Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1990 року, який було розірвано 14.06.2018. В період шлюбу 10.06.1998 за договором купівлі-продажу ними була придбана за спільні кошти подружжя квартира [ADDRESS] (нині вул. Терещенківська в м. Дніпро). За таких обставин, позивач вважає, що квартира є спільним майном подружжя і належить кожному з них по ? частці, а тому просила суд визнати за нею право власної на ? частину квартири [ADDRESS] (нині вул. Терещенківська в м. Дніпро), а також стягнути на її користь з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 серпня 2018 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити. Пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, представник позивача суду пояснив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого була придбана спірна квартира, яка є спільним майном подружжя, а отже належить кожному з них по ? частці. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що з позивачем по справі вони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого, він хотів вирішити питання розподілу спільного майна мирним шляхом, а не через суд. Не заперечував, що квартира була придбана у шлюбі, за спільні кошти. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1990 року, який було розірвано 14 червня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу, копії яких наявні в матеріалах справи. 10.06.1998 за договором купівлі-продажу була придбана квартира [ADDRESS], покупцем в якому зазначено [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.06.1998 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС України (яка діяла на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. З розяснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Придбання квартири [ADDRESS] у шлюбі, за спільні кошти подружжя, сторонами не заперечується, а відтак зазначена квартира є спільним майном подружжя і належить кожному з них по ? частці. Суд не може погодитися з посиланнями відповідача щодо можливого мирного урегулювання спору, шляхом сплати ним позивачці вартості її частки у спільній квартирі, оскільки позивач заперечує отримання грошової компенсації, тому що іншого житла не має. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1247 грн. 60 коп.

Outcome: approved