Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора у якому просив накласти стягнення на спадкове майно, яке прийнято спадкоємцями після смерті [INFO] [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 458 300 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2016 року - 11 604 156 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що за борговими розписками від 30.01.2009 року, 26.07.2010 року та 01.01.2015 року передав [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 458 300 доларів США, які останній не повернув у зв`язку зі смертю, яка настала [INFO] . 15.04.2016 року позивачем було подано вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця щодо повернення боргу. Дана вимога була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчук Н.В., зареєстрована в реєстрі за №613 та направлена на адресу Вишгородської районної державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №83/2016 щодо майна померлого [PERSON] . До моменту смерті [PERSON] проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину. Позивач неодноразово звертався до спадкоємця з питання повернення боргу, однак в добровільному порядку [PERSON] кошти не повернула, що й стало приводом для звернення до суду з даним позовом в порядку ст. 1282 ЦК України. Після витребування судом матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та встановлення дійсного кола спадкоємців які прийняли спадщину позивачем подано позовну заяву з уточненим колом сторін та позовними вимогами. Таким чином, до участі у справі залучено у якості співвідповідачів спадкоємців померлого: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , інтереси якої в судовому засіданні уповноважена представляти її законний представник [PERSON] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, до участі у справі у якості третіх осіб залучено: [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», перед якими померлий мав грошові зобов`язання і які також звернулися до нотаріальної контори із грошовими вимогами до спадкоємців померлого. При цьому, позивач просив накласти стягнення на користь [PERSON] на спадкове майно, яке прийняте відповідачами в натурі, в межах суми боргу в розмірі 458 300 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ - 11 604 156 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві з врахуванням уточнених вимог. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, ставив під сумнів достовірність підпису у розписках та їх виконання [PERSON] , крім того просив застосувати строки позовної давності. При цьому, вказуючи на безпідставність вимог просив відмовити у задоволенні позову. Після оголошеної перерви перед судовими дебатами представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи. [PERSON] , представники [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» не заперечували щодо позовних вимог та підтвердили обставини викладені у позовній заяві. Представник Вишгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. З огляду на зазначене, позицію учасників процесу, суд вважає можливим розгляд справи та її завершення за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи та їх представників, вивчивши письмові пояснення, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. З дослівного змісту розписки від 30.01.2009 року, яка міститься у матеріалах справи (а.с 6) вбачається: «Я, [PERSON] взяв у [PERSON] 146 000 доларів США 30.01.2009 року під 15% в місяць. Зобов`язуюсь повернути суму і відсотки по ній. Заставне майно, є гарантією 5 (п`ять) штук за адресою [ADDRESS] ». Дана розписка містить підпис особи від імені якої оформлена розписка. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів. За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, заміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати, Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. На думку суду, розписка від 30.01.2009 року про отримання [PERSON] у [PERSON] 146 000 доларів США під 15% в місяць із зобов`язанням повернути суму коштів з відсотками за своїм змістом та ознаками є підтвердженням укладення договору позики. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не спростовано отримання [PERSON] у [PERSON] 146 000 доларів США за розпискою від 30.01.2009 року та повернення коштів. При цьому, зміст рукописного тексту від 26.07.2010 року (а.с. 7) «Я, [PERSON] винен [PERSON] суму в розмірі 146 000 доларів США не включаючи суму відсотків із вказаної суми» на переконання суду не містить ознак договору позики, а за своїм змістом лише констатує та підтверджує факт отримання коштів та зобов`язання за попередньою розпискою від 30.01.2009 року. Інший текстовий документ із математичними розрахунками (а.с. 8), на який посилається позивач, як на підтвердження позовних вимог не містить ідентифікації [PERSON] , як позичальника та [PERSON] , як позикодавця, будь-яких відомостей про передачу [PERSON] грошових коштів [PERSON] , відомостей про природу та мету отримання грошових коштів, підтвердження отримання відповідачем цих коштів у позику, не вказано дати та умов повернення коштів, дати засвідчення документа та особистих підписів учасників із розшифровкою цих підписів. Таким чином, рукописний текст від 26.07.2010 року (а.с. 7) та текстовий документ із розрахунками (а.с. 8) на які також посилається [PERSON] , як на підтвердження позовних вимог не є за своїми ознаками та змістом підтвердженням укладення між [PERSON] та [PERSON] договорів позики коштів на суму 312 300 доларів США. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог. При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного укладення 26.07.2010 року та 01.01.2015 року договорів позики коштів та факту передачі [PERSON] у позику [PERSON] 312 300 доларів США. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [INFO] [PERSON] помер, Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області відкрито спадкову справу №83/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцями останнього, які звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини є дружина померлого - [PERSON] , [INFO] , донька померлого - [PERSON] , [INFO] , донька померлого - [PERSON] , [INFO] , яка згодом подала заяву про відмову від спадщини. Крім того, спадкоємцем є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1, ч.3, ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З огляду на матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] є його дружина - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] - у рівних частках. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб . Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про кредиторські вимоги до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] в межах строків визначених ст. 1281 ЦК України до нотаріальної контори звернулись [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] . За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. За таких обставин вимоги [PERSON] , як кредитора спадкодавця до спадкоємців померлого [PERSON] є законними та обґрунтованими. Посилання представника відповідача, крім основних заперечень по суті позову, на сплив строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому, суд вважає можливим задоволення позову лише в частині підтвердженої в судовому засіданні суми заборгованості у розмірі 146 000 доларів США, розподіливши обов`язок по її поверненню рівними частинами між спадкоємцями, які прийняли спадщину в межах вартості одержаних часток спадщини. А саме: з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , в межах вартості майна, у розмірі, який відповідає їх часткам одержаної спадщини в рахунок погашення заборгованості спадкодавця у розмірі 97 333,32 Доларів США, з [PERSON] , у розмірі 48 666,66 Доларів США. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3 000 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1500 грн. в рахунок компенсації сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial