Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У січні місяці 2015 року [PERSON] звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 10 грудня 2014 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 1 200 доларів США на строк 5 календарних днів. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовим договором та письмовою розпискою від 10.12.2014 року. Крім того, пунктом 6.4 договору позики передбачено, що за порушення строків повернення позики, визначених пунктом 4.1. договору позичальник сплачує неустойку у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. Відповідач мав повернути отримані кошти 15 грудня 2014 року, однак у визначений договором строк позичальник коштів не повернув. Просить стягнути з відповідача кошти в сумі 21 843,56 грн., штраф відповідно до пункту 6.4 договору 2931,36 грн. та судові витрати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в частині неповернутої суми позики в розмірі 1200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.03.2015 року становить 27 768 грн., вимоги щодо стягнення штрафу залишив без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 10 грудня 2014 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 1 200 доларів США строком на 5 календарних днів, що підтверджується письмовим договором підписаного обома сторонами та письмовою розпискою від 10.12.2014 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики. Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 10 грудня 2014 року [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в розмірі 1200 доларів США на протязі п»яти днів до 15 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Оскільки відповідач [PERSON] за умовами договору мав повернути борг у строк до 15 грудня 2014 року, але не повернув їх, тому кошти в розмірі 27 768,0 грн., що еквівалентно 1 200 доларів США на день ухвалення рішення підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог закону у примусовому порядку на користь позивача. (1200 х 2314,9873 = 27 780 грн.) За наведених підстав позов слід задоволити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 27 780,0 грн., що еквівалентно 1 200 доларів США та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved