Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є споживачем послуг, які надає відповідач згідно договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 19.05.2015 року. 21.03.2016 року в порушення умов укладеного договору та без попередження відповідач самовільно відключив його квартиру від мережі водовідведення, облаштувавши заглушку на зливній трубі. Він є інвалідом І групи та відсутність водовідведення ускладнює його проживання у квартирі, так як він позбавлений можливості користуватися туалетом, ванною, раковиною на кухні, змушений користуватися відрами для обслуговування своїх елементарних потреб, що пригнічує та тривожить його, спричиняє йому душевні страждання, і внаслідок цього погіршується самопочуття. Наявність у нього заборгованості перед відповідачем у розмірі 2629,75 грн., визначеному рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2016 року, не дає право відповідачу відключати його від мережі водовідення, оскільки такі повноваження не передбачені договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Протиправними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала в сильних душевних стражданнях. Тому просить стягнути з відповідача 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. Пояснив, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом І групи, який не може самостійно пересуватися, та був позбавлений можливості належним чином користуватися водою, оскільки відповідач протиправно відключив його від мережі водовідведення. Одностороння відмова від надання послуг договором не передбачена. Заподіяне відповідачем викликало у позивача сильне душевне хвилювання та стрес, що не припиняються й на теперішній час, погіршився стан його здоров'я. Шкода відповідачем не відшкодована. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши про наявність у позивача заборгованості зі сплати наданих йому послуг у розмірі 8345,69 грн., яка виникла, починаючи з 1997 року. Оскільки законодавством не заборонено перекриття каналізації, тому було прийнято правомірне рішення про перекриття позивачу каналізації. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За правилами ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка, зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Судом встановлено, що позивач, проживаючи у [INFO], є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються йому відповідачем. 19.05.2015 року між ними укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Даним договором урегульовані права та обов'язки сторін договору. Позивачу надавалися послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення та у звязку з порушенням зобовязань позивачем зі сплати коштів за них станом за період з 01.10.2008 року по 01.11.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 5545,09 грн. Втім рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2016 року у справі за позовом КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення зменшено суму заборгованості внаслідок застосування строку позовної давності та стягнуто з відповідача на користь позивача 2629,75 грн. заборгованості за надані послуги. Як убачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 084489, позивач є інвалідом І групи загального захворювання з 12.11.2014 року. У повідомленні, адресованому позивачу, відповідач зазначив про необхідність сплати ним боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 8492,98 грн., а також повідомив його про те, що станом на 21.03.2016 року працівниками КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради проведено відключення його квартири [ADDRESS] від будинкової каналізаційної водопровідної мережі. На звернення позивача до відповідача з приводу прохання про підключення квартири до мережі водовідведення відповідачем 31.05.2016 року направлено відповідь, зміст якої свідчить про те, що відключення квартири позивача від мереж водовідведення було здійснено з метою захисту прав та інтересів підприємства та на підставі ст. 237 ГК України, що дозволяє застосовувати оперативно-господарські санкції в разі порушення зобовязання другою стороною, зокрема у звязку з несплатою позивачем заборгованості за послуги в сумі 8441,23 грн. станом на 01.05.2016 року. Аналізуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає, що відносини, які існують між сторонами щодо надання житлово-комунальних послуг, не є господарськими, а є цивільними і вони регулюються нормами не господарського, а цивільного законодавства та укладеним між ними договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 19.05.2015 року. Ні зазначеним договором, ні нормами цивільного законодавства, зокрема Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, виконавцю послуг не надано права відключення квартир споживачів від мереж водовідведення. А отже, дії відповідача щодо відключення квартири [ADDRESS], в якій проживає позивач, від будинкової каналізаційної водопровідної мережі є протиправними. За наведених обставин, на переконання суду, є доведеним факт заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди, яка полягала в його душевних стражданнях, повязаних з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Однак позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заподіяної йому відповідачем моральної шкоди, що оцінено ним на суму 5000,00 грн. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивач є інвалідом І групи, характер правопорушення, у звязку з яким йому було ускладенено проживання в квартирі, що повязано з його самообслуговуванням та забезпеченням необхідних життєвих потреб, глибину його душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 800,00 грн. на користь позивача на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., так як позивач звільнений від плати судового збору за подання позову.

Outcome: partial