Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У червні 2017 року, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування домоволодінням № 22 провулок Альпіністів в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, [PERSON] доводиться їй сестрою. Вона є власником домоволодіння № 22, що розташовано на пров. Альпіністів в м. Кривому Розі. У 2006 році сестра була зареєстрована за вказаною адресою, проте фактично з 1977 року жодного дня у спірному помешканні не проживала, її особистих речей в будинку не має, комунальні послуги не сплачує, що є обтяжуючим фактором для позивача. У добровільному порядку вирішити дане питання не надається можливим, оскільки з відповідачем не підтримує родинних відносин, звязок між ними втрачено, її теперішнє місце знаходження та перебування не відомо, у звязку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому зазначила, що у разі неявки відповідача до суду, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, про причину неявки суду не повідомив. Суд, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановляє ухвалу. Представник третьої особи до суду не прибув, направив заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] є власником домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці по провулку Альпіністів, буд. 22 у м. Кривому Розі. Вказане підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6, 12). За вищевказаною адресою значаться зареєстрованими: власник [PERSON], сестра [PERSON], дочка [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджено довідкою № 40 від 11.07.2017 року (а.с. 7). З акту, який міститься в матеріалах справи (а.с. 8), складений мешканцями провулку Альпіністів в м. Кривому Розі, підписи яких засвідчені головою квартального комітету, убачається, що відповідач [PERSON] з 1977 року не мешкає за спірною адресою. Наполягаючи на позовних вимогах, позивач зазначає, що з відповідачкою звязок не підтримує, її місце проживання та перебування не відоме, будь-яких особистих речей [PERSON] у помешканні немає, комунальні послуги, які нараховуються на її імя у звязку з її реєстрацією не сплачує, тому суд погоджується з доводами позивача, що відповідачка втратила інтерес до помешкання як до місця свого мешкання. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за спірною адресою чинить позивачу як власнику житлового помешкання, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо суду вказали, що мешкають по сусідству з [PERSON] [PERSON] жодного разу не бачили, на даний час в будинку проживають позивачка разом з дочкою, раніше з ними мешкала мати позивача, яка померла. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач втратив інтерес та звязок із житлом, з моменту реєстрації, а саме з 2006 року, тобто більше року без поважних причин не мешкає у домоволодінні за вищевказаною адресою. З боку позивача, перешкоди відповідачу у здійсненні права користування житловим будинком, судом не встановлені. На думку суду, позивачем надано достатній обсяг доказів, які підтверджують, що відповідач не проживає в спірному помешканні більше одного року без поважних причин, і у відповідності зі ст. 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved