Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він з 06.01.2011 року по 27.04.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, а 27.04.2015 року був звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України, проте з серпня 2014 року відповідач не виплачував позивачу у повному обсязі заробітну плату, у звязку з чим станом по квітень 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 6161,12 грн. з утримання податків та обовязкових зборів, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали суду заяву з проханням про розгляд даного позову за їх відсутності, з проханням про його задоволення, не запереченням проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 06.01.2011 року по 27.04.2015 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», а наказом від 27.04.2015 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивачки. Як вбачається з довідки від 18.04.2016 року, складеної головним бухгалтером ПАТ «Азовзагальмаш», сума заборгованості заробітної плати з урахуванням утримання податків та обовязкових зборів перед [PERSON] станом на 18.04.2016 року становить 6161,12 грн. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування заявлених позовних вимог та вказаної суми заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин. У відповідності до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вказаним правом обґрунтовано скористалась [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Таким чином, відповідачем були порушені трудові права позивача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року, включно, в розмірі 6161,12 грн. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved