Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 11.10.1996 між ним та відповідачем був укладений та зареєстрований шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї, про що було зроблено актовий запис за номером №1176. Від шлюб в них є повнолітній син - [PERSON] , 1997 р.н. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони не є сім`єю, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та бюджету із початку 2019 року живуть окремо. Сім`я остаточно розпалася і існує лише формального. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та є недоцільним. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. В підготовче судове засіданні сторони не прибули, хоча про день час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином. 06.08.2019 відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. 05.09.2019 позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин і з початку 2019 року живуть окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved