Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що зверталась із запитами від 23 червня 2013 року, 25 грудня 2012 року до генерального директора ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» та від 25 грудня 2012 року до голови профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», проте відповіді на вказані запити на день подання позову до суду не отримала. Посилаючись на те, що її запити на інформацію залишені відповідачами без реагування, чим порушується право на доступ до публічної інформації, [PERSON] просить: -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію та копії підтверджуючих документів, що були підставою видання наказу №551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення [PERSON] з ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ»; - зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати позивачу копію колективного договору ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» за 1996 рік з всіма додатками; -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рапорту директора фірми «Підземгазінжинірінг» [PERSON] від 30 вересня 1996 року; -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акта від 26 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] ; - зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рішення Первинної профспілкової організації ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ»№89 від 04 листопада 1996 року; -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акта від 23 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] ; -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акта від 24 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] ; -зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» довідку про дату зробленого кінцевого розрахунку [PERSON] згідно наказу №551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення; - зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію з наданням копії подання та копій всіх документів наданих ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» до Профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» згідно яких приймалось рішення про надання згоди профспілок на розірвання з позивачем трудового договору; -зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рішення профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» №89 від 04 листопада 1996 року про згоду профспілок на розірвання договору з [PERSON] ; -зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію про правову позицію щодо дій профкому направлених на мій захист, як члена профспілки; Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року (суддя Остапчук Т.В. ) відкрито провадження в указаній цивільній справі. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року (суддя Остапчук Т.В.) зазначену позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року вищевказану ухвалу місцевого суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року (суддя Остапчук Т.В.) призначено справу до судового розгляду. Ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року (суддя Остапчук Т.В.) заяви позивачки про відвід судді та секретаря судового засідання залишено без задоволення. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року (суддя Остапчук Т.В.) позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року вищевказану ухвалу місцевого суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року заяву про самовідвід судді Остапчук Т.В. від розгляду вказаної цивільної справи задоволено. Ухвалою судді Бусик О.Л. від 27 серпня 2020 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», ППО ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» про зобов`язання надати інформацію для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачка та її представник, кожен зокрема, позов підтримали та просили задовольнити, виходячи з мотивів, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. Суд, заслухавши обґрунтування позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням засідання профкому та адміністрації ВАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ» від 04 листопада 1996 року надано згоду на звільнення з роботи [PERSON] Наказом ВАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ» від 04 листопада 1996 року позивачку звільнено з роботи з посади інженера ІІ категорії Фірми «Підземгазінжинірінг». Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16 у позові [PERSON] до ВАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ», третя особа - [PERSON] , про поновлення на роботі, стягнення майнової шкоди за час вимушеного прогулу, недовиплаченої заробітної плати, розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, допомоги на дітей та відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Також судом достовірно з`ясовано, що позивачка 25 грудня 2012 року зверталася до ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ`та ППО ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» із запитами про надання інформації, зокрема, про: надання копій документів, що були підставою для видачі наказу від 04 листопада 1996 про її звільнення та колективного договору ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» за 1996 рік з усіма додатками, а також всіх документів, наданих ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» до профкому згідно з якими приймалося рішення про надання згоди профспілок на розірвання з нею трудового договору, рішення профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» про згоду профспілок на розірвання з нею трудового договору і вказати правову позицію щодо дій профкому, направлених на її захист, як члена профспілки. Крім того, встановлено, що [PERSON] зверталася 23 червня 2013 року до ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» із запитом про надання документів, а саме: копії рапорту директора Фірми «Підземгазінжинірінг» Лося В.М., копії актів від 23, 24 та 26 вересня 1996 року, копії виписки з протоколу № 89 від 04 листопада1996 року, та довідку про дату здійсненого кінцевого розрахунку з нею згідно з наказом від 04 листопада 1996 року про звільнення. Вказані вище запити отримані відповідачами відповідно 31 грудня 2012 року та 29 червня 2013 року. При цьому, судом встановлено, що на момент розгляду цієї справи судом, на вищезгадані запити від відповідачів не було направлено відповіді [PERSON] щодо запитуваної нею інформації. Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). За змістом ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України 2004 року, в редакції, чинній на момент звернення до суду із вказаним позовом, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями Книги другої ЦК України передбачено особисті немайнові права фізичної особи, яких вона не може бути позбавлена, зокрема ст. 302 ЦК України встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Стаття 1 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. За змістом ст. 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний, в тому числі, й ознайомити працівника з колективним договором. Відповідно до ст. 47 згаданого Кодексу власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. За змістом ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Відтак, суд зазначає про те, що позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати їй інформацію та копії підтверджуючих документів, що були підставою видання наказу № 551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення останньої з роботи у ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», копію колективного договору ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» за 1996 рік, копії актів від 23,24 та 26 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] , а також довідку про дату зробленого кінцевого розрахунку [PERSON] згідно з наказом № 551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення, виникли у останньої як у колишнього працівника. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх трудових прав, згідно з якими остання, як колишній працівник ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», має право на ознайомлення із змістом матеріалів (документів) дисциплінарного провадження відносно неї, на підставі яких роботодавцем було прийнято рішення про її звільнення, умовами колективного договору, а також з розмірами оплати праці у вигляді порядку нарахування та визначення розміру кінцевого розрахунку при звільненні, та іншою інформацією, що стосується її особисто на підставі ст. 29, 47, 110 та 252 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Отже, суд зазначає, що відмова ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» у наданні запитуваної позивачкою інформації є незаконною, оскільки дана інформація стосується особисто [PERSON] , вона, як колишній працівник ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» має право на ознайомлення з відповідною документацією підприємства, пов`язаною, в тому числі з безпосередніми умовами праці, звільненням з роботи та оплати праці робітника, тобто тої, що стосується його особисто. Враховуючи, що наявні докази, що ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» отримав відповідні запити позивачки, однак залишив їх без відповідного реагування, тому огляду на наведені положення закону та встановлені судом обставини, у роботодавця виник обов`язок перед [PERSON] з надання відповідної інформації, який в добровільному порядку останнім не виконується, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зобов`язання ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» в примусовому порядку надати позивачці копії підтверджуючих документів, що були підставою видання наказу № 551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення останньої з роботи у ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», копію колективного договору ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» за 1996 рік, копії актів від 23,24 та 26 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства [PERSON] , а також довідку про дату зробленого кінцевого розрахунку [PERSON] згідно з наказом № 551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення. Поряд із цим, суд не вбачає за доцільне задовольняти вимоги позивачки щодо зобов`язання ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рапорту директора фірми «Підземгазінжинірінг» [PERSON] від 30 вересня 1996 року, копію рішення Первинної профспілкової організації ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» № 89 від 04 листопада 1996 року, а також про зобов`язання Первинної профспілкової організації ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію з наданням копії подання та копій всіх документів наданих ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» до Профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» згідно яких приймалось рішення про надання згоди профспілок на розірвання з позивачем трудового договору копію рішення профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» № 89 від 04 листопада 1996 року про згоду профспілок на розірвання договору з [PERSON] , через те, що вказані вимоги фактично дублюють та зводяться до змісту позовної вимоги останньої про надання копії підтверджуючих документів, що були підставою видання наказу № 551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення [PERSON] з ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» і, яка задоволена судом, з підстав викладених вище. Крім того, суд не вбачає правових підстав для зобов`язання Первинної профспілкової організації ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію про правову позицію щодо дій профкому направлених на мій захист, як члена профспілки, через те, що таке поняття як «правова позиція», не має необхідної законодавчої регламентації та чіткого визначення, при цьому Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності`не встановлює такого обов`язку для первинної організації профспілки щодо її висловлювання відносно члена профспілки, а також позивачкою не надано доказів того, що вказана дія є обв`язкою чи встановлена статутом (положенням) профспілки. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), а тому інші доводи касаційної скарги не розглядаються як такі що не є суттєвими для цієї справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial