Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 09 листопада 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 925. В обґрунтування позову зазначала, що 09 листопада 2018 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Із самого початку сімейне життя у сторін нормально не складалося, оскільки у них різні погляди на життя, різні знайомі та різне коло спілкування. Відповідач не мав постійної роботи та заробляв незначні кошти, зловживав алкогольними напоями, кошти на утримання їхньої сім`ї не надавав. Із вересня 2019 року став вимагати у неї гроші, погрожував фізичною розправою. По фактам сімейного насилля вона неодноразово викликала поліцію. Із листопада 2019 року вона та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Їхня дочка проживає разом із матір`ю. Примирення подружжя є неможливим, оскільки вони стали чужими людьми. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити та стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розірвати шлюб між сторонами та розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову він не заперечує, оскільки за наданий судом строк примирення подружжя не відбулося, спільне життя з позивачем є неможливим, проживають вони окремо більше півтора року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 09 листопада 2018 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 925. Від спільного проживання до шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 22 жовтня 2020 року ухвалою суду за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надавався строк для примирення подружжя терміном три місяці, проте вони не примирилися. Суд встановив, що із листопада 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, за наданий час примирення подружжя не відбулося. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду цього позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved