Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ №329837 від 23.11.2006 року (49/100 частини будинку) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕІ №329838 від 23.11.2006 року (51/100 частини будинку), посвідчених державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. та зареєстрованих у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 06.12.2006 року, вона є власницею [ADDRESS] . Відповідно до інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №02-147-0667 від 28.05.2019 року у вказаному будинку зареєстровані, крім власниці, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які з травня 2000 року не проживають в зазначеному будинку, не сплачують комунальних послуг та не приймають участі в його утриманні. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою суду від 24.10.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тричі не з`являлися до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ №329837 від 23.11.2006 року (49/100 частини будинку) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕІ №329838 від 23.11.2006 року (51/100 частини будинку), посвідчених державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. та зареєстрованих у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 06.12.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності володіє будинком за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційних довідок відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №02-147-0667 від 28.05.2019 року та №062-29.02-02813 від 10.07.2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] , але з 2000 року, у будинку не проживають, що підтверджується актом про фактичне проживання №10 від 27.02.2019 року, складеним комісією КСН «Машинобудівельник». Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки, та підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] не мешкають з 2000 року, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідачі є членами родини позивачки (дочкою та онучкою), з 2000 року у будинку не проживають, їх особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved