Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У травні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилими приміщеннями квартири [ADDRESS] . Позивачі посилалися на те, що вони є співвласниками зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1997р., і їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Співвласник [PERSON] , 14.11.1998 року, зареєструвала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №511. 17.11.2006 року [PERSON] зареєструвала відповідача у спірній квартирі, як члена родини. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 05.03.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відразу після розлучення відповідач покинув квартиру і перестав в ній проживати, його речей в ній не має, витрат на її утримання не здійснює, комунальні послуги не сплачує, не займається поточним та технічним доглядом квартири. Перешкод в користуванні житлом вони відповідачеві не чинили, замків не міняли та на момент подачі позову до суду вже три роки не проживає у квартирі, яка належить позивачам на праві спільної часткової власності. . Місце перебування відповідача їм не відоме, будь яких контактів між ними не має. У зв`язку з тим, що відповідач не користується жилими приміщеннями квартири понад 1 рік без поважних причин, просили суд позов задовольнити. Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлена належним чином, повідомлявся через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, через що вважається повідомленою належним чином у відповідності з ч.9 ст.74 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталася. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вони є сусідами позивачів та відповідач на протязі трьох років не мешкав в спірної квартирі, однак за весь час поживання в шлюбі з [PERSON] вони бачили його оскільки він проживав у квартирі разом з позивачами, однак після розлучення відповідач виселився з квартири і місце його знаходження їм не відоме. Особистих речей відповідача в помешканні вони не бачили з того часу і по теперішній день, позивачі замків в квартирі не міняли. Акт про не проживання вони підписували. Фактів чинення позивачами відповідачу перешкод в користуванні квартирою вони не бачили, ніяких скандалів з цього приводу не чули. Вислухавши пояснення позивачів, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.405\~ІІК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. Відповідно до положень ст.358\~ІІК України користування спільною частковою власністю здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників, тому позивачі правомірно звернулися з вказаним позовом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 вересня 1997 року, позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . З довідки форми № 3, виданою КЖЕП № 24 за № 1462 від 10.04.2015 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] . Актом про не проживання та показаннями свідків підтверджується, що відповідач з весни 2012 року не проживає в спірної квартирі, але до теперішнього часу відповідач не знявся з реєстрації в зазначеній квартирі, його особистих речей в помешканні немає, позивачі перешкод в проживанні йому не чинили, участі в оплаті комунальних платежів він не бере та не здійснює догляду за квартирою. Місце перебування його не відоме. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідач більше року не проживає в спірної квартирі без поважних причин, а тому втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується зобов`язання третьої особи про зняття відповідача з реєстрації, то вони не підлягають задоволенню як безпідставні вимоги .

Outcome: partial