Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У травні 2017 року адвокат [PERSON], яка діє в інтересах позивачки [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В позові зазначила, що позивачка з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2008 року по 22.07.2014 рік. Від спільного життя, з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. В звязку з тим, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу сину не бажає, позивачка змушена звернутись до суду із вказаним позовом в якому, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти в розмірі 889,00 грн. щомісячно і до досягнення [PERSON], 03.08.2008 р.н повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце розгляду справи попереджалась своєчасно та належним шляхом, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Факт перебування сторін у шлюбі з 20.08.2008 року по 22.07.2014 року підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області про розірвання шлюбу від 10.07.2014 року (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС № 091726, виданим Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що відповідно 16 серпня 2008 року зроблено актовий запис № 13 (а.с. 6). Згідно Довідки №345 від 17.03.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO], матірю, сестрою та племінницею (а.с. 7). Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу сину не бажає. Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved