Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У червні 2018 року Моторне транспортне страхове бюро України звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних зі здійсненням регламентної виплати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.04.2016 року в м. Київ сталась ДТП за участю автомобіля «Mercedes» д.н.з [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] , та автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 9456 від 30.11.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 16535,92 грн. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 740 грн. 00 коп.. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.06.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом МТСБУ до [PERSON] 18.09.2018 року Розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2018 року, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача МТСБУ в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. 14.04.2016 року в м. Київ сталась ДТП за участю автомобіля «Mercedes» д.н.з [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] , та автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 18.11.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Так, 25.11.2015 року МТСБУ було складено Доручення на виконання робіт по справі №29312 ФОП Дикий В. П. про виконання завдань з проведенням огляду ТЗ із фотографічною фіксацією; складення протоколу огляду; надання фотографій на електронному носії; визначення ринкової вартості ТЗ на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнту фізичного зносу складників, вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 30.11.2015 року ФОП [PERSON] було складено Звіт №9456 про оцінку автомобіля «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, завданого власнику КТЗ «Mitsubishi» д.н.з [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 16535,92 грн. Згідно платіжного доручення № 325рв від 05.02.2016 року МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] 740,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно рахунку № 325 від 30.11.2015 року. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до наказу МТСБУ №1006 від 11.02.2016 року, фінансовому управлінню МТСБУ було наказано сплатити на рахунок [PERSON] . 13\~779,93 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, яке було перераховано на її користь 12.02.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1006рв від 12.02.2016 року. Представник позивача вказує, що відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ має право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить до висновку, що МТСБУ набув право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до [PERSON] , як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з [PERSON] 14 519,93 грн., - підлягають задоволенню у повному обсязі Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved