Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У травні 2016р. фізична особа - підприємець [PERSON] (далі ФОП [PERSON]Ю.) звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 11 лютого 2016р. об 12 годині 15 хвилин в м.Одесі по вул. Мельницькій,10, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], здійснила наїзд на перешкоду, а саме кавовий апарат, який належить ФОП [PERSON] та будучі причетною до дорожньо транспортної пригоди не залишилась на місці пригоди до приїзду співробітників патрульної поліції, та не зафіксувавши слідів пригоди поїхала з місця ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль та кавовий апарат. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2016року відповідачка була визнана винною у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнена до адміністративної відповідальності. У звязку із тим, що в результаті ДТП клітка для кофейного апарату, яка відповідно до договору купівлі-продажу №2016/01/10 від 10 січня 2016 року належить ФОП [PERSON]була пошкоджена відповідачкою, та не підлягає ремонту, останній звернувся до суду із позовом про відшкодування зазначених збитків. Вартість збитків визначалась ним у відповідності до умов договору купівлі-продажу №2016/01/10 від 10 січня 2016 року та склала 5000,00грн. Стверджував, що діями відповідачки йому була спричинена не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь суму матеріального збитку в розмірі 5000,00грн., завдану моральну шкоду в розмірі 1000,00грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2756,00грн. та судові витрати в розмірі 1102,40грн. Представник ФОП [PERSON],діючий за довіреністю від 12 липня 2016року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав до суду заяву, якою просив розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідачки в судові засідання (а.с.39,42). Відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 33,37,40,41). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідачки та неповідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 82 книги пятої ЦК України та розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]є фізичною особою-підприємцем (а.с.5). ФОП [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №2016/01/10 від 10 січня 2016 року належить клітка для вендингового апарату, що підтверджується копією договору, акту прийому передачі від 12.01.2016р. та квитанції до прибуткового касового ордеру серії 01АААС 082949 від 10 січня 2016р. (а.с.6-7,8,9). Судом встановлено, що 11 лютого 2016р. о 12 годині 15 хвилин в м.Одесі по вул. Мельницькій,10, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], здійснила наїзд на перешкоду, а саме кавовий апарат, який належить ФОП [PERSON] та будучі причетною до дорожньо транспортної пригоди не залишилась на місці пригоди до приїзду співробітників патрульної поліції, та не зафіксувавши слідів пригоди поїхала з місця ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено клітку для кофейного апарату. Постановою 01 квітня 2016року відповідачка була визнана винною у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнена до адміністративної відповідальності (а.с.10). Згідно ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідачки у спричиненні пошкоджень клітки для вендингового апарату, що належить ФОП [PERSON] Відповідно до умов договору купівлі продажу №2016/01/10 від 10 січня 2016 року, ціна клітки для вендингового апарату склала 5000,00грн. (а.с.6) Отже вартість збитків визначається у відповідності до умов договору на підставі акту-прийому передачі від 12 січня 2016 року та квитанції до прибуткового касового ордеру серії 01АААС 082949 від 10 січня 2016р. (а.с.8-9). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1187\~ЦК\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст.1187 ЦК встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обовязок з відшкодування такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідачки на свою користь суми, відшкодування вартості пошкодженої нею клітки для вендингового апарату. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., позивач послався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, повязаних з пошкодженням належного йому майна. Пошкодження належного йому кавового апарату спричинили йому нервові переживання, так як він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися ним. Крім того, завдана моральна шкода полягає з душевних страждань, які позивач зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідачки. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 5000,00грн., моральної шкоди у розмірі 1000,00грн. та витрат за сплату судового збору в сумі 1102,40 підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що інтереси позивача по справі представляв адвокат [PERSON] на підставі ордеру та угоди від 13 квітня 2016 року (а.с.12-13,14). Відповідно до акту виконаних робіт до договору №13/04 від 13 квітня 2016 року та квитанції до прибуткового касового ордеру серії 01АААС 082919 від 15 квітня 2016р. позивач вніс в касу 3000,00 грн. за правову допомогу (а.с.8, 68). Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом справи. Так граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, граничний розмір не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи із того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» та з 1 січня 2016 р. по 30 квітня 2016 р. становить 1378 грн. 40 відсотків від встановленої законом мінімальної місячної заробітної плати становить 551, 20грн. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 15 квітня 2016 р. адвокатом [PERSON] при наданні правової допомоги було затрачено 5 годин. Таким чином, компенсації підлягають 40 % мінімальної заробітної плати за 5 годин участі особи, що надавала правову допомогу, та складають 2756, 00 грн. (551, 20 грн. х 5 = 2 756, 00 грн.). Тому суд вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 2756,00р. підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідачки. Судовий збір у справі складає 1102,40 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідачки.

Outcome: approved