [PERSON], [PERSON], та її представник у судовому засіданні в частині визнання дитини такою, що втратила право користування житлом, заперечували в повному обсязі, вказуючи на те, що такі вимоги порушують права та законні інтереси дитини щодо забезпечення її житлом. Крім того [PERSON] вказувала на те, що позивач чинить перешкоди дитині у проживанні у вказаній квартирі, що ж предметом судових розглядів. Від служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника, в якому зазначено, що проти позову в частині визнання неповнолітньої такою, що втратила право користування житлом заперечують в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року, посвідченого Київською універсальною біржею, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. За довідкою форми №3 від 10 квітня 2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 1997 року, його син [PERSON] з 1998 року і його онука [PERSON] з 2009 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував проти задоволення вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] є такими, що підлягають задоволенню. Щодо визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла (стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства»). Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом зі своєю матір'ю. Крім того, у матеріалах справи наявні судові рішення у справах за позовами [PERSON], яка діє в інтересах дочки, [PERSON], до [PERSON], [PERSON]; предметом розгляду даних спорів були вимоги про захист житлових прав [PERSON] та [PERSON] щодо проживання у квартирі [ADDRESS], а також у квартирі [ADDRESS], право на користування якою [PERSON] у даному позові просить визнати такою, що втратила малолітня [PERSON]. Так, матеріалах справи містять копію рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14.07.2015 року № 2/759/4280/15 за позовом [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення позивачки як опікуна дитини у квартиру [ADDRESS]; даним судовим актом у задоволенні позову було відмовлено. Викладене свідчить про наявність тривалого спору між батьками дитини і власником особового рахунку вказаної квартири, що і зумовило неможливість фактичного користування дитиною квартирою [ADDRESS]. Водночас, за змістом частини 2 статті 405 ЦК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є неповажність причини відсутності члена сім'ї у житловому приміщенні (не проживання у ньому) протягом більше ніж 1 рік. У даному ж разі, причини не проживання дитини у вказаній квартирі є поважними і зумовлені тривалими спорами батьків з приводу реалізації своїх цивільних і житлових прав, які є предметом судових розглядів. Відтак, визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування вказаною квартирою зумовить порушення житлових прав дитини, які у даному разі пов'язані із цивільним правом на користування житлом, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial