Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки Мирослави, [INFO], в розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на своє утримання щомісячно до досягнення донькою 3-х років в в розмірі ? частини від всіх його доходів. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до листопада 2014 року. Від шлюбу мають доньку Мирославу, яка перебуває на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, хоч працює, де саме їй не відомо. Вважає, що позивач працездатний, інших осіб не утримує, має достатній дохід щоб надавати допомогу неповнолітній дитині і їй, так як вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не працює. Посилаючись на зазначені обставини, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Судова повістка була вручена судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вирішив ухвалити заочне рішення Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї ж статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 105982 від 20 вересня 2014 року виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. До цього перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких в них народилася донька Мирослава, [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 215577 від 30 вересня 2014 року виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Сторони шлюбні стосунки припинили в листопаді 2014 року. Враховуючи, що відповідач є працездатним, інших дітей не має, суд дійшов висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу як дитині, так і дружині, яка її потребує до досягнення дитиною трьох років в розмірі, що просить позивачка. Відповідач не надав суду доказів, що він за своїм матеріальним станом не може сплачувати аліменти. Крім того, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами ст.. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved