Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року у справі № 757/26993/15-ц задоволено заяву Кредитної спілки «Супер Кредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 25 червня 2015 року. Проте, суд при ухваленні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат. У зв'язку з чим, заявник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду. До судового засідання учасники судового розгляду не з'явились. Тому, суд розглянув питання щодо розподілу судових витрат у їх відсутність. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Окрім того, відповідно до ст. 22 ЦК України вказані витрати не відносяться до збитків і відповідно до ч. 6 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» питання про судові витрати, які не були вирішені при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 статті 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки на час ухвалення рішення суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 25 червня 2015 року діяли ставки судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», відповідно до котрих за подання юридичною особою заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду ставка судового збору складала 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становило 243 грн. 60 коп., то відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення), суд дійшов висновку про покладення обов'язку зі сплати судового збору за заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 25 червня 2015 року у розмірі 243 грн. 60 коп. на боржника. Враховуючи наведене та

Outcome: approved