Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У січні 2021\~ року позивач звернувся із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовних вимог вказує, що 14 лютого 2015 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 39. Від шлюбу спільних дітей не має. Сторони однією сім`єю не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Зазначив, що наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, з відповідачкою склалися особисті неприязні стосунки. Відповідачка та її представник направили на адресу суду заяву\~ про розгляд справи за їх відсутності. З позовними вимогами відповідачка не погоджується та зазначила, що за наданий судом час на примирення, фактично примирилася з позивачем, продовжує з ним проживати однією сім`єю та вважає, що можливо зберегти родину. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 14 лютого 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 39, зареєстровано 14 лютого 2015 року шлюб [PERSON] , 1979 року народження, та [PERSON] , 1967 року народження. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу спільних дітей не має. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. За змістом частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові\~ права, а також права їхніх дітей. З метою збереження сім`ї за клопотанням відповідачки судом було надано сторонам двомісячний строк на примирення, який позитивних результатів не дав, позивач своєї позиції стосовно розірвання шлюбу та ставлення до відповідачки не змінив, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки шлюб має добровільний характер, грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні відносини є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Посилання відповідачки на збереження шлюбу та фактичне спільне проживання з позивачем\~ є неспроможними\~ з огляду на незгоду позивача продовжувати шлюбні стосунки. На підставі наведеного,

Outcome: approved