Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У травні 2016 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначається, що 10 квітня 2016 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №57039445 позивачу стало відомо, що на належне йому нерухоме майно, а саме приватний будинок (незавершене будівництво 78% готовності), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відділом Державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві накладено арешт. Приватний будинок із земельною ділянкою належить позивачу згідно договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 23.10.2008 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2008 року посвідчених приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. Даний будинок (78% готовності) разом з земельною ділянкою площею 0.131 га придбано позивачем в кредит згідно з кредитним договором №232-В/05 від 22.10.2008 року, та знаходиться в іпотеці у ПАТ «Фідобанк» згідно договору іпотеки від 23.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. Між позивачем та іпотекодержателем ПАТ «Фідобанк» є домовленість про добровільний продаж іпотечного майна за 28 000 дол. США, ринкова вартість предмету іпотеки становить 420100 гривень. Заборгованість позивача за кредитним договором № 232-В/05 від 28.10.2008 року згідно розрахунку заборгованості від 18.04.2016 року становить 2 522 158, 58 грн. Для проведення купівлі-продажу приватного будинку з земельною ділянкою, які знаходяться в іпотеці у ПАТ «Фідобанк», перешкоджає арешт, накладений державним виконавцем Бубела А.М. по іншому ВП №44504863 згідно постанови від 06.11.2014 року з метою забезпечення стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 283 011,75 грн. Посилаючись на норми ст. 572 ЦК України та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просить зняти арешт з будинку (об'єкт незавершеного будівництва 78% готовності) та земельної ділянки площею 0,131 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2014 року винесеної старшим державним виконавцем Бубела А.М. ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві по ВП №44504863. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримав з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки до суду невідомі. Представник третьої особи ПАТ «Фідобанк» у судове засідання не з'явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши, що заяву позивача ПАТ «Фідобанк» підтримує. Представник третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2008 року між АБ «Факторіал-банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №232-В/05 про надання позивачу кредиту на придбання нерухомого майна в сумі 93 000,00 дол. США. ( а.с. 11-21) Згідно договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва, укладеного 23 жовтня 2008 року, [PERSON] придбав у власність об'єкт незавершеного будівництва готовністю 78%, який розташований за адресою: [ADDRESS] та згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 23 жовтня 2008 року, [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,131 га, розташовану за вищевказаною адресою. ( а.с. 27-34) 23 жовтня 2008 року між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно з яким останнім передано придбане нерухоме майно: будинок (об'єкт незавершеного будівництва готовністю 78%) та земельну ділянку, площею 0,131 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] в іпотеку АБ «Факторіал- Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк». ( а.с. 22-26) Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. на підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням Іпотечного договору накладено заборону відчуження зазначеного приватного будинку (об'єкту незавершеного будівництва, 78% готовність) та земельної ділянки площею 0,131 га. Згідно розрахунку заборгованості від 18.04.2016 року [PERSON] за кредитним договором № 232-В/05 від 28.10.2008 року заборгованість становить 2 522 158, 58 грн. ( а.с. 35-39). Також судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м Києві від 28.08.2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №753/17371/13, виданого 06.08.2014 року Дарницьким р/с м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 283 011, 75 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м Києві від 06.11.2014 року в рамках виконання виконавчого провадження ВП №44504863, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] в межах суми звернення стягнення - 1 283 011, 75 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м Києві від 27.05.2015 року на підставі п. 2. ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист №753/17371/13, виданий 06.08.2014 року Дарницьким р/с м. Києва, повернений стягувачу. Позивач, посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Фідобанк» досягнуто згоди на продаж іпотечного майна, однак наявність обтяження вказаного майна у вигляді арешту, перешкоджає здійснити продаж такого майна, просить зняти арешт з будинку, при цьому позивач посилається на ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 572 ЦК України. Разом з тим, такі доводи є безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до приписів ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором. Так, згідно діючого законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» пред'явити позов про звільнення майна з-під арешту мають лише особи, які не є учасниками виконавчого провадження, та лише у випадках передбачених Законом. Це зокрема право заставодержателя пред'явити позов про зняття арешту із заставленого майна у випадку накладення арешту на таке майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями (ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»), або право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту (ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»), тощо. В інших випадках захист прав боржника здійснюється на підставі та у спосіб, встановлений розділом 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Так, згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Отже, посилання позивача на норми ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, оскільки даною нормою визначено право заставодержателя на звернення до суду із позовом про зняття арешту, а позивач в даному випадку не є заставодержателем, а заставодавцем. Крім того, якщо [PERSON] як боржник у виконавчому провадженні вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, який, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не вжив заходів щодо зняття арешту з належного йому як боржнику майна, порушено його права чи свободи, то він має право звернутися до суду із скаргою у встановленому законом порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed