Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ЛФ-12002266 від 22.05.2012 року в розмірі 18194,64 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22 травня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ЛФ-12002266, відповідно до якого відповідачеві був наданий кредит в розмірі 1000 грн. 28 грудня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юнідо» був укладений договір про відступлення права вимоги №Ю-28/12-1, згідно якого право вимоги за кредитним договором ЛФ-12002266 перейшло до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юнідо». Відповідач [PERSON] порушуючи взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, виконував свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого станом на 26.05.2014 року в неї виникла заборгованість за кредитом в розмірі 18194,64 грн. В зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача просив стягнути цю суму в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував слухати справу заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ЛФ-12002266, відповідно до якого відповідачеві був наданий кредит в розмірі 1000 грн. В результаті укладеного договору №Ю-28/12-1 від 28.12.2012 року право вимоги за кредитним договором № ЛФ-12002266 перейшло до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юнідо» Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, в зв'язку з чим станом на 26 травня 2014 року в неї виникла заборгованість за кредитом в розмірі 18194,64 грн., з яких: 1000 грн. - заборгованість по кредиту, 320,00 грн. - заборгованість за відсотками, 12259,20 грн. - пеня; 4479,20 грн. - штраф; 88,44 грн. - інфляційні витрати; 47,80 грн. - три відсотки річних. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: договором; розрахунком; вимогою (а. с. 5-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, [PERSON] продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом та пеня за прострочення строків повернення кредиту нараховані правомірно. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором складає 12259,20 грн., що не співмірно із сумою заборгованості за кредитним договором, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому суд засновує свою позицію щодо зменшення суми пені на тому, що вказана норма не обмежує право суду на застосування її приписів навіть якщо відповідач не заявляє відповідного зустрічного прохання під час розгляду справи. Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. 3 ЦК України. Таким чином, враховуючи суму договірних зобов'язань, що виникли між сторонами по справі, принцип співмірності, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів у сумі 1000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплати судового збору.

Outcome: partial