Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний Банк «Капітал»» (далі за текстом ПАТ «АКБ «Капітал»») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1/12/308/22-08-13/0005 від 01 жовтня 2013 року у розмірі 32220,31 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачкою укладено зазначений кредитний договір, на підставі якого відповідачка отримала споживчий кредит у розмірі 20000,00 грн. зі строком користування з 01 жовтня 2013 року по 02 жовтня 2015 року та сплатою процентної ставки у розмірі 36% річних. 01 жовтня 2013 року, виконуючи свої зобовязання за кредитним договором позивач перерахував кредитні кошти позичальнику. Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконала взяті на себе кредитні зобовязання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Отже, відповідачка має заборгованість в загальній сумі 32220,31 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту 15294,89 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 2434,12 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості 3384,72 грн., пені за несплачені проценти 1106,58 грн. та штрафу - 10000,00 грн. У подальшому позивачем уточнені позовні вимоги, відповідно до яких заборгованість відповідачки станом на 15 вересня 2015 року складає 40289,01 грн. та складається з заборгованості з повернення кредиту 14332,59 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1566,43 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості 12183,93 грн., пені за несплачені проценти 2206,06 грн. та штрафу - 10000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір в сумі 402,89 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розгляд справи вести у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, за підставами, вказаними в позовній заяві та в разі неявки відповідачки у судове засідання, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заперечення проти позовних вимог позивача. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «АКБ «Капітал»» підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 01 жовтня 2013 року №1/12/308/22-08-13/0005, укладеного між ПАТ «АКБ «Капітал»» та [PERSON] останній був наданий споживчій кредит у розмірі 20000,00 грн., зі строком користування з 01 жовтня 2013 року по 02 жовтня 2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 36% річних. Відповідно до п.п. 4.4.2, 4.4.3 відповідачка взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії відповідно до графіку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості; на суму простроченого платежу із сплати відсотків за користування кредитом за кожен день прострочення нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору передбачено нарахування штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином та внесла декілька платежів після звернення позивача до суду з відповідним позовом, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом 15 вересня 2015 року утворилася заборгованість в загальній сумі 40289,01 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредиту 14332,59 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1566,43 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості 12183,93 грн., пені за несплачені проценти 2206,06 грн. та штрафу - 10000,00 грн. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, на момент вирішення справи Розпорядження Кабінету Міністрів України 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» не скасоване у встановленому законом порядку та не визнане не чинним, а тому до правовідносин сторін Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р. у його взаємозвязку із Законом України №1669- VII від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» застосуванню не підлягає. Умовами кредитного договору передбачено сплату пені в разі порушення строку виконання зобовязання боржника у повному обсязі, у тому числі і щодо сплати пені. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 передбаченого, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже, доводи відповідача про те, що позивач в позовних вимогах не ставить питання про розірвання кредитного договору не ґрунтуються на законі. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO], ввул.Монтажна, 13, кв.28. Отже, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача станом на 15 вересня 2015 року заборгованість в загальній сумі 40289,01 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 402,89 грн.

Outcome: approved