Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У травні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (далі ТОВ Кредитні ініціативи) звернулося до суду з позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року в розмірі 1268760 грн. 23 коп. звернути на користь ТОВ Кредитні ініціативи стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,6 м2, житловою площею 30,4 м2, що належить відповідачу на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна (т. 1 а. с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк (далі АКБ ТАС-Комерцбанк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Сведбанк (далі ПАТ Сведбанк), і відповідачем [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір № 2621/0907/71-123, за умовами якого банк надав Позичальникові кредит у розмірі 77000,00 доларів США. Відповідач зобовязувався повернути наданий йому кредит, сплатити проценти за його користування у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. На забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 26 вересня 2007 року між АКБ ТАС-Комерцбанк (далі також Іпотекодержатель) і [PERSON] (далі також Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 2621/0907/71-123-Z-1. За умовами цього договору відповідач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,6 м2, житловою площею 30,4 м2 (далі предмет іпотеки). Вартість предмета іпотеки сторони договору оцінили в 95579,80 доларів США, що на день підписання іпотечного договору за курсом НБУ становило 482678 грн. 00 коп. 28 листопада 2012 року між ПАТ Сведбанк як правонаступником АКБ ТАС-Комерцбанк і Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Вектор Плюс (далі ТОВ ФК Вектор Плюс) було укладено договір факторингу № 15, за умовами якого ПАТ Сведбанк відступило ТОВ ФК Вектор Плюс права вимоги заборгованості від боржників за кредитними договорами, зокрема і права вимоги нарахованих і несплачених процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, у тому числі й до [PERSON] Зазначене право вимоги до відповідача на підставі укладеного 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК Вектор Плюс і ТОВ Кредитні ініціативи договору факторингу перейшло до позивача. У порушення умов кредитного договору № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 01 квітня 2013 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 74805,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 597916 грн. 37 коп., заборгованість за процентами у сумі 43069,04 доларів США, що становить 344250 грн. 84 коп. та пеня у сумі 40859,88 доларів США, що складає 326593 грн. 02 коп. За змістом умов іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником основного зобовязання. У звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором ТОВ Кредитні ініціативи направляло відповідачу повідомлення про усунення порушення, у якому вимагало достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти і штрафні санкції та повідомляло, що у разі невиконання цієї вимоги буде звертатися із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дану вимогу відповідач не виконав. Враховуючи невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки. Представник позивача [PERSON] у суді позовні вимоги зменшила. Просила звернути на користь ТОВ Кредитні ініціативи стягнення на предмет іпотеки, належну [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS], у рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року в розмірі, визначеному рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2015 року в цивільній справі № 361/2580/14 за позовом ТОВ Кредитні ініціативи до [PERSON] про стягнення заборгованості, у сумі 1140965 грн. 99 коп., з яких: 597916 грн. 37 коп. заборгованість кредитом, 407779 грн. 36 коп. заборгованість за відсотками та 135270 грн. 26 коп. пеня (т. 2 а. с. 160-161). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог ТОВ Кредитні ініціативи відмовити. При ухваленні рішення у справі, просив врахувати наявність уже судового рішення про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором та положення Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, яким забороняється стягнення на житло, що є предметом іпотеки, у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, наданими в іноземній валюті. Представники відповідача [PERSON]С, [PERSON] та [PERSON] у суді позовні вимоги не визнали, просили суд у позові ТОВ Кредитні ініціативи відмовити, з підстав, наведених у запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 26 вересня 2007 року АКБ ТАС-Комерцбанк і [PERSON] уклали кредитний договір № 2621/0907/71-123 (т. 1 а. с. 34-41). Згідно із умовами п. п. 1.1-1.4 цього договору банк зобовязувався надати [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 77000,00 доларів США, строком погашення до 25 червня 2025 року, а Позичальник зобовязувався повернути кредит у вказаний строк, сплатити за його користування проценти в розмірі 12,5 % річних та виконати у повному обсязі усі інші свої зобовязання у терміни, передбачені цим договором. Кредит [PERSON] надавався для придбання квартири [ADDRESS]. Банк свої зобовязання за цим кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредит у вказаній вище сумі, чого відповідач у судовому засіданні не заперечував. Відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів, комісій, пені, відшкодуванню збитків виступає іпотека обєкта нерухомості. У п. 10.5 кредитного договору передбачено, що банк має право повністю або частково перевести свої права та зобовязання по цьому договору, а також по угодам, повязаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди Позичальника. Крім цього кредитного договору, 26 вересня 2007 року між АКБ ТАС-Комерцбанк і [PERSON] був укладений іпотечний договір № 2621/0907/71-123-Z-1 (т. 1 а. с. 51-55). За умовами п. п. 1-5 іпотечного договору на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором щодо повергнення кредиту в сумі 77000,00 доларів США до 25 червня 2025 року, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та виконання інших зобовязань за цим договором відповідач [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,6 м2, житловою площею 30,4 м2 (далі предмет іпотеки). За згодою сторін договору предмет іпотеки було оцінено в 95579,80 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ становило 482678 грн. 00 коп. (п. 5). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 жовтня 2007 року вбачається, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року (т. 1 а. с. 62). 19 березня 2012 року ПАТ Сведбанк, як правонаступник АКБ ТАС-Комерцбанк, і відповідач [PERSON] уклали договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року (т. 1 а. с. 42-43). Згідно із п. п. 1.1, 1.2, 3.1 цього договору сторони визначили, що на дату укладення договору розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 74805,00 доларів США, розмір простроченої заборгованості за процентами становить 26734,05 доларів США, всього 101539,05 доларів США. Також сторони змінили строк користування кредитом по 01 січня 2025 року включно. 28 листопада 2012 року ПАТ Сведбанк і ТОВ ФК Вектор Плюс уклали договір факторингу № 15 і договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, за умовами яких ПАТ Сведбанк відступило ТОВ ФК Вектор Плюс права вимоги до боржників за кредитними та іпотечними договорами, у тому числі за кредитним та іпотечним договорами, укладеними 26 вересня 2007 року між [PERSON] і АКБ ТАС-Комерцбанк (т. 1 а. с. 11-24, 172-177; т. 2 а. с. 25-54). Цього ж дня, 28 листопада 2012 року, між ТОВ ФК Вектор Плюс і ТОВ Кредитні ініціативи укладено договір факторингу і договір про передачу прав вимоги за іпотечним договором (т. 1 а. с. 25-33, 167-171, 186, 234; т. 2 а. с. 55-90). Відповідно до умов цих договорів ТОВ ФК Вектор Плюс відступило ТОВ Кредитні ініціативи право вимоги до [PERSON] за вказаними кредитним та іпотечним договорами, укладеними останнім 26 вересня 2007 року із АКБ ТАС-Комерцбанк, що підтверджується витягами з додатків № 1 до договорів про передачі прав вимоги. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України к редитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про іпотеку в ідступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Суд встановив, що позивач ТОВ Кредитні ініціативи у визначеному законом порядку набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за його зобовязаннями за укладеними ним 26 вересня 2007 року із АКБ ТАС-Комерцбанк кредитним та іпотечним договорами. На виконання умов кредитного та іпотечного договорів ТОВ Кредитні ініціативи направляло [PERSON] вимогу про усунення порушення, у якій вимагало від відповідача достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти і штрафні санкції та повідомляло про те, що у разі невиконання цієї вимоги буде звертатися із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] виконав зазначену вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором судом не здобуто. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2014 року, з урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2015 року, із [PERSON] на користь ТОВ Кредитні ініціативи стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року в розмірі 1140965 грн. 99 коп., що складається із заборгованості за кредитом 597916 грн. 37 коп., заборгованості по процентам 407779 грн. 36 коп. та пені 135270 грн. 26 коп., оскільки відповідач належним чином своїх зобовязань за цим договором не виконав (т. 2 а. с. 143-150). За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У рахунок погашення вказаної суми заборгованості [PERSON] ТОВ Кредитні ініціативи просить звернути стягнення на предмет іпотеки належну відповідачу на праві власності квартиру [ADDRESS]. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо узобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом норм ст. 589 ЦК України, ч. 6 ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки та задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги. У ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. За змістом ч. 2 ст. 35 Закону України Про іпотеку положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. У ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із ч. 6 ст. 38 Закону України Про іпотеку ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України, ч. 1 ст. 41 Закону України Про іпотеку реалізація предмета іпотеки, на який звернене стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження. За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 2621/0907/71-123 від 26 вересня 2007 року, забезпечених іпотекою нерухомого майна, а також те, що позивач ТОВ Кредитні ініціативи у встановленому законом порядку набуло прав вимоги за цим кредитним та іпотечним договорами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Доводи відповідача [PERSON] щодо невірності розрахунку суми заборгованості, відсутності у позивача ТОВ Кредитні ініціативи прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 26 вересня 2007 року є необґрунтованими, свого підтвердження у судовому засіданні вони не знайшли та висновків суду не спростовують. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, що набрав чинності 07 червня 2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує для квартири 140 м2. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. [PERSON] змісту іпотечного договору від 26 вересня 2007 року видно, що предметом іпотеки є належна [PERSON] на праві власності двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 50,6 м2. Дана квартира є предметом іпотеки за кредитним договором, наданим відповідачу в іноземній валюті. [PERSON] копії паспорта відповідача вбачається, що з 18 липня 2015 року [PERSON] зареєстрований за вказаною вище адресою (т. 2 а. с. 167). У ч. 1 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Виходячи із наведеного, суд вважає, що на предмет іпотеки належну відповідачу двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,6 м2, поширюються положення Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, у звязку з чим на період дії встановленого цим Законом мораторію рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виконанню не підлягає. [PERSON] платіжного доручення від 23 квітня 2013 року видно, що ТОВ Кредитні ініціативи при подачі до суду позовної заяви до [PERSON] сплатило судовий збір у розмірі 3441 грн. Зазначена сума судового збору відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved