Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

у червні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 14.11.2004 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Останній час вони з відповідачем проживали окремо від батьків у його помешканні, вели спільне господарство. Приблизно в 2012 році відповідач перестав приділяти увагу їхнім стосункам, більше часу проводив з друзями, приходив пізно додому, з приводу чого в них почали виникати сварки. У звязку з цим, вона неодноразово йшла з дитиною проживати до своїх батьків. Їх стосунки стали неприязні, на її прохання змінити свою поведінку відповідач не реагував. Взимку 2014 року вона забрала свої особисті речі та дитину і пішла проживати до своїх батьків. З вказаного часу вони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. У них різні погляди на життя та сімю, їх шлюб розпався та зберегти його не можливо. Спору щодо набутого майна у них не виникає. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. А тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Вказала, що вони з відповідачем з лютого 2014 року проживають окремо. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.Оскільки більше двох років сімя існує лише формально, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив, що з лютого 2014 року разом з позивачем не проживає. Просив суд шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати. Не заперечив факт проживання дитини разом з позивачем. \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14.11.2004 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Грицівської селищної ради зроблено відповідний актовий запис за № 20. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 001935, виданим 28.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БВ № 108075, виданим 24.09.2009 року Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області. Сторонами у судовому засіданні визнано, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] в смт. Гриців по вул. Лісна, 29, Шепетівського району Хмельницької області, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з лютого 2014 року разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача і відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивач [PERSON] просила судові витрати, понесені нею та документально підтверджені, покласти на неї, то суд вважає за необхідне залишити їх за останньою. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved