Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , 2002 року народження, в розмірі 1/3 частки від його заробітної плати щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначила, що їх повнолітня донька навчається у Республіці Польща в Університеті Опольський (далі - Університет) на денній формі навчання і повністю знаходиться на її утриманні, для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку забезпечувати свою повнолітню доньку відповідач відмовляється. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від свого заробітку щомісячно. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка навчається на ІІ курсі Відділення Наук про Політику і Соціальних Комунікацій на платній формі в Університеті, де отримує ступінь освіти «бакалавр». Строк навчання з 01.10.2019 по 30.09.2022. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості про утримання доньки на період її навчання сторони не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, повнолітня донька сторін [PERSON] на платній основі навчається в Університеті на території іншої держави в Республіці Польща, у зв`язку з чим, крім навчання, потребує витрат на гуртожиток, харчування та особисті потреби, їй не виповнилось 23 років та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дорослої доньки, після досягнення нею 18 років, не може бути покладений виключно на одну матір, яка з початку навчання 01.10.2019 самостійно утримувала доньку, сплачувала кошти за її навчання, без урахування інших витрат, пов`язаних з навчанням дівчини. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований у Виробничому структурному підрозділі Коростенське територіальне управління Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» на посаді сторожа, де отримує заробітну плату в середньому 5 798 грн. на місяць, не надає добровільно позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання останньої на період її навчання. На думку суду позовні вимоги дещо завищені. Позивачкою не було надано доказів, які б свідчили про вартість проїзду та проживання за місцем розташування навчального закладу. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму на одну особу (Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.07.2020 - 2118 грн.); виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін та наявність певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання); відсутність у неї інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, які, в свою чергу, обоє працездатні, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно. Це відповідатиме як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачкою не була доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному в позові розмірі. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13 травня 2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial