overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 09.03.2001 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою від 24.06.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 09.11.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що під час її спільного проживання у незареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі в утриманні дитини не бере, від сплати аліментів ухиляється, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду про стягнення аліментів в розмірі однієї третини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В подальшому, позивач уточнила свої позовні вимоги, в частині розміру стягнення з відповідача аліментів, а саме, однієї чверті від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. До початку судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Зокрема, відповідач зазначив, що він не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

У травні\~2019\~року [PERSON] пред`явила\~в суд\~позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано 25 липня 2017 року в Дубенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №186. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери, різні погляди на життя. Їхня сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.17) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.19) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

У травні\~2019\~року[PERSON] пред`явила\~в суд\~позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області 29 червня 2016 року, актовий запис №40. Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери, різні погляди на життя. Протягом останніх кількох місяців разом не проживають. Їхня сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.17) Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає повністю. (а.с.14) У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29 червня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим на підставі актового запису № 40 від 29.06.2016 року Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. (а.с.7) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] пред`явила до суду зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 26 липня 1992 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Сімейне життя у них не склалося, втратили почуття любові один до одного, подружніх відносин не підтримують, мають різні погляди на життя, шлюб існує формально. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення заперечень не заявила. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 26 липня 1992 року Колодяжненською сільською радою Дзержинського району, актовий запис № 5 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. З відповідача на користь позивачки у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені нею судові витрати при оплаті судового збору у розмірі 768.40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважають неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявники у судове засідання не з`явилися, з поданої заяви вбачається, що вони просять розірвати шлюб. У матеріалах справи міститься заява, з якої вбачається, що вони просять розглядати справу без їхньої участі, вимоги спільної заяви підтримують (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 04 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). 24 травня 2019 року заявники уклали нотаріальний договір про участь батьків у забезпеченні умов життя, вихованні дитини та сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 928 (а.с. 5-6). У зазначеному договорі визначили, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, визначили порядок здійснення батьківських прав, а також порядок та розмір сплати аліментів. Зі спільної заяви вбачається, що заявники фактично не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище. З поданою нею заяви вбачається, що вона бажає змінити прізвище на дошлюбне - « [PERSON] » у випадку задоволення спільної заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважають неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявники у судове засідання не з`явилися, з поданої заяви вбачається, що вони просять розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). 25 квітня 2019 року заявники уклали нотаріальний договір про сплату аліментів на виховання та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 420 (а.с. 11). У зазначеному договорі визначили, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, визначили порядок здійснення батьківських прав, а також порядок та розмір сплати аліментів. Зі спільної заяви вбачається, що заявники не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище. З заяви вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення спільної заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища [PERSON] на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06.07.2011 [PERSON] підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 6900,00 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24900 грн. 87 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2019 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16.12.2014 року відповідач уклав з позивачем договір б/н від 16.12.2014 року, згідно з яким отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 02.05.2019 р. виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 12?169,71 грн, яка складається з: 6?568,78 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3 595,23 грн - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання, 950,00 грн - заборгованості за пенею за несвоєчасну сплату боргу; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 555,70 грн - штраф (процентна складова). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 169,71 грн за кредитним договором б/н від 16.12.2014 року та судові витрати у розмірі 1 921 гривень. Відповідач на призначені судові засідання 18.03.2020 р. та 04.08.2020 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.09.2012 року відповідач уклала з позивачем договір б/н від 27.09.2012 року, згідно з яким отримала кредит у розмірі 8?000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 23.04.2019 р. виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 12?119,87 грн, яка складається з: 3?171,92 грн - заборгованості за тілом кредиту; 7?894,62 грн - заборгованості за пенею; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 553,33 грн - штраф (процентна складова). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 179,87 грн за кредитним договором б/н від 27.09.2012 року та судові витрати у розмірі 1 921 гривня. Відповідач на призначені судові засідання 18.03.2020 р. та 04.08.2020 р. не з`явилася, повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористалася, за таких обставин,

Outcome: partial