Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У червні 2016 рокупозивачзвернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом довідповідача про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянкуза законом після смерті[PERSON], який помер [INFO] року у м.Києві. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що [PERSON] є спадкоємцем померлого, оскільки померлий був його батьком. За життя [PERSON] отримав спадщину після смерті своєї рідної сестри[PERSON], яка померла [INFO] року. Спадкове майно, отримане [PERSON] складалось зокрема із земельної ділянки, площею 0,1000 га., розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. За життя [PERSON] не встиг належним зареєструвати та отримати правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності навказану земельну ділянку. У квітні 2016 року ПН КМНО Герасименко Н.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, мотивуючи це відсутністю правовстановлюючих документів на неї. З огляду на відмову позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,1000 га., кадастровий номер [NUMBER], позивач просить суд визнати у порядку спадкування за законом право власності на дану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з'явився, однак представник позивача подав до суду заяву про заочний розгляд розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, опро розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити позов з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року у м.Києві помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 12.10.2015 року, актовий запис №15221 року (а.с.26). З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги після [PERSON] є його син [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.07.1971 року, актовий запис №79 (а.с.5). Встановлено, що померлим [PERSON] 31.10.2014 року складено заповіт, згідно якого померлий усе своє майно, що належить йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що померлий за законом має право, заповідав своєму сину [PERSON] (а.с.24) Частиною 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.. За життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті рідної сестри [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.9). Спадщина, отримана [PERSON] складалось із земельної ділянки, площею 0,1000 га., розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Згідно з ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер і не встиг її прийняти, у цьому разі здійснюється перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, земельна ділянка, площею 0,1000 га., розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], являється спадковим майном. В той же час позивач не може нотаріально оформити дане спадкове майно, оскільки за життя [PERSON] не встиг зробити правовстановлюючі документи на своє ім'я, в зв'язку з раптовою смертю. Встановлено, що позивач звертався до ПН КМНО Герасименко Н.М., щодо прийняття спадщини, однак стосовно земельної ділянки, площею 0,1000 га., кадастровий номер 8000000000:90:026:0018ПН КМНО Герасименко Н.М. надано відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.04.2016 року. В своїй відмові приватний нотаріус Герасименко Н.М. посилається на відсутність правовстановлюючого документа на вищеназвану земельну ділянку. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому вимоги позовної заяви необхідно задовольнити.

Outcome: approved