overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 30.04.1993р. Малиновським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис №338. Від шлюбу у них є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з вересня 2011р. разом не проживають, спільного господарство не ведуть і шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. [PERSON] не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб між нею та [PERSON], розірвати, у зв'язку з тим що їх із відповідачем спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 30.04.1993р. Малиновським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис №338, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони з вересня 2011р. припинили подружні відносини, однією сім'єю не проживають і спільне господарство ними не ведеться. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч.3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] пред'явила позов про розірвання шлюбу до [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що з листопада 2013 р. сторони припинили шлюбні відносини, позивач з дітьми мешкає окремо від відповідача і не бажає примирення. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити її позов. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач, будучи допитаним місцевим судом як свідок, підтвердив, що з серпня 2014 р. шлюбні стосунки між сторонами припинено, що позивач співмешкає з іншим чоловіком та що діти сторін мешкають з позивачем. [PERSON] надіслала до суду телеграму, у якій просила задовольнити її вимоги. У судовому засіданні представник останньої підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON] просив її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що по справі не доведено, що сторони перебувають у шлюбі формально, і з того, що розірвання шлюбу суперечитиме інтересам їхніх дітей. З такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 24.07.1993 р. по даний час; від шлюбу останні мають двох дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження (а.с. 3) і копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 4-4 (зв)). Сторонами з літа 2014 р. припинено шлюбні стосунки: з цього часу вони мешкають окремо, мають окремі бюджети й не ведуть спільне господарство; [PERSON] співмешкає з іншим чоловіком, який у жовтні 2014 р. розірвав шлюб з своєю дружиною; діти сторін проживають разом з [PERSON] Дані обставини жодною з сторін не заперечуються. Зокрема відповідач зазначає про них у запереченнях на апеляційну скаргу. З наведеного апеляційний суд робить наступні висновки. По справі встановлено, що подальше спільне життя подружжя є неможливим, а тому збереження їхнього шлюбу суперечитиме інтересам їх обох. Ці обставини в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. У ході розгляду справи не здобуто доказів того, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 23 СК України, перебування у шлюбі є правом, а не обов'язком особи; за передбачених ст. 112 СК України підстав його може бути розірвано. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про задоволення позову. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову і апеляційної скарги з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти 365 грн. 40 коп. на відшкодування судових витрат (квитанції на а.с. 1, 41). Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява [PERSON], законний представник [PERSON], заінтересована особа: [PERSON] про надання права на шлюб. Заявник вказала, що між нею, [PERSON], [INFO], та заінтересованою особою [PERSON] з вересня 2012 року склались близькі стосунки, внаслідок яких вона знаходиться у стані вагітності. Тому вони разом з [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Проте при зверненні до Новомиргородського відділу РАЦС заявнику відмовлено у прийняттті заяви про реєстрацію шлюбу на тій підставі, що їй не виповнилося 17 років. Посилаючись на ч. 2 ст. 23 СК України, просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] Заявник [PERSON] та законний представник неповнолітнього заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву, посилаючись на вище викладені обставини. Заінтересована особа [PERSON] у суді погодився зареєструвати шлюб із заявником. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення заяви, йому роз'яснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з таких підстав. Як вбачається із ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що між заявником, [PERSON], [INFO], та заінтересованою особою [PERSON] з вересня 2012 року склались близькі стосунки, внаслідок яких [PERSON] знаходиться у стані вагітності. Тому вони разом з [PERSON] вирішили зареєструвати шлюб. Проте при зверненні до Новомиргородського відділу РАЦС заявнику відмовлено у прийняттті заяви про реєстрацію шлюбу на тій підставі, що їй не виповнилося 17 років. У даний час [PERSON] знаходиться на обліку у районному територіальному медичному об'єднанні «Новомиргородське» по вагітності, тривалість якої складає 36 тижнів. Вище згадані обставини підтверджуються поясненнями учасників судового розгляду та письмовими доказами у справі: особистими документами заявника, заінтересованої особи, довідкою районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське», іншими матеріалами справи. Суд вважає за потрібне надати заявнику право на шлюб, бо це відповідає її інтересам. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 22-24 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У червні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що із 01.05.2010 р. сторони перебувають у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки, спільне господарство не ведеться, з червня 2011 року шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслала. Як вбачається з письмової заяви позивача [PERSON], він просить суд розглянути справу в його відсутність, позов підтримує повністю, примиритися не бажає, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 12.08.2014 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з червня 2011 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 01.05.2010 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, від спільного подружнього життя дітей не мають. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У червні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 06.04.2010 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки сторони не мають спільних поглядів на життя, внаслідок чого виникають постійні сварки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю, примиритися не бажає. Наслідки, передбачені ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, йому роз'яснені. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони протягом останніх шести років перестали підтримувати шлюбні стосунки, хоча і продовжують проживати разом. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 06.04.2010 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У червні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 19.02.2000 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO] Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки сторони не мають спільних поглядів на життя, внаслідок чого виникають постійні сварки, дружина неодноразово допускала подружню невірність. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмових заяв від 25.06.2014 р.: позивача [PERSON], вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, примиритися не бажає; відповідача [PERSON], він просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з лютого 2014 р., спільне господарство не ведеться. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 19.02.2000 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого [INFO] та [INFO] народилися діти. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У червні 2014р. заявники - подружжя [PERSON] звернулися до суду із заявою, в якій просять винести рішення про усиновлення ними малолітнього [PERSON], [INFO]р.н., та внести відповідні зміни до актового запису про його народження, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відсутність власних дітей та бажання їх мати, спонукала їх усиновити дитину, стати кандидатами в усиновителі; з обраною дитиною, її долею та станом здоров'я вони знайомі, бажають цю дитину усиновити та мають на це позитивні висновки відповідних органів. У судовому засіданні заявники вимоги підтримали, представники заінтересованих осіб - служби у справах дітей виконкому Миколаївської міської ради і Миколаївського обласного будинку дитини - обґрунтованість вимог підтвердили, вважають, що усиновлення в повній мірі відповідає найвищим інтересам дитини. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд виходить з наступного. За положеннями ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина; усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO]р.н., має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, за розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації від 03.04.2014р.№92-р. З липня 2012р. хлопчик влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.02.2014р., яке набуло законної сили, - позбавлені батьківських прав. Заявники [PERSON], [PERSON] є громадянами України, перебувають у шлюбі з 12.08.2000р., але дітей не мають; у серпні 2013р. службою у справах дітей Турківської райдержадміністрації Львівської області взяті на облік осіб, що бажають усиновити дитину; заявники проживають у приватному будинку, мають постійну роботу та стабільний заробіток. Згідно з актом обстеження умов проживання, житлово-побутові умови сім'ї заявників відповідають вимогам для усиновлення дитини. Висновком служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації від 01.08.2013р. визнано, що заявники можуть бути усиновлювачами. Згідно з висновком органу опіки виконкому Миколаївської міськради від 10.06.2014р. усиновлення малолітнього [PERSON], [INFO]р.н., громадянами [PERSON], [PERSON] є доцільним і відповідає найвищим інтересам дитини. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявники дієздатні, фізично і психічно здорові, матеріально забезпечені, мають постійну роботу та стабільний заробіток, бажають і мають можливість займатися вихованням усиновленої дитини, щоб дати їй належну освіту та зробити її життя щасливим і повноцінним. А відтак, заяву слід задовольнити. Перешкод для цього судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади Веприцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у жовтні 2013 року померла [PERSON], мати [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1 / 5 частини домоволодіння по [ADDRESS] та приватизованої земельної ділянки площею 0,51 га. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у оформленні права власності на спадщину. Тому [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину майна на яке відсутні правоустановчі документи. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю є [PERSON] Згідно виписки з погосподарської книги Веприцької сільської ради станом на 01 липня 1990р. членами колгоспного двору по [ADDRESS] були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно державного акту на право власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,51 га, яка розташована на території с. Веприк Веприцької сільської ради. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 17146,82 грн. [INFO] в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Веприцької сільської ради на дату смерті [PERSON] по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] становить 23170 грн. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є спадкоємицею на майно померлої матері [PERSON], а також вона та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками часток вказаного домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт» (надалі - відповідач), у якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 158 656,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 27 жовтня 2010 року його було прийнято на посаду техніка авіаційного з обслуговування ПС категорії «А» Відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення у ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». 26 березня 2013 року позивач був звільнений з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З грудня 2012 року по березень 2013 року відповідач мав виплатити позивачеві 29 228,26 грн. нарахованої заробітної плати, але фактично грошові кошти виплачені не були. На підставі викладеного позивач звернувся з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином (а.с. 14). Суд,

Outcome: approved