Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У червні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2001 році між нею та [PERSON] фактично було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], після чого вона /позивачка/ зі своєю сім»єю вселилась до цього будинку. Так, [PERSON] являлась опікуном своєї родички [PERSON], яка була визнана судом недієздатною. [PERSON] забрала проживати підопічну до себе, а успадкований останньою зазначений будинок вирішила продати, але тривалий час не могла оформити право власності на цей будинок. Лише у 2008 році [PERSON] оформила свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок на ім»я підопічної [PERSON], хоча кошти за продаж будинку вона /позивачка/ передала [PERSON] ще 01 березня 2001 року. Розписку про те, що [PERSON] отримала від неї /позивачки/ кошти, вона /[PERSON]./ отримала від останньої лише 28 липня 2004 року, після того як [PERSON] оформила паспорт. Їй /позивачці/ відомо, що [PERSON] зверталась до органу опіки для отримання дозволу на продаж зазначеного будинку, належного підопічній, але такий дозвіл їй надано не було і тому своєчасно оформити відповідний договір купівлі-продажу цього будинку можливості не було. Коли [PERSON] померла (більше 5 років тому), опіку над [PERSON] було доручено іншій її родичці - [PERSON], яка вирішила питання поміщення [PERSON] до будинку-інтернату. [PERSON] зверталась до [PERSON] з приводу оформлення договору купівлі-продажу вказаного будинку і остання обіцяла вирішити питання дооформлення документів на цей будинок. На даний час позивачці стало відомо, що власник будинку - [PERSON] померла близько 2-х років тому і спадщину після її смерті ніхто не прийняв, а тому і оформити договір купівлі-продажу будинку належним чином вона /позивачка/ не має змоги. Тому, оскільки, починаючи з березня 2001 року по теперішній час, вона /позивачка/ відкрито безперервно володіє вищевказаним будинком, користується його господарськими будівлями та спорудами, проводить поточні ремонти, користується комунальними послугами, які оплачує, обробляє земельну ділянку, можливості укласти договір купівлі-продажу будинку не має, то просила визнати за нею право власності на даний будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач - Бородянська селищна рада Київської області в судове засідання свого представника не направила, просила справу розглядати без його участі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, починаючи з 2001 року по даний час, [PERSON] із сім»єю проживають без реєстрації у будинку [ADDRESS], доглядають за цим будинком, проводять ремонтні роботи, здійснюють добудови, оплачують комунальні послуги /а.с. 8, 12-17,22-25/. Як зазначила позивачка в судовому засіданні та що підтверджується матеріалами справи /а.с. 7,18-21, 38/, вказаний будинок фактично був власністю [PERSON], яка його успадкувала після смерті [INFO] [PERSON], отримавши 12 вересня 2008 року відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [PERSON] було визнано недієздатною, а її опікуном призначено [PERSON] Остання забрала проживати підопічну [PERSON] до себе, а зазначений будинок вирішила продати, але тривалий час не могла оформити право власності на цей будинок. 01 березня 2001 року позивачка передала [PERSON] за вказаний будинок та земельну ділянку гроші у сумі 6550 грн. (1200 дол.США), про що остання написала відповідну розписку 28 липня 2004 року /а.с.9/. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 30 січня 2008 року опікуном недієздатної [PERSON] призначено [PERSON] /а.с. 39/. [INFO] [PERSON] померла і згідно листа Бородянської районної державної нотаріальної контори від 01 серпня 2018 року спадкова справа після її смерті не заводилась /а.с.37/. Відповідно до ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, а оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., то норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р. Враховуючи викладене, оскільки позивачка, починаючи з 2001 року по даний час, тобто, більше десяти років відкрито і безперервно користується вищевказаним будинковолодінням, яким добросовісно заволоділа, власник будинку померла і спадщину після її смерті ніхто не прийняв, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння [ADDRESS] за набувальною давністю.

Outcome: approved