Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про зняття арешту з майна, який мотивує тим, що вона є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS]. У листопаді 2017 року позивачка дізналась про існування арешту на все своє нерухоме майно, в тому числі на вказану квартиру, який накладено постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ серії АА №032569 від 20.10.2008 року. Разом з тим, виконавче провадження, за яким накладено арешт на нерухоме майно, в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на даний час знищено. Відносно неї як боржника також не існує жодних виконавчих проваджень. Вважає, що за таких обставин перебування належного їй майна під арештом є протиправним, порушує її право власності та перешкоджає вільно розпорядитись цим майном.Просить скасувати арешт (заборону відчуження) з всього нерухомого майна, що належить їй шляхом скасування запису про арешт нерухомого майн, накладений постановою Хортицького ВДВС м.ЗапоріжжяАМ №2088564 від 20.10.2008 року,реєстраційний номер обтяження 8089405 від 20.10.2008 року. Ухвалою суду від 05.06.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою від 10.09.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, суду надана письмова заява в якій представник позивача просить розглядати справу у відсутності позивача та його відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та представника позивача. 14.11.2018 року від представника відповідача - Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшов відзив на позов в якому зазначено, що на даний час виконавче провадження, в межах якого накладений арешт на майно позивача, на виконанні у Відділі відсутнє. В актах знищення завершених виконавчих проваджень, що були завершені з 2011 року по 2018 року, вказане виконавче провадження також відсутнє. Акти знищення виконавчих проваджень до 2011 року знищені. Припинити чинність арешту майна позивачана даний час немає можливості, оскільки не встановлено, що виконавчий документ перебував на виконанні у відділі і чи фактично він виконаний у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не прибув, суду надана заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON],РНОКПП [NUMBER],є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, запис про державну реєстрацію права власності № 12962845 від 29.11.2005 року, підстава виникнення права власності: договір міни №Н-1614 від 13.09.1996 року З Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №103654010 від 14.11.2017 року вбачається, що 20.10.2008 року за №8089405 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано обтяження на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ Плескачової Т.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №2088564 від 20.10.2008 року. Разом з тим, згідно з інформацієюХортицького ВДВС м.Запоріжжявід №38941 від 14.11.2018 року, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на теперішній час відомості про відкрите виконавче провадження відносно боржника [PERSON], в межах якого накладено арешт на її майно, відсутнє. За змістом ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст.316-321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319, 321 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від21.04.1999року, який був чинний на час накладання державними виконавцями арешту, передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.57 вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, який чинний на час розгляду справи, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 вказаного Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позивач як власник нерухомого майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права власності, які в даному випадку чиняться наявністю арешту (заборони відчуження, обтяженням) на вказане нерухоме майно, накладеним на підставі постанов державного виконавця, відомості про які зареєстровані в установленому законом порядку. При цьому, суд виходить з того, що заборона відчуження (обтяження, арешт) нерухомого майна, запис про який мається в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, були застосовані в 2008 роціна підставі постанови державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ Плескачової Т.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №2088564 від 20.10.2008 року. Виконавчого провадження відносно боржника [PERSON], в межах якого накладено арешт на усе її майно, на даний час відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, немає. За вказаних обставин, підстав для перебування майна [PERSON] під арештом на підставі постанови державного виконавцяХортицького ВДВС м.Запоріжжясерії АМ №2088564 від 20.10.2008 року, суд не вбачає і вважає, що наявність такого арешту перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні своїм майном, а тому суд вважає необхідним захисти порушене право позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, право власності на яке вона набула в установленому законом порядку, шляхом скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна позивача [PERSON], реєстраційний номер обтяження 8089405 від 20.10.2008 року. Питання щодо скасування арешту із вказаного майно, який було накладено за інших підстав та інший час, судом не розглядалося. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved