Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У суд з цивільним позовом звернулася [PERSON]. Просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Грушевського, 9 селища Любешів Любешівського району Волинської області. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 січня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є вона. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Окрім неї, спадкоємцем першої черги є неповнолітня [PERSON], їх спільна з спадкодавцем донька. [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась та відмовляється від спадкування. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов визнала частково, вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 нерухомого спадкового майна. Заслухавши учасників процесу, проаналізувавши докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 088948 позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23 липня 1999 року. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 04 березня 2008 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вулиці Грушевського, 9 селища Любешів Волинської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 166173 [PERSON] помер 21 січня 2015 року у селищі Любешів Волинської області. Довідкою виконавчого комітету Любешівської селищної ради № 1358/19 від 26 червня 2015 року стверджено, що [PERSON], який помер 21 січня 2015 року, проживав [INFO] селища Любешів разом з своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] З відповіді на запит суду держаного нотаріуса Любешівського нотаріального округу слідує, що з заявою про прийняття спадщини по смерті [PERSON] зверталась його дружина [PERSON] Натомість неповнолітня [PERSON] не подавала заяви про відмову від спадщини. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1221 ЦК визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 1258, статті 1261 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК встановлено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом. Згідно з статтею 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У відповідності до частини третьої статті 1273 ЦК неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, суд констатує, що у ході судового розгляду не здобуто доказів, що неповнолітня донька спадкодавця у встановлений законом спосіб відмовилась від своєї частки у спадщині. Отже, відповідно до процитованих вище норм законодавства [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину по смерті свого батька. Таким чином, суд дійшов до переконання про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] з визнанням за позивачем права власності на 1/2 успадкованого нерухомого майна по смерті [PERSON]

Outcome: partial