Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Долинської обєднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що 26.10.2011 року померла її мати [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Також [PERSON] зазначив, що після смерті матері, він є єдиним спадкоємцем, однак оформити своє право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку він не може, оскільки в документі, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку містяться виправлення, що суперечить вимогам законодавства. На підставі вищевикладеного, позивач [PERSON] був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 6,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 2322183500:05:001:5477, розташовану на території Долинської обєднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник за довіреністю [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, справу слухати за її відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву, в якій зазначив, що проти позовної заяви [PERSON] не заперечує, просить суд розглядати за його відсутності. Представник третьої особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавала. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме наданами документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в підготовчому судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-УР №073281 від 26.12.1959р. та копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-УР №456358 від 21.04.1992р., позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON]. 26.10.2011 року померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №219223, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис №6299. Після смерті матері позивача залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина(чоловік) померлого. [PERSON] прийняв спадщину, відкриту після смерті матері у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. При оформленні спадкових прав на земельну ділянку зясувалось, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не виявляється можливим з наступних підстав: правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності спадкодавця на майно є державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЗП №021281, виданий 15.09.1998 року Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області. У вказаному державному акті на право приватної власності на землю є виправлення, а саме прізвище власника земельної ділянки спадкодавця вказано «Шапошнікова», потім закреслене і виправлене на «Шапошник». Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У звязку з чим 01.06.2017 року [PERSON] отримав постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій. Згідно витребуваної судом спадкової справи за №19/2012 від 24.04.2012 року, відкритої після смерті [PERSON] спадкоємцем після її смерті є позивач [PERSON], який 24.04.2012 року звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та [PERSON], який 24.04.2012 року надав заяву нотаріусу, в якій зазначив, що він відмовляється від спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 89733809 від 16.06.2017 року. право власності на земельну ділянку загальною площею 6,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області ні за ким не зареєстровано Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серія І-ЗП №021281, виданий 15.09.1998 року Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області (акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 20), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2303198662017 від 07.06.2017 року. Кадастровий номер земельної ділянки, відповідно до [PERSON] ДЗК: 2322183500:05:001:5477. Відповідно до довідки з останнього місця проживання спадкодавця, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] дійсно була зареєстрована на день смерті за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підгірна, 1. На день смерті разом з померлою зареєстрованих не було. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України ( діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved