Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми еквівалентної 865, 68 доларам США. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.12.2013 р. з [PERSON] стягнута заборгованість за договором позики в розмірі 14588 грн. 54 коп. У задовоенні позову про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та моральної шкоди відмовлено.До теперішнього часу відповідач борг, відсотки за користування грошима та 3% річних не повернув, тому [PERSON] вважає, що за прострочення зобов'язання [PERSON] повинен повернути за період з березня 2011 р. по квітень 2014 р.-3% річних, що становить 160,26 доларів США, а також за 2075 днів користування його грошима, тобто за період з 08.08.2008 р. по 08.04.2014 р., 705,42 дол. США з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. В судове засідання позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позов, в яких зазначає, що вимоги про стягнення відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми були предметом судового розгляду, право на одержання процентів позивач мав лише протягом строку дії договору .Крім того, посилається на те, що у позовній заяві не наведено розрахунків у гривні і не зазначено докази офіційного курсу НБУ. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. 08.08.2008 р. між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу суму еквівалентну 1700 доларів США, строком до 13.08.2008 р., для здійснення підприємницької діяльності. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.12.2011 р. позовні вимоги [PERSON] задоволені, стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 26156 грн. 08 коп. , з урахуванням процентів, індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми, неустойки, моральна шкода-1000 грн. та судові вирати. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.12.2013 р. заочне рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з [PERSON] за договором позики 14588 грн. 54 коп., в задоволенні позову про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2014 р. [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження. За рішення апеляційного суду Харківської області сума боргу складає 1700 доларів, що еквівалентно 13505 грн. 65 коп.( за курсом НацБанку України станом на 17.03.2011 р.), розмір процентів за 6 днів ( період користуваннря позикою)-26 грн. 77 коп., 3% річних від простроченої суми до дня звернення до суду-1082 грн. 89 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Згідно зі ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст. 1048 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. З огляду на викладене, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За нормами ч.4 цієї статті закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Наявність судових рішень про стягнення боргу та процентів за користування позикою, 3% річних від простроченої суми за інші періоди невиконання боржником зобов'язання за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки. Період користування позикою становить: з 03.12.2013 р. ( з наступного дня після постановлення рішення апеляційним судом Харківської області) по 14.04.2014 р. (в межах позовних вимог)- 134 дні, а розмір процентів, виходячи з облікової ставки НБУ - 6,5% до 15.04.2014, становить 612 грн. 85 коп. ( 1700 дол. США х 134 дн. х 6,5 % : 100% : 365 дн. = 40,57 дол. х 15,106043-курс долара на день ухвалення рішення). Проценти, визначені ст. 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку, нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст. 536, 1048, 1056 - 1, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України , а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.. 536ЦК України та іншими статтями, та відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми,передбачених ст.625 ЦК України, є правомірним. Рішенням апеляційного суду Харківської області стягнуто на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми по день звернення з позовом до суду ( в межах заявлених на той час вимог), тобто до 17 березня 2011 р. Станом на 14.04.2014 р.( заявлено позивачем) прострочення сплати боргу складає- 1147 днів і становить суму 2568 грн. 03 коп. (1700 дол. США х 1147 х 3% : 100% : 365 дн. = 160,26 дол. США х 15,106043-курс долара на день ухвалення рішення ). Позивач просить стягнути з [PERSON] грошову суму у доларах , із зазначенням еквіваленту на момент винесення рішення. За нормами ст. 533 ЦК Укра валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають стягненню і виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинен зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національній валюті на день здійснення платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 243 грн.60 коп. Зазначену суму необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial