Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 21.11.1998 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми і перестали розуміти один одного та мають різні погляди на подружнє життя. В грудні 2014 року позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини. З того часу спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем стало неможливим. Тому звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 21 листопада 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадського виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області було зроблено запис за №260. Від шлюбу позивач з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та мають різні погляди на подружнє життя. В грудні 2014 року позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини. З того часу спільне господарство ними не ведеться. Примирення та подальше спільне життя між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач не заперечує проти заявленого позову про розірвання шлюбу. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved