Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У травні 2014 року громадянка Російської Федерації [PERSON] подала до суду клопотання про визнання та звернення до примусового виконання рішення Свердловського районного суду Орловської області від 07.04.2014 року по справі №2-54/2014 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди заподіяної здоров»ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За вказаним рішенням Свердловського районного суду Орловської області позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто на користь останньої з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відшкодування шкоди здоров»ю в розмірі 196 942 рубля 97 коп., що відповідає 49 934 грн. 76 коп., а також судові витрати в розмірі 2 250 рублів, що відповідає 728 грн. 53 коп. В обґрунтування клопотання вказувала, що боржник добровільно виконувати рішення суду не бажає, а тому вона вимушена звернутися до суду у відповідності до ст.ст. 390-398 ЦПК України, ст.ст. 1, 17, 51-54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифіковану і затверджену Україною 14.04.2014 року. Боржник - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в порядку ст. 395 ЦПК України подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні клопотання [PERSON] відмовити. Заперечення мотивовані тим, що розгляд справи із вимогами до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» належить виключно до компетенції суду України з огляду на те, що у відповідності до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах компетентним у даному випадку є суд сторони на території якої мала місце подія, що стала приводом для звернення до суду про відшкодування шкоди. Більше того, позови до юридичних осіб подаються в суди тієї сторони на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництва або філії, при цьому на території Російської Федерації відсутні органи управління приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Крім іншого, при вирішенні справи Свердловським районним судом Орловської області не враховано положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Податкового кодексу України, Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», а рішенням суду від 07.04.2014 року вирішено стягнути із страховика 49 934 грн. 76 коп. без урахування розміру франшизи передбаченої в договорі страхування. [PERSON] в судове засідання не з»явилась, у клопотанні просила здійснювати судовий розгляд за її відсутності. Вивчивши доводи клопотання та заслухавши пояснення представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що порушене клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 07.04.2014 року Свердловським районним судом Орловської області у справі №2-54/2014 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» прийнято рішення про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивача відшкодування шкоди заподіяної здоров»ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 196 942 рубля 97 коп., що відповідає 49 934 грн. 76 коп., а також судові витрати в розмірі 2 250 рублів, що відповідає 728 грн. 53 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України або за принципом взаємності. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред»явлено до примусового виконання в Україні протягом 3 років з дня набрання ним законної сили. У відповідності до ст. 20 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної сторони, на території яких знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія. Відповідно до ст. 42 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, зобов»язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають з договорів і інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мало місце дія або інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди. По справах, згаданих у п.1 і 2 цієї статті, компетентним є суд Договірної Сторони, на території якої мало місце дія або інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди. В судовому засіданні з»ясовано та підтверджено наданими доказами, що дорожньо-транспортна пригода у якій завдано шкоди [PERSON] сталася на території України, орган управління страховика у якому було застраховано цивільно-правову відповідальність винуватця пригоди знаходиться за адресою: [ADDRESS], при цьому, згідно витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідки приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» від 29.09.2014 року №2322 з моменту державної реєстрації і по сьогоднішній день на території Російської Федерації будь-які представництва, філії або інші відокремлені підрозділи страховика відсутні. Згідно з ст. 396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання відповідно до п. 3 частини 2 ст. 396 ЦПК України, може бути відмовлено: якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або уповноваженого відповідно до закону органу України. Отже, з огляду на зміст ст.ст. 20, 42 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та положення п. 3 ч. 2 ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення Свердловського районного суду Орловської області від 07.04.2014 року не може бути задоволено. На підставі зазначених обставин справи та

Outcome: dismissed