Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 21 420,91 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1200 грн. витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю, 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 37 620,91 грн. В процесі судового розгляду позивач [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] 7943,70 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1200 грн. витрат з визначення вартості матеріального збитку, завданого його автомобілю, 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 24 143, 70 грн. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 25 травня 2014 року о 07.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], наближаючись до перехрестя вулиць Липинського Промислова у м. Львові, не вибрав безпечної швидкості руху, проігнорував заборонений (червоний) сигнал світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю [NUMBER] та виїхав на вказане перехрестя, де вчинив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого зазначеним автомобілям були спричинені пошкодження. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо відповідача [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Не погоджуючись із постановою суду він, [PERSON], подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову та притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності. 16 березня 2015 року апеляційний суд Львівської області скасував постанову Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2015 року, визнав [PERSON] винним у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його звільнено від відповідальності у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком №103/05-15 експертного автотоварознавчого дослідження від 05 травня 2015 року вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, становить 21 420,91 грн., вартість проведення цієї експертизи становить 1200 грн. Внаслідок цієї дорожньо - транспортної пригоди йому, [PERSON], було заподіяно також і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням. Також він був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. У процесі розгляду справи до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТзДВ «СК «Кредо») та [PERSON], який в технічному паспорті значиться власником автомобіля [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, покликаючись на доводи, які викладені у письмовому запереченні на позов. Представник ТзДВ «СК «Кредо» [PERSON], яке було залучено до участі в справі в якості третьої особи, пояснив, що позивачу було виплачено 13477,21 грн. страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Залучений до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] пояснив, що за даними технічного паспорту від дійсно значиться власником автомобіля [NUMBER]. Однак фактичним власником вказаного автомобіля є позивач [PERSON], якого він знає тривалий час та який допомагав йому по будівництву. Останній, зокрема, допомагав йому заливати в селі фундамент, штукатурити прибудову та у звязку з цим він передав [PERSON] у власність вищевказаний автомобіль по генеральній довіреності. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. У судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2014 року о 07.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], наближаючись до перехрестя вулиць Липинського Промислова у м. Львові, не вибрав безпечної швидкості руху, проігнорував заборонений (червоний) сигнал світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю марки ВАЗ -2105, д.н.з. Д7025 ЛВ та виїхав на вказане перехрестя, де вчинив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого зазначеним автомобілям були спричинені пошкодження. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.26-28). У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до висновку №103/05-15 від 05 травня 2015 року експертного авто товарознавчого дослідження вартість автомобіля ВАЗ -2105 д.н.з. Д7025 ЛВ станом на момент огляду, тобто 03 квітня 2015 року, без врахування аварійних пошкоджень з врахуванням особливостей його стану до моменту скоєння ДТП становить 21 420,91 грн. У даному висновку зазначається також, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику вищевказаного автомобіля в цінах на момент проведення, становить 21 420,91 грн. (а.с. 7-16). Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди [PERSON] керував забезпеченим транспортним засобом, а його відповідальність була застрахована у ТЗдВ «СК «Кредо», що підтверджується полісом обовязкового страхування №АС/5915814. Згідно з вище зазначеним полісом відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну майну застрахована на суму 50 000 грн.(а.с.47). Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що шкода, яку заподіяв [PERSON] майну [PERSON] не перевищує страхову суму згідно договору страхування, що укладений між [PERSON] та ТзДВ «СК «Кредо». У звіті серії SL№25528 від17 квітня 2015 року про оцінку колісного транспортного засобу марка (модель) ВАЗ 2105 д.н.з. Д7025ЛВ зазначено, що розмір заподіяної шкоди (вартість відновлювального ремонту) становить 29089,22 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля 25078,28 грн. (а.с. 68-77). Відповідно до звіту №16896 від 12 травня 2015 року про проведення незалежної оцінки, вартості запчастин придатних до подальшого використання становить 11601,07 грн.(а.с.79- 81). Згідно з п.30.1 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні встановлено, що ТзДВ «СК «Кредо» виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 13 477,21 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що пошкоджений автомобіль він не вважає фізично знищеним та має намір його відремонтувати У звіті серії SL№25528 від17 квітня 2015 року про оцінку колісного транспортного засобу марка (модель) ВАЗ 2105 д.н.з. Д7025ЛВ (а.с.69), у копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.108), у копії заяви про виплату страхового відшкодування (а.с.109) зазначено, що власником вищевказаного автомобіля є [PERSON]. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 7 943, 70 грн. у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що його моральна шкода полягає у суттєвому пошкодженні автомобіля, що унеможливило користування ним протягом тривалого часу, затрат часу для відновлення транспортного засобу, ускладнення для сімї, оскільки позбавлено єдиного засобу пересування. Також він змушений був неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві, є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 8 000 грн. моральної шкоди. Положеннями п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1672,50 грн. судових витрат у справі.

Outcome: partial