Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати за сторонами право спільної сумісної власності на: квартиру [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0, 0472 га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с/т «Крушинка»; садовий будинок, загальною площею 78, 9 кв.м., житловою площею 26, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Здійснити поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, шляхом визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0, 0472 га, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с/т «Крушинка», та садовий будинок загальною площею 78, 9 кв.м., житловою площею 26, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з 2 (двох) житлових кімнат, загальною площею - 52, 40 кв.м. та житловою -29,0 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що сторони у справі з 10 жовтня 1998 року перебували у шлюбі, у період якого подружжям набуто вказане вище майно. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У судове засідання сторони не з'явилися надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Від відповідач [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог, з якої вбачається що остання визнає, що вказане вище майно є спільною сумісною власністю подружжя, та погоджується із запропонованим позивачем варіантом поділу спільного майна подружжя. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10 жовтня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 10.10.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про що у книзі реєстрації шлюбів 10.10.1998 року зроблено відповідний актовий запис № 1210, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 10.10.1998 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5-7). 04 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. за реєстровим номером 4-949, відповідно до умов якого [PERSON] набув у власність вказану вище квартиру. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 06 червня 2002 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (а.с. 8). 19 березня 2012 року на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 1155 від 13 липня 2011 року на ім'я [PERSON] видано державний акт про право власності серії ЯМ №444514 на земельну ділянку, площею 0, 0472 га, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с/т «Крушинка», з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення садівництва (а.с. 10). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2014 року 19 березня 2012 року право власності на вказану вище земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] (а.с. 11) . 15 липня 2013 року Реєстраційною службовою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно: садовий будинок, загальною площею 78, 9 кв.м., житловою площею 26, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Право власності [PERSON] на вказаний вище будинок 15 липня 2013 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, виданого на підставі заяви [PERSON] від 04.07.2013 року (а.с. 14). За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, вказане вище майно належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони у справі дійшли згоди щодо вартості та порядку розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає встановленим правовий режим майна подружжя, набутого під час шлюбу, згідно якого об'єктами спільної сумісної власності подружжя є наступне майно: квартира [ADDRESS], яка складається з 2 (двох) житлових кімнат, загальною площею - 52, 40 кв.м. та житловою -29,0 кв.м.; земельна ділянка площею 0, 0472 га, розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с/т «Крушинка», з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення садівництва; садовий будинок, загальною площею 78, 9 кв.м., житловою площею 26, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зважаючи на те, що сторони дійшли згоди щодо вартості та порядку поділу майна на час розгляду справи, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 60,69,70,71 СК України та

Outcome: approved