Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 29 травня 2012 року він уклав договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 190\~000 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 23\~730 доларів США. За умовами договору позики [PERSON] зобовязався повернути борг до 29 травня 2015 року, однак до даного часу борг не повернув. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 360\~268,80 грн., що еквівалентно 23\~730 доларів США. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач позов підтримав, розгляд справи просив провести у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від відповідача надійшла заява, в якій відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просив провести у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Судом встановлено, що 29 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов п. 1.1 якого позичальник [PERSON] отримав від позикодавця [PERSON] грошові кошти в сумі 190\~000 грн., що на день передачі грошових коштів еквівалентно сумі 23\~730 доларів США за офіційним курсом Національного банку України. На підтвердження отримання грошових коштів у розмірі 23\~730 доларів США, [PERSON] видав [PERSON] боргову розписку від 29 травня 2012 року. Згідно наданої боргової розписки та договору позики від 29 травня 2012 року [PERSON] зобовязався повернути позику в строк до 29 травня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у встановлений строк кошти не повернув. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що на момент подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ 100 доларів США еквівалентно 2656 грн.. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує належним чином взятих на себе за договором позики зобовязань, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених ним позовних вимог. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: approved