Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Ухвалою судді Галицького районного суду міста Львова від 27.11.2015 цивільну справу передано на розгляд Деснянського районного суду міста Києва. Позивач Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (код ЄДРПОУ 19390819) за кредитним договором №910.23398, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати Публічному акціонерному товариству «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Вилучити у [PERSON], або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк». Стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 100 грн., витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року. 19.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 910.23398, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 66902,0 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором становить до 19.07.2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 22,99 % річних. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. В тому числі, змінна частина ставки визначається станом на перше число кожного кварталу як середнє за попередні 12 місяців. На підставі щоденних звітів форми 350 за ці місяці. Які складається згідно Правил НБУ організації статистичної звітності. Також кредитним договором встановлено, що банк повідомляє позичальника про підвищення процентної ставки. А також при впровадженні процентної ставки надає позичальнику новий графік рекомендованим листом без внесення змін до кредитного договору. Повідомлення про зміну процентної ставки стає невід'ємною частиною кредитного договору. Таким чином, позивачем було направлено листи відповідачу щодо підвищення відсоткової ставки в порядку та відповідно до умов кредитного договору. В період з 20.05.2014 року процентна ставка становила 26,94 %. Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Частиною 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на дату подання цієї заяви відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 02.02.2015 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.06.2015 року становить: основний борг 53108,84 грн., прострочений борг 4909,81 грн., прострочені проценти 10342,03 грн., строкові проценти 856,45 грн., нарахована комісія 0 грн., прострочена комісія 0 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період 1 рік (з 08.06.2014 року по 08.06.2015 року) становить: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань 13164,66 грн., дебіторська заборгованість 0, грн., інші штрафні санкції 0 грн., віндикаційні витрати 0 грн., Загальна заборгованість 82381,79 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості станом на 08.06.2015 року (а.с.16-зворот, 17). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Виконання зобов'язання за договором № 910.23398 від 19.07.2013 року забезпечено порукою ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс». В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В тому числі, договором застави чітко передбачено право заставодержателя: перевіряти в будь-який час документально і фактично наявність транспортного засобу та його стан, а відповідач зобов'язаний надавати в будь-який час необмежені можливості для здійснення позивачем своїх прав; вилучати автомобіль, знімати державні номерні знаки, ставити автомобіль на зберігання на свій майданчик до погашення заборгованості; звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені заставодавця в порядку положень закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права. В силу застави, згідно зі статтею 572 Цивільного Кодексу України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 Цивільного Кодексу України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно з договором застави, укладеним з відповідачем, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя (позивача), у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя, суд вважає вимогу позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі - законною та обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Аналогічна вимога міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Отже, враховуючи те, що відповідач не виконав умов кредитного договору №910.23398 від 19.07.2013 року забезпеченого заставою суд вважає, що існують всі підстави для задоволення вимог банку про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості в сумі 100 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 823,82 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 420,00 грн. (а.с.3-зворот, 54-56). Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст. 526, 530, 543, 549, 551, 554, 610 - 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 11, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 212-215, 224, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved