Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська суду з позовом до ТДВ «СК» АЛЬФА-ГАРАНТ», [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказано, що 17 липня 2020 року по вулиці Запорізьке шосе в. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CHEVROLET AVEO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого транспортний засіб ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2020 року (справа № 932/8769/20; провадження 3/932/3727/20) винним у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля CHEVROLET AVEO, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] , був застрахований згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/ 2486692 в ТДВ «СК`АЛЬФА-ГАРАНТ». Внаслідок цієї ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER] складає - 9 803 грн. 87 коп. ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було сплачено частину страхового відшкодування в розмірі 5 478 грн. 90 коп. Позивач вважає, що залишок страхового відшкодування в сумі - 1624 грн. 97 коп та відшкодування витрат на поштові перевезення в сумі - 51 грн, 80 коп. підлягають стягненню з відповідача - ТДВ «СК`АЛЬФА-ГАРАНТ». Відшкодування франшизи в сумі 2 700 грн. 00 коп.,відшкодування амортизаційного зносу в сумі - 1 596 грн. 70 коп, відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, витрати на оплату авто товарознавчого дослідження в сумі-3000 грн. 00 коп, відшкодування на витрат на поштові перевезення - 68 грн, 70 коп та судові витрати, витрачені на отримання консультації та підготування позовної заяви в сумі - 1 500 грн. 00 коп. - підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 року, справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.06.2021 року на підставі заяви позивача, провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із [PERSON] на користь [PERSON] - закрито. Представником відповідача - ТВД СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» 17.05.2021 року було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на підставі заяви позивача про страхове відшкодування, ТВД СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» 16.10.2020 року сплатило страхове відшкодування у розмірі 5394, 56 грн, вважає, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання. Самим позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру своїх позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» У зв`язку із цим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, проте у судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування; пункт 2 частини першої статті 980 ЦК України). Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 29.07.2020 року звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та просив оцінити та відшкодувати шкоду, посилаючись на те, що 17.07.2021 року в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля ВАЗ 2109 [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено цей автомобіль. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року у даній ДТП визнано винним за ст. 124 КУпАП водія автомобіля CHEVROLET AVEO, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2486692, відповідальність водія [PERSON] застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». Відповідно до Звіту № 02/12/2020 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER] складає - 9 803 грн. 87 коп. Відповідачем було сплачено частину страхового відшкодування в розмірі 5 478 грн. 90 коп, що підтверджується копією виписки із АТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи . У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. За змістом ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З аналізу наведених норм слідує, що страховик зобов`язаний повністю відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Зменшення суми страхового відшкодування можливе лише у разі застосування франшизи та з урахуванням зносу транспортного засобу. Інших підстав зменшення суми відшкодування Закон не містить. Отже, суд вважає, що позивачем правомірно та в межах встановленого ліміту відповідальності заявлено до відшкодування вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 1 624.97 грн. Проте відповідачем необґрунтовано зменшено суму, яка підлягає відшкодуванню та перераховано на рахунок [PERSON] лише 5 478, 90 грн. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ст. 81 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування лежить не на суду, а на сторонах. Відповідач заперечує проти доводів [PERSON] та вважає, що ними правомірно здійснено розрахунок збитків, що підтверджується аварійним сертифікатом 38-D/73/33 від 04.09.2020 року, виконаного ТОВ «АГЕНСТВО НЕЗАЛЕЖНОЇ ЕКПЕРТИЗИ «ЕГІДА». Проте суд не приймає цей доказ до уваги, оскільки зі вказаного звіту видно, що оцінювач безпосередньо не здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, не приймав участі у складанні акту огляду, а керувався лише вихідними даними, які були надані страховиком. Таким чином, суд вважає, що заявлений позивачем розмір страхового відшкодування є обґрунтованим, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок суми страхового відшкодування у розмірі 1 624 грн. 97. з урахуванням франшизи (2700 грн.). За положеннями п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. З наведених підстав суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] різниця між сумою заявленого збитку та фактично виплаченого страховиком відшкодування (9 803 грн. 87 коп. - 5 478 грн. 90 коп, - 2 700 грн. 00 коп. = 1 624 грн. 97 коп. грн.). Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на поштові перевезення - 51 грн, 80 коп., суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). З наданих до матеріалів справи доказів щодо стягнення витрат на поштові перевезення в сумі 51 грн. 80 коп. є квитанція «Укрпошти» № 4912610467346. Відповідно до опису вкладення 19.11.2020 року на ім`я СК «Альфа-Гарант» направлявся лист запрошення на огляд об`єкта дослідження. Суд не бере до уваги дану квитанцію, оскільки вона не пов`язана з розглядом даної справи. Витрати на поштові перевезення здійснювались до подання даної справи до суду. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 454 грн. необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1, 2, 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial