Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 04 квітня 1985 року Калинівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~11. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 квітня 1985 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають двох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем [PERSON] у них не склалося, через різні погляди на відносини в сімї, права та обовязки подружжя щодо ведення спільного господарства. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Шлюб між ними існує формально, вжиття заходів щодо примирення подружжя є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду теж не зявився, подав суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки за наданий судом час подружжя не примирилося. Просив розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. 04 квітня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Калинівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~11. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. На виконання вимог ст. 111 СК України за клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 10 серпня 2016 року сторонам надавався строк для примирення подружжя терміном один місяць. Судом встановлено, що із січня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За наданий судом час подружжя не примирилося. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем [PERSON], останній проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий судом час подружжя не примирилося, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved