Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У січні 2021 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] , [PERSON] та бабою [PERSON] . Вказували, що 04.03.2019 року нотаріус Суружіу Н.Д. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії повідомила, що розглянувши та вивчивши матеріали спадкової справи №24/2010 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої провадженням 26 лютого 2010 року за заявою спадкоємця [PERSON] , про прийняття спадкового майна та за заявами від 04 березня 2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом постановила відмовити [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , належної померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього нерухомого майна, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії. [PERSON] (мати та баба позивачів) та [PERSON] (батько та дід позивачів) перебували в шлюбі з 11 листопада 1956 року до 18 березня 2008 року, тобто до моменту смерті [PERSON] [INFO] , в період шлюбу, [PERSON] отримав земельну ділянку розмір 0,06 га. по вулиці Ізмайлівській під індивідуальне житлове будівництво. Вказують, що 14.12.1963 року на зазначеній вище земельній ділянці [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти та спільними зусиллями було побудоване та введено в експлуатацію індивідуальне домоволодіння, що підтверджується Актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Стверджують, що [INFO] [PERSON] померла, на момент її смерті з нею разом проживали вони (позивачі), чоловік [PERSON] та син [PERSON] , тобто, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Зазначають, що 26.02.2010 року за заявою спадкоємця [PERSON] про прийняття спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита спадкова справа. 02.03.2010 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації було зареєстровано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року, а саме на житловий будинок літ. А, загальною площею 51,80 кв.м., в тому числі житлові кімнати площею 38,30 кв. м., літня кухня літ. Б, літня кухня літ. Г, вбиральня літ. В., сарай літ. Д, колодязь І, вигрібна яма II, огорожа № 1 -2. Вказують, що 18.01.2012р. [PERSON] , відповідно до договору дарування, подарував житловий будинок за адресою [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] . Стверджують, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Зазначають, що з висновку експерта вбачається, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , як на момент смерті [PERSON] , так і на момент реєстрації права власності за [PERSON] , було в тому ж розмірі, як і під час шлюбу між ними, а тому, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , а їх частки,\~відповідно,\~були рівними\~та становили\~по 1/2 частки кожному. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказують, що спадкоємцями першої черги на момент смерті [PERSON] були: [PERSON] (чоловік померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої, права якої успадковує [PERSON] ), [PERSON] (син померлої). Зазначають, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся тільки чоловік померлої [PERSON] , про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року. Стверджують, що інші спадкоємці, а саме [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої, права якої успадковує [PERSON] ), [PERSON] (син померлої) спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] прийняли шляхом фактичного вступу в управління і володіння майном, оскільки вони постійно проживали в спірному домоволодінні і були в ньому зареєстровані на час смерті [PERSON] . За таких обставин всі зазначені спадкоємці є такими, що прийняли спадщину на 1/2 частину спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , та успадкували по 1/10 частці домоволодіння кожний (1/2 : 5), а відтак, є всі правові підстави визнати за ними (позивачами), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на частку в розмірі 1/10 за кожною на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Зазначають, що станом на 02.03.2010 року [PERSON] не був єдиним співвласником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а тому, рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №67/2 від 10.02.2010 року, яким оформлено право приватної власності за [PERSON] та свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року та зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 02.03.2010 є недійсними в частині 3/10. Вказують, що [PERSON] розпорядився спірним житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , а саме 18 січня 2012 року подарував його [PERSON] , тому таке розпорядження [PERSON] неналежною йому часткою будинковолодіння, також, не може вважитися правомірним, оскільки, вчинено з порушенням закону, наслідком чого є визнання недійсним цього договору дарування в частині 3/10. На підставі вищевикладеного, згідно збільшених позовних вимог, просили суд: Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на частку в розмірі 1/10 за кожною на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 51,80 кв.м., в тому числі три житлові кімнати площею 38,30 кв.м., літня кухня літ. Б, літня кухня літ. Г, вбиральня літ В., сарай літ. Д, колодязь І, вигрібна яма II, огорожа №1-2. Визнати недійсним в частині 3/10 пункт 1.43. рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.02.2010 року №67/2, яким оформлено право приватної власності за [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Визнати недійсним в частині 3/10 свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 02.03.2010 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29823855. Визнати недійсним в частині 3/10 договір дарування житлового будинку від 18.01.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк B.C., зареєстрованого в Реєстрі за № 149, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] , житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Витребувати з\~незаконного володіння\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~розмірі 1/10\~частини за\~кожною,\~разом 3/10\~часток житлового\~будинку з\~належними до\~нього будівлями\~і спорудами,\~що розташований\~в [ADDRESS] ,\~та стягнути\~судові витрати. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. Крім того, надійшла заява про застосування строків позовної давності. Від представника відповідача ВК ЧМР до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. Крім того, надійшла заява про застосування строків позовної давності. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав з підстав вказаних у позовній заяві та просив про його задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалась на доводи, викладені у відзиві на позов. Просила суд в задоволенні позову відмовити. Крім того, просила суд застосувати строки позовної давності. Представник відповідача ВК ЧМР в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла заява в якій просила суд справу слухати у її відсутності та в задоволенні позову відмовити. Також просила суд застосувати строки позовної давності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до наступного висновку: \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~При цьому, положеннями ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~яка була\~матір`ю\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~бабою [PERSON] (Т.1 а.с. 8, 135, 137, 146). \~ \~ \~ \~04.03.2019 року нотаріус Суружіу Н.Д. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії повідомила, що розглянувши та вивчивши матеріали спадкової справи №24/2010 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої провадженням 26 лютого 2010 року за заявою спадкоємця [PERSON] , про прийняття спадкового майна та за заявами від 04 березня 2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом постановила відмовити [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , належної померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього нерухомого майна, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії (Т.1 а.с. 10). [PERSON] \~(мати\~та баба\~позивачів)\~та [PERSON] \~(батько\~та дід\~позивачів)\~перебували в\~шлюбі з\~11\~листопада 1956\~року до\~18\~березня 2008\~року,\~тобто до\~моменту смерті\~ [PERSON] (Т.1 а.с. 11). 28.10.1957 року, в період шлюбу, [PERSON] отримав земельну ділянку розміром 0,06 га. по [ADDRESS] (технічний паспорт а.с. 14). 14.12.1963\~року на\~зазначеній вище\~земельній ділянці\~ [PERSON] \~було побудоване\~та введено\~в експлуатацію\~індивідуальне домоволодіння,\~що підтверджується\~Актом про\~закінчення будівництва\~та вводу\~в експлуатацію\~індивідуального домоволодіння (технічний паспорт а.с. 18). \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, [INFO] [PERSON] померла, на момент її смерті з нею разом проживали позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , чоловік [PERSON] та син [PERSON] , тобто, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, прийняли спадщину після смерті спадкодавця (Т.1 а.с. 8, 68). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~26.02.2010 року за заявою спадкоємця [PERSON] про прийняття спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита спадкова справа (Т.1 а.с. 124). 02.03.2010 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації було зареєстровано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року, а саме на житловий будинок літ. А, загальною площею 51,80 кв.м., в тому числі три житлові кімнати площею 38,30 кв. м., літня кухня літ. Б, літня кухня літ. Г, вбиральня літ. В., сарай літ. Д, колодязь І, вигрібна яма II, огорожа № 1 -2 (Т.1 а.с. 65). 18.01.2012р. [PERSON] , відповідно до договору дарування, подарував житловий будинок за адресою [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] (Т.1 а.с. 66-67). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1 а.с. 9). Судом встановлено, що житловий будинок (будинковолодіння) із належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , був побудований під час шлюбу між померлими [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~Згідно ст.\~60\~СК України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З висновку експерта №512 вбачається, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , як на момент смерті [PERSON] , так і на момент реєстрації права власності за [PERSON] , було в тому ж розмірі, як і під час шлюбу між ними, а тому, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , а їх частки,\~відповідно,\~були рівними\~та становили\~по 1/2 частки кожному (Т.1 а.с. 12-64). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, під час розгляду справи, спадкоємцями першої черги на момент смерті [PERSON] були: [PERSON] (чоловік померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої, права якої успадковує [PERSON] ), [PERSON] (син померлої). Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся тільки чоловік померлої [PERSON] , про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року (Т.1 а.с. 10). Інші спадкоємці, а саме [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої, права якої успадковує [PERSON] ), [PERSON] (син померлої) спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] прийняли шляхом фактичного вступу в управління і володіння майном, оскільки вони постійно проживали в спірному домоволодінні і були в ньому зареєстровані на час смерті [PERSON] , що підтверджується, як постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року, так і довідкою ТОВ «Вайт Лаіонс» від 21.02.2019 року №131. (Т.1 а.с. 10, 68). За таких обставин, на думку суду, всі зазначені спадкоємці є такими, що прийняли спадщину на 1/2 частину спірного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , та успадкували по 1/10 частці домоволодіння кожний (1/2 : 5), що є підставою для визнання за позивачами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на частку в розмірі 1/10 за кожною на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Крім того, як вбачається із вищевикладеного, станом на 02.03.2010 року [PERSON] не був єдиним співвласником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а тому, рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №67/2 від 10.02.2010 року, яким оформлено право приватної власності за [PERSON] та свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року та зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 02.03.2010 року, слід визнати недійсними в частині 3/10. Також, як вбачається із вищезазначеного, [PERSON] розпорядився спірним житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , а саме 18 січня 2012 року (Т.1 а.с. 66-67) подарував його відповідачу [PERSON] , тому договір дарування, в частині 3/10 житлового будинку від 18.01.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк B.C., зареєстрованого в Реєстрі за № 149, слід визнати недійсним, оскільки даний правочин вчинений з порушенням Закону. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги, в частині визнання за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на частку в розмірі 1/10 за кожною на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 51,80 кв.м., в тому числі три житлові кімнати площею 38,30 кв.м., літня кухня літ. Б, літня кухня літ. Г, вбиральня літ В., сарай літ. Д, колодязь І, вигрібна яма II, огорожа №1-2: визнання недійсним в частині 3/10 пункт 1.43. рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.02.2010 року №67/2, яким оформлено право приватної власності за [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами на [ADDRESS] ; визнання недійсним в частині 3/10 свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.02.2010 року на підставі рішення №67/2 від 10.02.2010 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 02.03.2010 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29823855 та визнання недійсним в частині 3/10 договір дарування житлового будинку від 18.01.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк B.C., зареєстрованого в Реєстрі за № 149, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] , житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо позовної вимоги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, то суд зазначає наступне: Згідно зі\~ст. 387\~ЦК України на підставі віндикаційного позову може бути витребуване з чужого незаконного володіння майно, яке є індивідуально визначеним. Згідно з абз. 1\~ч. 1 ст. 184\~ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Отже, оскільки спірне майно не було виділене в натурі, суд вважає, що позов, в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволенню не підлягає. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Доводи представників відповідачів про те, що позивачі пропустили строк позовної давності, про застосування якого заявлено, як у письмових заявах, так і у судовому засіданні, є безпідставними, з огляду на таке. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною п`ятою\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною першою\~статті 261 ЦК України\~передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У даній справі, судом установлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та померла [PERSON] , (спадкоємицею, якої її донька - позивач [PERSON] ) як спадкоємці постійно проживали разом з матір`ю на час відкриття спадщини після її смерті, отже прийняли спадщину. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, на думку суду, відсутні. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 21 січня 2020 року у справі № 396/2046/18. Також, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягнення в солідарному порядку судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 10075,61 грн., оскільки саме на таку суму позивачами та їх представником надані суду підтвердження (докази). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: partial