Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 15 жовтня 2020 року матеріали позовної заяви [PERSON] направлено до Печерського районного суду за підсудністю за місцем виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. 07 грудня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва з Дніпровського районного суду м. Києва надійшли вказані позовні матеріали за підсудністю, з яких вбачається, що позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів: Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року визначено головуючим у справі суддю Матійчук Г.А. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду відкрито провадження та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у вересні вона дізналась від бухгалтера за місцем її колишньої роботи, що від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло дві постанови про стягнення з неї 950 812,41 грн, згідно виконавчого листа №6-798/10, виданого 04 червня 2010 року та стягнення 145 873,16 доларів США, згідно виконавчого напису №18340, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем. Зазначає також, що про видачу виконавчого листа на суму 950 812,41 грн їй було відомо, однак про видачу виконавчого напису на суму 145 873,16 доларів США їй відомо не було. Як з`ясувалось згодом, після звернення до виконавчої служби і ознайомленням з текстом виконавчого напису, з`ясувала, що третя особа ПАТ «Альфа-банк» хоче двічі стягнути з неї 83 588,82 долари США (тіло кредиту), згідно виконавчого напису нотаріуса і згідно рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз», на підставі якого видана перша постанова виконавчої служби від 04 червня 2010 року. Третя особа ПАТ «Альфа-банк» безпідставно хоче з неї стягнути двічі тіло кредиту. Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження 03 серпня 2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса, виданого 08 жовтня 2016 року. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача, та зі спливом трирічного строку з дня виникнення права вимоги. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним та скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№53451025 від 03 серпня 2020 року та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича № 18340 від 08 жовтня 2016 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилалася на те, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Так, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не перевірив наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відзив від відповідача не надійшов. Від третьої особи пояснення на позов також до суду не надходило. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 25 березня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 664 726,30 грн, 98 681,06 грн - відсотків, 187 311,74 грн - пені. Вирішено питання судових витрат. Заступником начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з [PERSON] 950 812,41 грн згідно виконавчого листа №6-798/10, виданого 04 червня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова. 08 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимира Анатолійовича вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №800003719 від 24 квітня 2008 року у розмірі 83 588,82 доларів США, який зареєстрований в реєстрі за №18340. З вказаного виконавчого напису убачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Згідно з ч. 2 ст. 50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки. Відповідачі діють від імені держави, він не мають спільних чи однорідних прав і обов`язків з Третьою особою - ПАТ «Альфа-Банк», яка звернулася до нього, також немає однорідних прав і обов`язків з особами, які вирішили, що їх права порушені. З даних причин пред`явлений позов до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 7 лютого 2014 № 2 у шостому пункті зазначено: справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса), мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. З позовних вимог вбачається, що між позивачем та третьою особою існує спір про заборгованість за кредитним договором, до якого відповідачі не мають відношення, так як безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 у справі № 6-887, також висловлена правова позиція: нотаріус не встановлює суму боргу для боржника, дану суму встановлює стягувач, що звернувся до нотаріуса за виконавчим написом, нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання незаконною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки заперечує наявність у неї суми заборгованості перед банком, яка вказана у виконавчому написі та вважає, що вчиненням виконавчого напису нотаріус порушив її права та вчинив виконавчий напис з порушенням діючого законодавства, а тому вважає, що відповідачем у цій справі має бути саме нотаріус. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» у справах де між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, але він не є наслідком незаконних чи недбалих дій нотаріуса в цій справі участь нотаріуса можлива в якості третьої особи, а не співвідповідача чи відповідача. Суд має прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, відмовивши в позові до неналежного відповідача, нотаріуса, який не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача. Водночас слід зазначити, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат» (№ 3425-XII), у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 Закону № 3425-XII. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. У п. 16 Постанови пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Фактично позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, предметом якого є спір про право, а не з позовом про визнання незаконними дій нотаріуса, наслідком яких стало вчинення нотаріальної дії вчинення виконавчого напису. Таким чином, враховуючи вищевикладені розяснення Вищого Спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд вважає, що у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача, а тому дана справа щодо оскарження вчиненого нотаріусом виконавчого напису має розглядатись судом за позовом боржника до стягувача. Відповідачем у цій справі має бути особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», тобто цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис має покладатися не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (ПАТ «Альфа-банк»). Сам же нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем або третьою особою не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed