Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У травні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить виселити відповідачів з жилого приміщення будинку №70 по вул.Наскрізна друга без надання іншого житла, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що спірне житло є власністю позивача та необхідне її сімї для проживання; за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 31.03.2016р., укладеним позивачем з попереднім власником [PERSON], відповідачі [PERSON], які зареєстровані і проживають у будинку як квартиранти, мали виселиться з нього ще 01.04.2016р., проте продовжують проживати і виселитися відмовляються. У судовому засіданні позивач був відсутній, представником надана заява про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, до суду не зявилися вдруге. З наданих до суду письмових заяв представника відповідача [PERSON] вбачається відсутність згоди відповідачів із позовом через оспорювання права власності позивача на спірне житло в іншому судовому провадженні. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.150,158,168-170 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. При переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 ЖК України. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2016р. [PERSON] прийняв спадщину після смерті померлої матері - [PERSON], яка складалась з житлового будинку №70 по вул.Наскрізна друга, м.Миколаїв та належала їй на праві власності згідно договору дарування житлового будинку від 08.06.2012р. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 31.03.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купила житловий будинок №70 за адресою: м.Миколаїв, вул.Наскрізна друга, згідно копії договору. Також встановлено, що у вказаному житловому будинку проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], які вселялися при попередньому власнику [PERSON], та які згідно копії довідки форми №3, виданої Адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради 31.03.2016р., зареєстровані за місцем проживання з 16.12.2014р. В справі не встановлено даних, що відповідачі є члені сімї колишнього власника житла або вони є наймачами спірного житла за договором найму жилого приміщення. Положеннями ст.98 ЖК України передбачається за згодою осіб, що мають право користування житлом, можливість тимчасового проживання в ньому осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасові мешканці); за вимогою осіб, що мають право користування житлом, тимчасові мешканці зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Вимога про звільнення житла була належним чином заявлена відповідачам у травні 2016р. шляхом предявлення даного позову, але житло, необхідне позивачу, залишається до теперішнього часу зайнятим відповідачами. Доказів, які б спростовували викладені факти, відповідачами не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про порушення прав позивача як власника житла, а тому на їх захист відповідачі і як наймачі спірного житла, і як тимчасові мешканці підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved