Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 5 квітня 2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 001-10961-050408 (далі Договір). Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору, Банк зобовязується надати Позичальникові кредит у розмірі 11523,37 грн на умовах визначених Договором. Згідно п. 2.3. Договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % у рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 2.5. Договору за обслуговування кредитної заборгованості Позичальник сплачує Кредитору плату у розмірі 1,95 % на місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватися відповідно до умов Договору. Позивач свої зобовязання за Договором виконав надавши відповідачці кредит у розмірі 11523,37 грн. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора у повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Станом на 15 травня 2015 року відповідачка не виконала належним чином зобовязання за кредитним договором у результаті чого виникла заборгованість, що станом на 15 травня 2015 року становить 22200,05 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 11523,37 грн; заборгованості за відсотками 1987,32 грн; заборгованості за комісіями 8689,36 грн. Положеннями Договору передбачено, що Кредитор у випадку порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більше ніж на один місяць, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту у повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів у строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобовязання у примусовому порядку, згідно чинного законодавства України. У судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не зявився, однак згідно вимог, що містяться у позові, просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Так як відповідачка, яка належним чином повідомлена й від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності у судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 5 квітня 2008 року між сторонами укладено кредитний Договір № 001-10961-050408 (а. с. 3, 4). Відповідно до п. 1.1. цього Договору Кредитор надає Позичальникові грошові кошти на наступні цілі: на придбання Позичальником майна (послуг) у сумі 10800 грн, далі по тексту «Майно», згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № 703 від 5 квітня 2008 року, та Розділі 11 цього Договору, та на оплату Позичальником страхового платежу ЗАТ СК «Брама життя» у розмірі 1944 грн, далі по тексту «Страховий платіж», за договором добровільного страхування № 001-10961-050408 від 5 квітня 2008 року, далі по тексту «Договір страхування», страховими випадками якого є: смерть [PERSON] особи (Позичальника) під час дії Договору страхування або стійка втрата працездатності (встановлення інвалідності І групи) [PERSON] особою (Позичальником) внаслідок нещасного випадку, що сталися із [PERSON] особою (Позичальником) під час дії Договору страхування, та на оплату Кредитору плати за надання Кредиту відповідно до умов цього Договору у розмірі 0,00 гривень, що разом складають повну суму кредиту 12744 грн, далі за текстом «Кредит». Згідно п. 1.2. Договору, кредит надається на строк 36 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів не пізніше 4 квітня 2011 року на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. п, 2.3., 2.4. Договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % на рік. Проценти за користування Кредитом нараховуються Кредитором не рідше одного разу на місяць в день, який відповідає даті укладення цього Договору, на суму фактичної заборгованості за Кредитом виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт). Періодом нарахування вважається календарний місяць, який обчислюється з дня, що відповідає даті укладення цього Договору, в поточному місяці по день, який припадає на дату, відповідну даті укладення Договору, в наступному місяці. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. За змістом п. 2.5., 2.6. цього Договору за обслуговування кредитної заборгованості Позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 1,95 % в місяць. У разі погашення Позичальником суми заборгованості за цим Договором, а саме: заборгованості за Кредитом, до розміру, який менший ніж один процент від суми виданих грошових коштів за цим договором, Кредитор має право не нараховувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, з дати такого погашення. Плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується Кредитором щомісячно в останній робочий день місяця, починаючи з дня надання Кредиту, на повну суму Кредиту, зазначену у п. 1.1. цього Договору, наданого Позичальникові, незалежно від фактичної кількості днів користування Кредитом в періоді нарахування. Періодом нарахування вважається календарний місяць, який обчислюється з дня, що відповідає даті укладення цього Договору, в поточному місяці по день, який припадає на дату, відповідну даті укладення Договору, в наступному місяці. Відповідно до п. 2.9., 2.10. Договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий Кредит, Позичальник щомісячно не пізніше пятого числа кожного місяця зараховує на рахунок Кредитора, зазначений у п. 2.11. цього Договору, рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за Кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 673 грн, надалі за текстом «Платіж», у відповідності до Графіку платежів, наведеному у додатку 1 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування Кредитом, зазначений у п. 1.2. Платіж повинен бути сплачений Позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення Кредиту. У випадку, якщо день сплати Платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній, то Позичальник зобовязаний сплатити Платіж у наступний робочий день. Розмір останнього Платежу може коригуватися Кредитором без додаткового погодження з Позичальником і дорівнюватиме сумі фактичної заборгованості за Кредитом, процентами за його користування та платі за обслуговування кредитної заборгованості, що залишилася після сплати Позичальником всіх Платежів за цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. В порушення умов Договору та зазначених правових приписів, станом на 15 травня 2015 року [PERSON] допустила заборгованість за Договором у розмірі 22200,05 грн, що складається із заборгованості за сумою кредиту 11523,37 грн, заборгованості за відсотками 1987,32 грн, заборгованості за комісіями 8689,36 грн (а. с. 8). Отже, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22200,05 грн. Згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 3 березня 2015 року по 2 червня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 8 квітня 2015 року № 71 внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлена у 2015 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1218 грн. Згідно вказаного, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн, тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved