overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.01.2006 року з відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. З відповідачем відносини погіршилися через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого виникають постійні конфлікти, тому звернувся до суду з даною заявою. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.01.2006 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №2 по вул. Миру 3/21 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] є власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2015 року. В квартирі, крім позивача та його сімї зареєстрований [PERSON], колишній власник квартири. Однак, відповідач не проживає у вказаній квартирі. Позивач належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернувся до суду. Представник позивача, звернулась з заявами про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № 2, що по вул. Миру 3/31 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2015 року. Згідно довідки про склад сімї від 31.05.2018 року № 3946, [PERSON] зареєстрований в квартирі № 2, що по вул. Миру 3/21 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 2, що по вул. Миру 3/21 в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 02 грудня 1978 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 02 грудня 1978 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у Стольненській сільській раді Менського району Чернігівської області актовий запис № 22 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.12.1978 року (а.с. 7). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Щевич О. О., Прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 Комлик Н. Г., із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури. В обґрунтування позову зазначив, що 29 травяіііііііііня 2015 року ним придбано автомобіль марки Toyota RAV-4, 2006 року випуску. Позивач вказав, що 6 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом Toyota RAV-4, 2006 року випуску, що належав [PERSON] , а також про підробку 31 травня 2013 року невстановленими особами довіреності на ім`я [PERSON] , з кваліфікацією правопорушення за частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), яку змінено на частину 3 статті 289 КК України. [PERSON] не є стороною у кримінальному провадженні, проте, вважає, що його обмежено у здійсненні права власності щодо вказаного автомобіля, внаслідок незаконних дій слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 12014100080004828. Вважає, що службовими особами Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та Київської місцевої прокуратури № 8 допущено неодноразові порушення вимог законодавства, внаслідок чого йому завдано майнову шкоду, яка полягає у виготовленні нових ключів до автомобіля та понесенні витрат на адвоката у кримінальному провадженні, і моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях. Тому, [PERSON] ,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказав, що з 11 вересня 2015 року він з відповідачкою перебувають у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис №204. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії І-КИ №574119), яка мешкає разом з відповідачкою. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись відповідачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»» про стягнення шкоди у сумі 39759,02 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.11.2017 року о 23 год. 25 хв. на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Володимирської у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Opel», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2017 року, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Opel», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Вусо»» згідно Полісу №АМ/0476790 від 03.07.2017 року. У зв'язку з зазначеним та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, Тростянецької районної державної адміністрації, про захист права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батько [PERSON] , як колишній член КСП ім.Петровського с.Тростянчик Тростянецького району, отримав сертифікат, який посвідчував право власності на земельну частку (пай). В подальшому була розроблена схема розпаювання. На підставі розпорядження Тростянецької РДА від 08.11.2002 р. за № 187, [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №190299. Згідно схеми розпаювання, його земельна ділянка в полі 1-1 площею 4,1446 га. Зазначив, що дана земельна ділянка виявилась непридатною для ведення сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з тим, що вона містить схилові землі з ухилом 5-7 градусів. ДП «Поділлягеодезкартографія» розробила проект землеустрою щодо розташування земельних часток (паїв). Відповідно до такого проекту, частина земельних ділянок, на силових землях із крутизною 7 градусів підлягають вилученню. Таким чином, земельний пай позивача у полі 1-1 підлягає вилученню. [PERSON] виділяється земельна ділянка в межах населеного пункту, розміром 2,2164 га в полі №4 за №76. Рішенням 11 сесії 5 скликання Тростянчикської сільської ради від 04.02.2008 р. «Про надання згоди на виготовлення нової схеми перепаювання земельних ділянок відповідно до подання ДП «Поділлягеодезкартографія», погоджено вилучення його паю з поля 1-1 з компенсацією рівноцінної земельної ділянки в полі №4. [PERSON] просив суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП ім.Петровського с. Тростянчик Тростянецького району Вінницької області в полі №4 за №76 розміром земельної ділянки 2,2164 га. Також просив визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №190299, виданий на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 08.11.2002р. №187, площею 4,1446 в полі №1, недійсним. Ухвалою Тростянецького районного суду від 15.02.2019 р. прийнято цивільну справу до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено підготовче засідання. 19.04.2019р. від сільського голови Тростянчикської сілської ради надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого сільська рада визнала позов. 02.07.2019р. від представника позивача надійшла до суду заява, у якій він,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 9 квітня 2011 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Після народження дитини у сторін розпочались конфлікти та суперечки, а тому спільне життя стало неможливим. Сторони мають різні погляди на сімейні відносини та обовязки, різні погляди на життя. З вини обох сторін спільне життя та збереження сімї стало неможливим. З березня 2013 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо. [PERSON] зазначає, що шлюб носить формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надіславши до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, що підлягають стягненню з відповідачки на його користь у розмірі 352,40 грн, а інша частина підлягає поверненню у звязку із визнанням відповідачкою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 березня 2012 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що приблизно з 2015 року однією родиною з дружиною не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси. Вважав, що примирення та збереження сім'ї неможливе, а тому просив його шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 17 березня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17.03.2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 15.05.2012 виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 1995 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у виконкомі Сартанської селищної ради м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказав, що спільне життя з дружиною не склалося через різні погляди на виконання подружніх обов'язків, постійних спорів та конфліктів. З вересня 2017 року однією родиною з відповідачем не проживають, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважав, що примирення та збереження сім'ї неможливе, а тому просив його шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 23 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Сартанської селищної ради м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 23.09.1995 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 13.05.2002 виконкомом Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved