Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 27 по вул.Зої Космодемянської в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що він є власником вказаного будинку на підставі договору дарування від 19 серпня 2002 року. В будинку, крім нього, зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON]. З моменту реєстрації відповідач [PERSON] в будинку не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, особистих його речей в будинку немає. Внаслідок реєстрації [PERSON] в будинку він не може оформити субсидію, змушений сплачувати високу вартість комунальних послуг. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав й просив його задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно договору дарування житлового будинку від 19 серпня 2002 року, [PERSON] прийняв у дар від [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в м.Марганці Дніпропетровської області на вул.З.Космодемянської за №27. Згідно реєстрового запису на документі про право особистої власності, [PERSON] є єдиним власником вказаного будинку (а.с.7). На день розгляду цивільної справи в домовій книзі для прописки громадян, що проживають в [INFO], за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 21 червня 2017 року (а.с.14). Головою квартального комітету 18 кварталу Марганецької міської ради [PERSON] завірено акт, складений [PERSON] та [PERSON] в тому, що [PERSON], який зареєстрований в [INFO] не проживає за даною адресою з 2002 року (а.с.8). Також головою квартального комітету 18 кварталу Марганецької міської ради [PERSON] 01 червня 2017 року видано довідку про те, що [PERSON] зареєстрований в [INFO], але не проживає за даною адресою з вересня 2002 року ( а.с.9). Сукупністю досліджених достовірних доказів підтверджується, що відповідач, будучи зареєстрованим, в будинку не проживає. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на\~користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в [INFO] більше 14 років і доказів того, що він відсутній за вказаною адресою з поважних причин, суду не надано. Реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування та розпорядження будинком, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами.

Outcome: approved