Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернулася з позовом в якому просила усунути перешкоди у здійсненні її права на спадкування, шляхом припинення обтяження майна - заборони, накладеної Першою Харківською Державною нотаріальною конторою 16.08.2007 року за № 5499486 та виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. [PERSON] Першу Харківську державну нотаріальну контору вилучити з Єдиного реєстру заборон заборону за № 5499486 від 16.08.2007 року. [PERSON] Харківську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 3 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у зобовязанні Першої ХДНК вилучити з Єдиного реєстру заборон заборону за № 5499486 від 16.08.2007 року та усуненні перешкод у здійсненні права на спадкування шляхом припинення обтяження майна - заборони, накладеної Першою Харківською Державною нотаріальною конторою 16.08.2007 року за № 5499486 та виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і ухвалити нове рішення яким, зобовязати Першу ХДНК вилучити з Єдиного реєстру заборон заборону за № 5499486 від 16.08.2007 року та усуненні перешкод у здійсненні права на спадкування шляхом припинення обтяження майна - заборони, накладеної Першою Харківською Державною нотаріальною конторою 16.08.2007 року за № 5499486 та виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є поверхневим, невірним і винесеними з порушенням норм матеріального права. Посилання суду на ненадання позивачем доказів звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса з вимогою зняття заборони відчуження спірного майна є безпідставними, оскільки діюче законодавство України не передбачає таких підстав зняття нотаріусами заборон відчуження майна. Не звернув уваги суд на те, що було пряме погодження Першої ХДНК у запереченнях на позов, що перенесення заборони зі старого раніш існуючого реєстру до нового було безпідставним. Не повно зясовано обставини у справі, що мають значення для справи та невірно застосовані при вирішенні даної справи норми матеріального права, що підлягали застосуванні до даних правовідносин. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду жодного доказу того, що вона зверталася з відповідною заявою до державного нотаріуса з вимогою про зняття заборони відчуження спірного майна, яке залишилося після смерті [PERSON], та внесення відповідних змін до записів Державного реєстру прав власності. Не надано було суду вмотивовану відмову нотаріуса у вчиненні вищевказаних дій, як і відмову Другої Харківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину. З таким висновком суду, судова колегія погоджується частково, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 6 листопада 2015 року звернулася до Другої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 25 липня 2015 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 06.11.2015 року було відкрито спадкову справу № 58172044 (а.с. 6). Другою Харківською державною нотаріальною конторою за вих. № 826/02-14 11 травня 2016 року було направлено запит до Харківського обласного державного нотаріального архіву щодо надання інформації про наявність підстав заборони обтяження майна [PERSON] (а.с. 9). Харківським обласним державним нотаріальним архівом 17 травня 2016 року за вих.№ 1357/01-18 було надано відповідь, згідно з якою інформації про накладення заборон не знайдено, а запис № 5841-64 в реєстрі та документи щодо накладення заборони в матеріалах «Розпорядження про накладення заборон» за 1998 рік відсутній (а.с. 7). Ленінським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області листом за вих. № 11493/20-30 від 01.06.2016 року було повідомлено [PERSON], що згідно з даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, станом на 31.05.2016 року обтяження стосовно [PERSON] відсутні (а.с. 8). В своїх запереченнях на позов (а.с.21,58) Перша ХДНК зазначила, що не є відповідачем у справі, оскільки в листі ХОДНА від 17.05.2016 року зазначено про відсутність в документах фонду №9 «Перша Харківська державна нотаріальна контора» за 1998 рік інформації про накладення заборони, запис під № 5841-64 в реєстрі та документах щодо накладення заборони в матеріалах «Розпорядження про накладення». Отже, судовим розглядом встановлено відсутність документів на підставі яких проведено державну реєстрацію, що свідчить про помилку в записах Державного реєстру, яка впливає на права позивача, порушуючи її право на спадщину. Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. З огляду на ці вимоги закону, позовні вимоги в частині усунення перешкод шляхом скасування запису в Державному реєстрі про обтяження майна [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується інших позовних вимог, то судова колегія погоджується із запереченнями Першої ХДНК і вважає безпідставним покладення саме на неї обовязку вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про обтяження, оскільки згідно ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є як субєкт державної реєстрації прав так і нотаріус. Стосовно відмови у задоволенні позову в частині зобовязання Другої ХДНК видати свідоцтво про право на спадщину, судова колегія погоджується з висновком суду, оскільки ці вимоги є передчасними. Суд правильно зазначив, що позивач не надала вмотивовану відмову нотаріуса у вчиненні вищевказаних дій і послався на Постанову Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial