Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

у травні 2020 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПН [PERSON] , про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спілкуванню та визнання права на спадкування. Останній мотивувала тим, що є матір`ю [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] . Вказала, що [PERSON] з 05.02.20114 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Саваріною О.С. відкрито спадкову справу № 6561587 згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.03.2020 року № 59673004. Зазначила, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не склав, а спадкоємцями першої черги після його смерті є вона та дружина - відповідач [PERSON] . За час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі ними було набуто рухоме майно, а саме: автомобіль Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] , який згідно даних Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ від 02.05.2020 року належить [PERSON] на праві власності з 28.02.2013 року, входить до складу спадщини та є спадковою масою, оскільки належало спадкодавцеві та його дружині на праві спільної сумісної власності, що свідчить про те, що це майно набувалося у спільну сумісну власність подружжя, і її син мав право власності на 1/2 частку у вказаному майні як один із подружжя. Вважала, що без виділення конкретних часток кожному із співвласників у майні та визнання її права на спадкування саме цієї визначеної частки, її право на спадкування спірного майна перебуватиме у статусі невизнаного та оспорюваного, що значно утруднить чи взагалі унеможливіть видачу нотаріусом їй свідоцтва про спадщину, що буде мати наслідки у вигляді порушення її права як спадкоємця першої черги на отримання спадщини. Тому, просила суд, визначити, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на автомобіль Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] , становила 1/2 частки, та визнати за нею право на спадкування 1/2 частки автомобіля Opel Vivaro, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , що належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.11.2020 року (т. 1 а.с. 80). Ухвалою від 10.06.2020 року накладено арешт на автомобіль Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 81-82). 02.11.2020 року підготовче засідання відкладено на 22.03.2021 року (т. 1 а.с. 119-120). Ухвалою від 22.03.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Саваріної О.С. належним чином завірену копію спадкової справи № 65615877, що відкрита після смерті [PERSON] , та у відповідача [PERSON] належним чином завірену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: автомобіля Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 150-152). Підготовче засідання відкладено на 16.08.2021 року. 16.04.2021 року та 09.08.2021 року до суду надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 22.03.2021 року (т. 2 а.с. 1-137). Ухвалою від 16.08.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 24.11.2021 року (т. 2 а.с. 156). 08.10.2020 року до суду надійшов відзив на позов, в котрому відповідач просила суд у задоволенні позовної заяви про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню, та визнання права на спадкування відмовити повністю оскільки відсутні підстави звернення до суду, а саме: постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не витребувано від нотаріуса копії спадкової справи, позов подано за відсутності спору з боку інших спадкоємців, позов порушує права інших спадкоємців, оскільки, вимагає право власності на об`єкт спадкового майна закріпити за одним із спадкоємців, позовна заява містить грубі порушення ст. ст. 117, 175 ЦПК України, що згідно ч. 1ст. 185 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви (т. 1 а.с. 91-94). Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялися у встановлений законодавством порядку. Від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника, із зазначенням того, що позовні вимоги підтримують та просять його задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від останнього надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та зазначенням того, що проти позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна О.С. в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася у встановлений законодавством порядку. Направила клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 12). 05.02.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 130 (т. 1 а.с. 14). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 95-97). [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 14.02.2020 року складено відповідний актовий запис № 26 (т. 1 а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої також увійшло майно, а саме: автомобіль Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] , який згідно даних Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ від 02.05.2020 року належить [PERSON] на праві власності з 28.02.2013 року, що також не заперечується і сторонами у справі (а.с. т. 1 а.с. 10, т. 2 а.с. 137). Після смерті [PERSON] за заявою позивача [PERSON] від 03.03.2020 року ПН КМНО Саваріною О.С. було відкрито спадкову справу № 1/2020 (номер запису у спадковому реєстрі 65615877) (т. 2 а.с. 1-135). З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись також його дружина - відповідач [PERSON] та їх діти (т. 2 а.с. 18). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Як на обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась, зокрема, на те, що через відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на автомобіль її право на спадкування спірного майна перебуватиме у статусі невизнаного та оспорюваного, що значно утруднить чи взагалі унеможливіть видачу нотаріусом їй свідоцтва про спадщину, що буде мати наслідки у вигляді порушення її права як спадкоємця першої черги на отримання спадщини. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Матеріали справи не містять доказів відмову позивачу в оформлені права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Отже, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок було викладено Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20.06.2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20.03.2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22.04.2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27.05.2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16.09.2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Оскільки вже на момент звернення позивача до суду спадкоємець [PERSON] помер, тому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилась, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/2 частку спірного автомобіля за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень ст. 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, вимога позивача про визначення того, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на автомобіль Opel Vivaro, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1.9, державний номер [NUMBER] , становила 1/2 частки, задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача про визнання за нею права на спадкування 1/2 частки автомобіля Opel Vivaro, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , що належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то з даного приводу суд зазначає наступне. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При цьому позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачено, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Судом встановлено, що позивачем в межах шестимісячного строку подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємцем за законом першої черги, на підставі якої відкрито спадкову справу № 1/2020 (номер запису у спадковому реєстрі 65615877), що свідчить про відсутність перешкод для оформлення спадкоємцем [PERSON] права на спадщину у позасудовому порядку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а тому доказування має бути спрямоване на з`ясування фактів, якими обґрунтовувалися заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи, та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Разом з тим, оцінюючи заявлену позивачем вимогу, судом не встановлено, а позивачем не доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що на момент звернення до суду її право на спадкування як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] порушено, не визнано або оспорюється. Вимог про визнання права власності на майно за позивачем як спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON] не заявлялось. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив її права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення і вказаної вимоги позивача. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. Також, у відповідності до вимог ст. 158 ЦПК України, вважаю за необхідне вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих під час розгляду даної цивільної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed