Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

у травні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.12.2000 року. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Близько пів року тому, відповідач почав зловживати спиртними напоями, внаслідок чого вдома влаштовував сварки, скандали, під час яких ображав її нецензурною лайкою. На її неодноразові прохання припинити таку негідну поведінку він не реагує. Крім того, він ніде не працює, коштів на утримання дітей не надає, по господарству не допомагає. Півтора місяця разом не проживають, відповідач проживає у свого батька. Вони мають різні погляди на життя та введення спільного господарства, втратили один до одного почуття поваги та довіри, а тому вважає, що примирення між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати та судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що за наданий судом строк, вони не примирились, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення судової повістки. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 02.12.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 09. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 02.12.2000 року Городнявською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін троє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відповідно до довідки №572 від 04.07.2016 року, виданої виконкомом Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області діти [PERSON], [PERSON], та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] в с.Городнявка Шепетівського району Хмельницької області. Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача в будинку свого батька в с.Городнявка Шепетівського району Хмельницької області, що визнано сторонами, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, близько п'яти місяців разом, як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, сторони за наданий їм строк у два місяці не примирились, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, суд вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем [PERSON] та документально підтверджені, стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved