Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 грудня 2000 року між нею та відповідачем був укладений договір №1916 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала у власність житловий будинок №16 по провулку Бузніка у м.Миколаєві, який належав відповідачу на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом» від 14 серпня 1991 року, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстр.№2-2194 і зареєстрованого ММБТІ в реєстровій книзі №7 за реєстровим №1698 від 21.08.1991 року. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачу відповідну грошову суму, а остання фактично передала їй у власність нерухомість, а саме житловий будинок №16 по провулку Бузніка у м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 11 грудня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1916 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність житловий будинок №16 по провулку Бузніка у м.Миколаєві, який належав відповідачу на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом» від 14 серпня 1991 року, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстр.№2-2194 і зареєстрованого ММБТІ в реєстровій книзі №7 за реєстровим №1698 від 21.08.1991 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» у «Журналі реєстрацію біржових угод із нерухомістю» за №1916 від 11 грудня 2000 року, зареєстрованого в ММБТІ. Відповідно до копії паспорту позивача, остання зареєстрована за вказаною вище адресою з 11.04.2002 року. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №16 по пров.Бузника в м.Миколаєві, вказаний будинок належить [PERSON] У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved