Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача - Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради, в обґрунтування якого вказав, що рішенням виконкому Корабельної районної ради народних депутатів № 50 від 23.03.1990 року було оформлено право власності [PERSON] на сіни літ. «а» розміром 2,35 м. х 11.7 м., нежитлову прибудову літ. «А1» розміром 8,36 м. х 2,75 м., сарай літ. «Д» розміром 2,38 м. х 5,8 м., сарай літ. «Ж» розміром 3,06 м. х 5,91 м., сарай літ. «К» розміром 3,53 м. х 3,13 м., сарай літ. «Н» розміром 4,06 м. х 2 м., літній душ літ. «М», вбиральню літ. «Л», гараж літ. «З» розміром 3,92 м. х 6 м., навіс літ. «Е» розміром 2,83 м. х 2,37 м., та на збільшену житлову площу будинку, розміром 51,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Торгова 161. Позивач зазначив, що на час прийняття вказаного рішення власником житлового будинку за даною адресою була [PERSON], яка померла, і її спадкоємцем за законом стала її дочка [PERSON], яка померла 22.01.2012 року. Позивач як син останньої, є її спадкоємцем, а тому вважає, що рішення виконкому Корабельної районної ради народних депутатів № 50 від 23.03.1990 року порушує його право власності на спадкове майно через те, що лише на ім'я [PERSON] як тодішнього власника домоволодіння могли бути оформлені збільшена житлова площа будинку та господарські споруди, які були самочинним будівництвом та порушували будівельні норми і правила. Також позивач вказав, що про наявність оспорюваного рішення виконкому він дізнався вже після смерті його матері [PERSON], після чого був змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2016 р. до участі в справі в якості співвідповідача була притягнута Миколаївська міськрада. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.03.2016 р. до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору були залучені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судове засідання по справі позивач не з'явився, його представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради у судовому засіданні заперечувала проти позову та вказала, що Адміністрація не є належним відповідачем у даній справі через те, що вона не є правонаступником прав та обов'язків виконкому Корабельної районної ради народних депутатів. Представник відповідача - Миколаївської міськради у судове засідання не з'явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та їх представник у судовому засіданні заперечували проти позову через його необґрунтованість та безпідставність. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову через безпідставність позовних вимог. Частина перша статті 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 27.06.1968 року та свідоцтва про право на спадщину від 27.06.1968 року, виданими державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], власником домоволодіння по вул. Торговій 161 у м. Миколаєві, була [PERSON], яка померла 14.02.1992 року. Рішенням виконкому Корабельної районної ради народних депутатів № 50 від 23.03.1990 року було оформлено право власності [PERSON] на сіни літ. «а» розміром 2,35 м. х 11.7 м., нежитлову прибудову літ. «А1» розміром 8,36 м. х 2,75 м., сарай літ. «Д» розміром 2,83 м. х 5,8 м., сарай літ. «Ж» розміром 3,06 м. х 5,91 м., сарай літ. «К» розміром 3,53 м. х 3,13 м., сарай літ. «Н» розміром 4,06 м. х 2 м., літній душ літ. «М», вбиральню літ. «Л», гараж літ. «З» розміром 3,92 м. х 6 м., навіс літ. «Е» розміром 2,83 м. х 2,37 м., та на збільшену на 18,9 кв.м. житлову площу будинку, розміром 51,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Торгова 161. Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04.02.2005 року П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, на 1/2 частину спадкового майна житлового будинку по вул. Торговій 161. Із наявного у матеріалах справи листа з П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори № 22281529-04 від 24.11.2005 р. вбачається, що крім [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], який був прописаним зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 21.09.2004 року помер [PERSON], після смерті якого до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись його спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із наявної у матеріалах справи копії рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2010 року (справа № 2-12/2010) вбачається, що даним рішенням суду було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04.02.2005 року П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, на 1/2 частину спадкового майна житлового будинку по вул. Торговій 161, в частині виключення зі спадкового майна збільшеної на 18,9 кв.м. житлової площі у житловому будинку літ. «А», нежилої прибудови літ. «А-1» розміром 8,36 м. х 2,75 м., сіней літ. «а» розміром 2,35 м. х 11,7 м., сарай літ. «Д» розміром 2,83 м. х 5,8 м., сарай літ. «Ж» розміром 3,06 м. х 5,91 м., сарай літ. «К» розміром 3,53 м. х 3,13 м., сарай літ. «Н» розміром 4,06 м. х 2 м., літній душ літ. «М», вбиральню літ. «Л», гараж літ. «З» розміром 3,92 м. х 6 м., навіс літ. «Е» розміром 2,83 м. х 2,37 м., та скасовано його реєстрацію в Миколаївському МБТІ. Крім цього, даним рішенням суду було визнано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на збільшену на 18,9 кв.м. житлової площі у житловому будинку літ. «А», нежилу прибудови літ. «А-1» розміром 8,36 м. х 2,75 м., сіней літ. «а» розміром 2,35 м. х 11,7 м., сарай літ. «Д» розміром 2,83 м. х 5,8 м., сарай літ. «Ж» розміром 3,06 м. х 5,91 м., сарай літ. «К» розміром 3,53 м. х 3,13 м., сарай літ. «Н» розміром 4,06 м. х 2 м., літній душ літ. «М», вбиральню літ. «Л», гараж літ. «З» розміром 3,92 м. х 6 м., навіс літ. «Е» розміром 2,83 м. х 2,37 м., що розташовані за адресою: м. Миколаєві по вул. Торговій 161 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 21.09.2004 р. Вказане рішення суду набрало законної сили 17.03.2011 року. Із аналізу вищенаведеного суд робить висновок, що на даний час власниками нерухомого майна, зазначеного в оспорюваному позивачем рішенні виконкому Корабельної районної ради народних депутатів № 50 від 23.03.1990 року, є треті особи по даній справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Тому на думку суду, за своїм процесуальним положенням вони повинні бути співвідповідачами по даній справі, так як даний позов безпосередньо стосується їх прав та інтересів як власників зазначеного у рішенні виконкому нерухомого майна, і представникові позивача неодноразово було роз'яснено у судовому засіданні його право на відповідне клопотання в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Однак він таким правом не скористався, а суд в силу зазначеної норми закону не наділений таким правом. Крім цього, суд знаходить безпідставним та необґрунтованим визначений позивачем спосіб захисту, передбачений статтею 393 ЦК України, оскільки позивач на даний час і тим більше на час прийняття оспорюваного рішення не є власником вказаного житлового будинку (чи його частини), а відтак дане рішення жодним чином не могло порушувати його права та інтереси як власника будинку. Позивач не надав суду документів, які підтверджують його право власності на зазначене нерухоме майно, а в матеріалах справи наявна відмова приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], і судовим розглядом встановлено, що до суду із позовом про визнання права власності на спадщину він не звертався. Доказів того, що сама [PERSON], яка на момент прийняття спірного рішення була власником домоволодіння, оспорювала це рішення, судом також не здобуто. Суд вважає безпідставним посилання позивача та його представника на положення ст. 393 ЦК України 2004 року як на підставу позовних вимог, оскільки його положення не поширюються на спірні правовідносини, що виникли раніше, і на час винесення рішення діяв ЦК УРСР 1963 року. З огляду на вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] та вважає за необхідне відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed