overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

у травні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.09.2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1128 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на сімейні взаємовідносини та сімейні обов'язки. На даний час сім'я розпалася. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Спору щодо місця проживання дітей та поділу спільного майна немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.09.2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1128 (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

у травні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23лютого 2002 року Вахрушевською м/р міста Красний Луч Луганської області за актовим записом № 12 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що її спільне життя з відповідачем не склалося за несумісністю характерів. Спільне господарство позивачем та відповідачем разом не ведеться. Переконана, що подальше проживання неможливе і суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. З питань щодо утримання та виховання дитини спору немає, між позивачкою та відповідачем досягнуто згоди про утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23лютого 2002 року Вахрушевською м/р міста Красний Луч Луганської області за актовим записом № 12 (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

у травні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 19 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району у м. Києві, актовий запис № 083350 зареєстровано шлюб. Від шлюбі спільних дітей не було. Зазначила, що у неї з відповідачем різні погляди на проблеми сім'ї, ведення господарства, а головне те, що відповідач застосовує до неї фізичне та психологічне насильство. Неодноразові намагання дійти компромісу в стосунках позитивних наслідків не дали, і тому позивачка остаточно вирішила розірвати шлюб. З 30.04.2015р. позивачка з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, бюджет у кожного окремий, шлюб існує формально. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, також зазначила що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району у м. Києві, актовий запис № 083350 (а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з 30.04.2015р., позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

у травні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 25 лютого 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів у місті Києві з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 351 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що на протязі тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент позивачка та відповідач проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Позивачка переконана, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини . Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, також зазначила що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 351 (а.с.10). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу, їй одній важко утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву із підстав викладених у ній. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, просив стягнути аліменти у розмірі 400 грн. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що дитина знаходиться на утриманні своєї матері, батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу, їй одній важко утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 200 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву із підстав викладених у ній. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що дитина знаходиться на утриманні своєї матері, батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 200 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [PERSON], [INFO] з нею, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.12.2003 року. Від даного шлюбу народилось двоє синів: [PERSON] [PERSON], [INFO] та син [PERSON] Рендал [PERSON], [INFO]. 20.04.2012 року шлюб було розірвано в судовому порядку. Після розлучення діти проживали то з відповідачем, то з позивачем, як разом так і окремо. Позивач підтримує стосунки з дітьми, надає матеріальну допомогу на їх утримання, купує їм одяг, канцелярське приладдя для школи, ліки, на даний час [PERSON] проживає з матірю. Оскільки до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей, вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявились, до його початку надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує в частині визначення місця проживання з нею сина [PERSON] [PERSON], відповідач проти позову в цій частині не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, просить винести рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням висновку органу опіки та піклування та інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від цього шлюбу 26.09.2004 року народився син [PERSON] [PERSON]. 20.04.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення син [PERSON] не має постійного місця проживання, мешкав як у батька, так і у матері, у діда та бабусі по лінії батька, на даний час мешкає з матірю. Служба у справах дітей своїм висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.07.2015 року за № 131, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [PERSON], [INFO] з його матірю [PERSON] За таких підстав, враховуючи, що позивач належним чином виконує свої батьківські обовязки по відношенню до своєї малолітньої дитини, яка проживає та знаходиться на її утриманні, інші суттєві обставини справи, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [PERSON], [INFO] з його матірю [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Вказувала, що шлюб існує формально. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та не надавати їм час для примирення. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був повідомлений про місце, час проведення судового засідання належним чином шляхом надсилання поштою судової повістки, надав нотаріально засвідчену заяву від 20.05.2015 року про розгляд справи за його відсутності, дав згоду на розірвання шлюбу із позивачем (а.с.9). Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №043292 вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Брагіною) [PERSON], [INFO], 21.10.2006 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася в суд зі вказаним позовом, посилаючись на те, що до 06 лютого 2015 року відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Однак, в даний час син навчається на 1 курсі денної форми навчання за державним замовленням в інституті машинобудування Одеського національного політехнічного університету та потребує матеріальної допомоги, оскільки самостійного заробітку не має. Позивач не має можливості самостійно забезпечити сина, тому змушена звернутися до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина на період його навчання в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] являється студентом 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням в інституті машинобудування Одеського національного політехнічного університету (період навчання з 01.09.2014 р. по 2018 р.) та потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved