Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області про тлумачення заповіту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON], яка померла в с. Літин Турійського району Волинської області, на належні їй на підставі Державного акту на право власності серії [NUMBER], виданого 12 червня 2003 року, земельні ділянки загальною площею 3.54 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Туличівської сільської ради Турійського району. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області 01 серпня 2001 року, яким заповіла позивачу земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER]. При зверненні до нотаріуса позивачу було роз'яснено, що майно, зазначене в заповіті від 01 серпня 2001 року не підтверджується документами, вказаними у ньому, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту. Позивач стверджує, що дійсною волею спадкодавця було передати йому у спадщину належні їй на підставі Державного акту на право власності серії [NUMBER], виданого 12 червня 2003 року, земельні ділянки загальною площею 3.54 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Туличівської сільської ради Турійського району, оскільки на вказані земельні ділянки вона згодом на підставі сертифікату отримала Державний акт. Посилаючи на вищевказані обставини, позивач просив ухвалити рішення, яким здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON], що посвідчений Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області від 01 серпня 2001 року, встановивши, що [PERSON] заповідає [PERSON] три земельні ділянки загальною площею 3.54 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області, належні спадкодавці [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 червня 2003 року. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, однак подав заяву від 08 червня 2017 року про розгляд справи без його участі, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Туличівської сільської ради Турійського району у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоч був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. А згідно статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно заповіту, посвідченого Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області 01 серпня 2001 року, [PERSON] заповіла позивачу земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER] (а. с. 9). З матеріалів справи слідує, що [INFO] [PERSON] померла (а. с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина. Проте, як зазначив у позовній заяві [PERSON], нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки майно, зазначене в заповіті від 01 серпня 2001 року не підтверджується документами, вказаними у ньому, у зв'язку з чим заповіт потребує тлумачення. З матеріалів справи слідує, що Турійською районною державною адміністрацією12 червня 2003 року [PERSON] видано державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], де об'єктом нерухомого майна вказана земельна ділянка площею 3.54 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області, що свідчить про те, що земельна частка (паї) згідно сертифікату, вказаного у заповіті, була виділена [PERSON] в натурі, що узгоджується зі змістом заповіту, а також не суперечить положенням ст. 1236 ЦК України, відповідно до якої заповідач має право охопити заповітом також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Враховуючи викладене, суд вважає, що наміром спадкодавця [PERSON] була передача у спадщину права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, тобто до виділення земельних паїв в натурі, а після виділення їх в натурі - передача земельних ділянок. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved