Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 07 вересня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 479. В обґрунтування позову зазначав, що 07 вересня 1996 року він з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, суперечливість характерів, в результаті чого між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Понад вісім місяців сторони не проживають разом, припинили підтримувати подружні відносини, не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи через оголошення розміщеному на офіційному веб-порталі Судової влади України, повторно у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 07 вересня 1996 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 479, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.6). Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 1 ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved