overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались, мешкають окремо, відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, чим ставить її в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, проте до суду не з'явився, про причину не явки не повідомив. 02 серпня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Судом встановлено, сторони з травня 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] позивачка народила сина - [PERSON]. Батьком дитини у свідоцтві про народження вказано відповідача по справі, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 3) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України (а.с. 4). Як убачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, після припинення фактичних шлюбних відносин, малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, окрім соціальної допомоги від держави, інших доходів не має. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх особі відповідач не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на зазначене, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір, розмір якого визначений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались, спільне проживання не ведуть, мешкають окремо. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, чим ставить її в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. При цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки не повідомив. 22 липня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 02 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС КМУЮ у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 83. Від шлюбу, сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказане стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с. 5-6). Як убачається з матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх особі відповідач не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на зазначене, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір, розмір якого визначений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю Позовні вимоги визнав. (а.с.21 ). Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, [PERSON] зареєстрували шлюб 17 серпня 2007 року (а.с.2). Згідно свідоцтва про народження у подружжя народилася дочка [PERSON], 25 жовтня 2007 року (а.с.3). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалася на те, що 21.05.2011 року був укладений шлюб з відповідачем. Вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх 9 місяців не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Стверджує, що відповідач зловживає спиртними напоями. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2011 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратили один до одного всі почуття, жодних сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З урахуванням наведеного вище, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У червні 2016 року, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який укладено 16 жовтня 2009 року. Від шлюбу спільних та неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними були припинені у 2012 році. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в родині відсутнє взаєморозуміння, байдужість до спільного життя та проблем один одного, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Позивач просить шлюб розірвати, оскільки спільне життя з відповідачем є неможливим. У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача по довіреності [PERSON] через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 16 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) уклали шлюб, який зареєстровано Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 732. Вказане підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено судом, з 2012 року шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, байдужість до спільного життя та проблем один одного, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору поруки. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2017 року по справі № 295/8866/16-ц року за позовом [PERSON] до\~ ПАТ «[PERSON] Аваль», третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, позовні вимоги було задоволено та визнано недійсним договір поруки Р014/5550/74/81705/2 від 19.06.2006 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON]. 27.07.2017 року та 28.07.2017 року від [PERSON]надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій останній просить: - визнати недійсним договір поруки Р014/5550/74/81705/2 від 19.06.2006 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] з моменту його укладення; - вирішити питання розподілу судових витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 2\~250 грн. 24 коп. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом та просилавизнати момент визнання недійсним оскаржуваного договору поруки Р014/5550/74/81705/2 від 19.06.2006 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] та визнати недійсним даний договір з моменту його укладення У вказаному рішенні не вирішено питання про розподілу судових витрат в частині оплати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн. які були сплачені позивачем по справі. Сторони в судове засідання не зявилися. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання. Таким чином, суд розглянув питання у їх відсутності. Враховуючи, що рішенням суду від 12.07.2017 року про\~\~задоволення вимог позивача, щодо визнання недійсним договору поруки Р014/5550/74/81705/2 від 19.06.2006 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], суд помилково не зазначив у своєму рішенні момент визнання договору поруки недійсним та не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині оплати за проведення судової почеркознавчої експертизи, суд вважає, що заяви є обґрунтованими та підлягають до задоволення, відтак є підстави ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.12.2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони проживають окремо, відповідач матеріально дитину не забезпечує, син знаходиться на утриманні позивачки, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю, згоден сплачувати дружині аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 320. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено копією про народження дитини в матеріалах справи. Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде \~ стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 червня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог на задоволені позову наполягала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/5 частини, оскільки він також сплачує аліменти на утримання дружини [PERSON] та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини на утримання дітей. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне згідно ст.183 СК України визначити розмір аліментів у частині від заробітку (доходу) матері, батька, а саме в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/2 частини, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській, [PERSON] про визнання права в користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з?явилися про час і місце його проведення повідомлялися належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок в якому проживає позивач разом з малолітнім сином згідно рішення міськ ради у 2012 році переданий на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради і значиться як гуртожиток. Позивач зазначає, що з січня 2010 року вона проживала разом з третьою особою - [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] В позовній заяві позивач зазначає, що вона не має за собою право користування іншим жилим приміщенням та не має постійного місця проживання у приватизованому жилому приміщенні. Третя особа - [PERSON] з грудня 2013 року не проживає за вищевказаною адресою. Позивач добросовісно проживає за вказаною адресою до теперішнього часу, сплачує комунальні послуги, заперечень щодо її проживання від третіх осіб не має. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки позивач мешкає з малолітньою дитиною за спірною адресою, іншого житла вона не має, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 14.11.2009 року виконкомом Моспинської міської ради м.Моспине м.Донецька Донецької області, актовий запис № 73. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають з квітня 2014 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та спору з приводу проживання дітей у сторін не має. Дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матірю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачкою не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved