Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] укладено договір про надання послуг. За умовами договору відповідач зобов'язувався протягом 2 місяців від дати укладення договору ввезти з-за кордону на митну територію України для нього п'ять легкових автомобілів, а він зобов'язувався прийняти та оплатити даний товар. На виконання умов договору [PERSON] отримав від нього 7000 дол. США у якості завдатку, про що склав відповідну розписку. У порушення умов укладеного договору, відповідач жодних дій не вчинив, не повідомив про причини затримки виконання зобов'язань та взагалі перестав виходити на зв'язок. Зважаючи на порушення відповідачем умов договору, він зобов'язаний повернути кошти в подвійному розмірі, а саме 14 000 дол. США,що на дату розрахунку становить 348 740 грн. Просив стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 348 740 грн.; судові витрати покласти на відповідача по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просила суд задоволити позов. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг. За умовами договору [PERSON] зобов'язувався протягом двох місяців від дати укладення договору ввезти з-за кордону на митну територію України для [PERSON] та [PERSON] п'ять автомобілів іноземного виробництва, а позивач зобов'язувався прийняти виконання та оплатити його. На підтвердження укладення договору [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 7000 дол. США. Дані обставини підтверджені поданою суду розпискою. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. У матеріалах справи відсутні докази того, що договір не був виконаний сторонами, кошти [PERSON] не повернуті. За ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема завдатком. Згідно з ст. 570 України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. За змістом ч.2 ст. 570 ЦК України, у тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. Правила про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін. Тобто у разі, якщо договір купівлі-продажу в установленому законом порядку між сторонами не укладався, передані кошти є авансом, який підлягав поверненню позивачу у цьому ж сплаченому розмірі. У судове засідання відповідач не з'явився, не надав доказів на спростування доводів позову. Оскільки [PERSON]отримав грошові кошти у якості завдатку, що підтверджено власноручно написаною розпискою, в розмірі 7000 дол. США, для виконання умов договору про надання послуг, договір не був виконаний, тому [PERSON]має повернути грошові кошти в розмірі 14 000 дол. США., що на день розрахунку становить 348 740 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До судових витрати за ст. 79, 85 ЦПК України відноситься сплата судового збору, витрати по виклику сторін, витрати сторін, що пов'язані з викликом до суду. Згідно квитанції позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3487,41 грн.

Outcome: approved