Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У червні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити факт того, що їх матері - [PERSON], [INFO] на день смерті - 25 січня 2014 р., належала на праві власності 1/12 частка трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 19 лютого 2009 р. Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою на її імя; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 25 січня 2014 р.; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 25 січня 2014 р. В обґрунтування позову, позивачі вказали на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2007 р., виданого Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням №496-07, трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2008 р., виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», кожному із співвласників належить 1/4 частка вказаної квартири. Всі співвласники проживали і перебували на реєстраційному обліку в цій квартирі. Батько позивачів - [PERSON] помер 22.12.2007 р., після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаної квартири загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м. Заповіту батько не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька були позивачі - діти померлого, та мама позивачів - дружина, яка пережила чоловіка. Згідно з законом, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. 19.02.2009 р. нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори кожному із спадкоємців було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, яке складалося з 1/4 частини спірної квартири, тобто на 1/12 частку спадкової квартири кожному. У свідоцтвах про право на спадщину від 19.02.2009 р. вказано, що на підставі ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Однак, строк, у який це необхідно було зробити, не зазначено. У звязку з цим, ні позивачі, ні їх мама, не зверталися до відповідного компетентного органу за державною реєстрацією права власності на 1/12 частку квартири. Мама позивачів - [PERSON] померла 25.01.2014 р. Заповіту не залишила. Позивачі, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину як спадкоємці першої черги за законом. Інших спадкоємців немає. Після смерті мами позивачів, відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Вважають, що на день смерті матері позивачів, останній належала 1/4 частка вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2007 р. та 1/12 частка квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2009 р., а всього 1/3 частка цієї квартири. 21.07.2014 р. позивачі звернулися до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті мами, проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.02.2009 р. на ім'я матері не має необхідної державної реєстрації права власності, у звязку з чим, позивачі вимушені звернутись до суду. У судовому засіданні позивачі, їх представник, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що померла [PERSON] не набула право власності на 1/12 частку квартири після померлого [PERSON], оскільки реєстрація свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2009 року нею не була здійснена у відповідних органах державної реєстрації, тому, просила в позові відмовити. Представник третьої особи - Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши позивачів, їх представника, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2007 р., виданого Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням №496-07, трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2008 р., виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», кожному із співвласників належить 1/4 частка вказаної квартири (а.с.16). Всі співвласники проживали і перебували на реєстраційному обліку в цій квартирі (а.с.26). Батько позивачів - [PERSON] помер 22.12.2007 р., після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаної квартири загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м. (а.с.11). Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька були позивачі - діти померлого, та мама позивачів - дружина, яка пережила чоловіка. 19.02.2009 р. нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори кожному із спадкоємців було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, яке складалося з 1/4 частини спірної квартири, тобто на 1/12 частку спадкової квартири кожному (а.с.20,21,23). [PERSON] померла 25.01.2014 р.; заповіту не залишила (а.с.10). Встановлено, що на день смерті [PERSON], останній, належала 1/4 частка вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2007 р. та 1/12 частка квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2009 р., а всього 1/3 частка цієї квартири. 21.07.2014 р. позивачі звернулися до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.02.2009 р. на ім'я матері не має необхідної державної реєстрації права власності (а.с.9,57). Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд вважає законними вимоги позивачів щодо їх права на спадкування 1/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25 січня 2014 року, за кожним. Що стосується вимоги позивачів про встановлення факту того, що їх матері - [PERSON], [INFO] на день смерті - 25 січня 2014 р., належала на праві власності 1/12 частка трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 19 лютого 2009 р. Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою на її імя, то вона задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до вимог ЦК України [PERSON], фактично проживаючи зі спадкодавцем прийняла спадщину в розмірі 1/12 частини спірної квартири після померлого чоловіка [PERSON], даний факт сторонами не оспорювався та відповідно до вимог ЦК України не потребує його встановлення в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial