Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся із позовом до ДП «Завод порошкової металургії» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що із 01.07.2013 року він працює на посаді слюсара-електрика у ДП «Завод порошкової металургії». Станом на 16.04.2018 р. відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі за одинадцять місяців, загальний розмір заборгованості складає 46 623 (сорок шість тисяч шістсот двадцять три) грн. 98 коп. Відповідач не сплачує заробітну плату, посилаючись на те, що на підприємстві відсутні кошти. За таких обставин, та враховуючи те, що відповідач не проводить розрахунку по заробітній платі чим порушує права позивача, останні змушений звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у вищевказаному розмірі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює у Державному підприємстві «Завод порошкової металургії» на посаді слюсара-електрика, про що свідчить копія розпорядження № 21-К від 04.08.2014 р. та копія трудової книжки (а.с. 7-10). Відповідно до довідки про заборгованість з виплати заробітної плати за № 81, виданої Державним підприємством «Завод порошкової металургії» 16 квітня 2018 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за квітень-серпень 2017 р., жовтень-грудень 2017 р., січень-березень 2018 р. становить 46 623 (сорок шість тисяч шістсот двадцять три) грн. 98 коп. (а.с. 6). Як передбачено ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із абз. 2 ст. 233 КЗпП України у разi порушення законодавства про оплату працi працiвник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробiтної плати без обмеження будь-яким строком. Так, виходячи із даних довідки № 81, виданої Державним підприємством «Завод порошкової металургії» 16 квітня 2018 року, яка підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі, та відсутністю будь-яких заперечень проти позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного, та

Outcome: approved