Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на будинок 70 % готовності із спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну частку (пай) на землі, яка перебуває у власності КСП «Марія» с. Вишеньки Хмільницького району Вінницької області, розміром 2,14 га без визначення цієї частки в натурі. Позивач зазначає, що 03 грудня 2019 року державним нотаріусом Бігіч С.Ю. у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, йому та його брату було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Вказує на те, що, він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно та відповідно правовстановлюючих документів на нього, він не має можливості оформити на своє ім`я спадщину. Тому, змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 25 серпня 2021 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради, зазначив, що заперечень проти позову не має. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим повторно 27 травня 1996 року. Між тим, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 27 лютого 2018 року. З матеріалів спадкової справи № 218/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що позивач 12 грудня 2019 року, звернувся до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. 31 березня 2020 року, державним нотаріусом Фастівської районної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., на підставі заяви [PERSON] , було видано останньому Свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1/2 частину земельної частик (пай) на землі, яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства КПС «МРІЯ» села Вишенька, Хмільницького району Вінницької області, розміром 2,14 га, яка належала померлому [PERSON] та на 1/2 частину грошового вкладу у АКБ «Індустріалбанк», з відповідними відсотками та компенсаціями, що належали померлому [PERSON] . Між тим, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. 03 грудня 2013 року, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на території [ADDRESS] , після смерті його батька [PERSON] , оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Рішенням № 2.28 від 10 березня 2006 року 28 сесії ІV - скликання Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку № 2618 пл. 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в межах [ADDRESS] . Окрім того, Рішенням № 6 від 15 травня 2009 року Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області в с. В. Мотовилівка, [PERSON] було надано дозвіл на узаконення самовільно розпочатого будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; на продовження будівництва; дозволено проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро отримати технічну документацію на самовільно розпочате будівництво та продовження будівництва житлового будинку. Як вбачається із Довідки ФОП [PERSON] за №285-19 від 15 лютого 2019 року та Технічного паспорту виготовленого останньою 15 лютого 2019 року, готовність житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 70 %. Відповідно до довідки Мотовилівської сільської ради №166 від 27 лютого 2019 року [PERSON] , який помер [INFO] проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації» № 1520 від 18 листопада 2019 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] по праву приватної власності за [PERSON] не зареєстрований. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Окрім того, в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Разом з тим, в п. 3.3 вищевказаного листа вказано, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved