Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У травні 2014 року Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], в примусовому порядку на строк три місяці до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2. В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначає про те, що за даними Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві [PERSON], [INFO], становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, наведене підтверджується витягом з амбулаторної картки хворої від 13 травня 2014 року. Однак, [PERSON] не приймає препарати, активно переховується, ухиляється від лікування, хоча її стан постійно погіршується., у зв'язку із чим, своєю свідомою відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу загрозу та небезпеку для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до ч.1 ст.285 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник заявника у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у заяві, просила суд їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликалась, оскільки згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, остання становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник заінтересованої особи Київської міська протитуберкульозної лікарня № 2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до даних витягу з амбулаторної картки диспансерної хворої [PERSON], [INFO], остання спостерігалась на диспансерному обліку у фтизіопедіатра з 02 лютого 2010 року як контактна особа з хворою мамою. Від проходження призначених курсів хіміпрофілактики туберкульозу відмовлялась. Хворій встановлено діагноз: МРТБ (23.07.13) верхніх часток легень (інфільтративний). Дестр.(+)МБТ(+)М(-) К(+)Рез.(+)1(HRSE)2(-)Гіст.(0) Категорія 4.1А, когорта 3 (2013). Весь період хвора не приймає препарати та ухиляється від лікування, хоча її стан погіршується. Дільничним фтизіатром Ємченком Б.В. неодноразово відвідувалась квартира хворої, як вогнища туберкульозної інфекції. Під час відвідування встановлено, що у вказаній трикімнатній квартирі крім хворої, проживає [PERSON], [INFO], хворіє на мультирезистентний туберкульоз та порушує режим лікування. Відповідно до висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії про необхідність примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу № 645 від 13 травня 2014 року, постійне порушення [PERSON] протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Крім того, [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. [PERSON] свідомо ухиляється від лікування, про що свідчать наведені вище обставини. Своєю відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3)проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON] в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша відмова [PERSON] від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення право на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Стаття 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечною для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд надходить до висновку про те, що заява Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved