Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

у суд із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації звернулася [PERSON]. У позовній заяві позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Рожець Аллою Петрівною на ім'я [PERSON] на ? будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в ? частини спадкового майна, яка складає обов'язкову частку [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на половину ? частки будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON]; скасувати державну реєстрацію направ власності [PERSON] на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що набуте ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Рожець Аллою Петрівною. Вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті батька [PERSON] Окрім того, має право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України, оскільки на день смерті батька мала інвалідність 3 групи за загальних захворюванням та досягнула пенсійного віку. На момент смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає у даному будинку по теперішній час. На момент смерті спадкодавця вони проживали разом за вищевказаною адресою, тому в силу ст. 1268 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Приватним нотаріусом Рожець А.П. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя склав заповіт, яким своє майно заповів [PERSON] Останньому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Враховуючи викладене позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 15.05.2018 року відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до позивача [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним, у якому просив встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис про смерть №20, постійно проживав в [ADDRESS] спільно з [PERSON] у її будинку починаючи з жовтня 1986 року по день його смерті [INFO] року та визнати [PERSON] негідним спадкоємцем, як особу, що постійно не проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців з часу відкриття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON]. За життя останній розпорядився своїм майном, про що склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Кравченко О.І., яким все належне на день смерті майно, заповів йому. На дань смерті [PERSON] постійно проживав за адресою [ADDRESS], спільно з співмешканкою [PERSON], з жовтня 1986 року, хоча і мав місце реєстрації мав [ADDRESS]. Тому місцем відкриття спадщина рахується с. Лихолітки Козелецького району. До смерті [PERSON], він за ним доглядав, надавав допомогу по господарству, турбувався про стан здоров'я, здійснював всі витрати на його поховання. [PERSON] постійно не проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, своє право на прийняття спадщини після смерті батька шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви не використала, тому вважається негідним спадкоємцем. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до позивача [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним було об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації. У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, та просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. При цьому пояснила, що із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, вважаючи, що є всі підстави для його задоволення. При цьому просила відмовити у зустрічному позові [PERSON] з мотивів безпідставності. Під час судового засідання відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], та задовольнити зустрічний позовні вимоги. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому просила задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що знає позивача [PERSON] та її покійного батька [PERSON] багато років. [PERSON] перенесла складну операцію, однак стан здоров'я у неї залишається незадовільним. Про смерть [PERSON] дізналася нещодавно. Незадовго до смерті останній хворів та втратив зір. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] тривалий час. Останню було прооперовано, після чого її батько [PERSON] запросив проживати до свого будинку в смт. Козелець. Останній проживав у с.Лихолітки, та інколи навідувався до [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після операції [PERSON] проживала у будинку свого батька [PERSON] в смт. Козелець. При цьому, останній проживав у с.Лихолітки, куди [PERSON] інколи до нього приїжджала. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснив, що він працює головою сільської ради. У с.Лихолітки постійно проживав [PERSON] разом з [PERSON] у будинку останньої. [PERSON] та [PERSON] через свій похилий вік та слабкий стан здоров'я звернулися за допомогою до [PERSON], який проживає поруч. Відгукнувшись на прохання останній, та члени його родини, постійно допомагали [PERSON] та [PERSON] по господарству, доглядали за ними, возили до лікарні, привозили продукти та ліки. Тобто, відносилися як до рідних. Під час проживання у с.Лихолітки, [PERSON] міг відлучитися на день-два, але дуже рідко. Після смерті [PERSON], який помер у будинку [PERSON], [PERSON] організовував його поховання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 1999 року по 2003 рік вона з родиною винаймали для проживання будинок у [PERSON] в смт. Козелець. У цьому будинку на даний час проживає [PERSON] За життя [PERSON] постійно проживав у с.Лихолітки із дружиною [PERSON], де і був похований. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює листоношею в с.Лихолітки. З 2002 року і по день смерті [PERSON] постійно проживав у [ADDRESS]. За даною адресою вона носила йому пенсію згідно відомості, яка надійшла з Управління пенсійного фонду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON], після розлучення із своєю дружиною, 14 жовтня 1986 року переїхав проживати у її будинок в с.Лихотітки, де і проживав постійно до смерті. За життя у [PERSON] поступово погіршувався стан здоров'я та він поволі почав втрачати зір, тому, майже нікуди не їздив. Вона звернулася до сусіда [PERSON] із проханням допомогти доглядати за [PERSON] [PERSON] відгукнувся на її прохання, возив [PERSON] до лікарні, привозив ліки, допомагав по господарству. Допомогу [PERSON] надавав безкоштовно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік господарства [PERSON] в с.Лихолітки. Стверджує, що [PERSON] починаючи з 1987 року і до смерті постійно проживав у будинку [PERSON] Допитаний як свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Лихолітки по сусідству з господарством [PERSON]. Разом з останньою починаючи з 1986 року постійно проживав [PERSON]. На прохання [PERSON] він допомагав наглядати за [PERSON], у якого був слабкий стан здоров'я. У останнього у смт. Козелець був власний будинок, у який він інколи його возив. [PERSON] сприймав його як сина та казав, що відпише на нього даний будинок, оскільки доньки не рахують його за батька. Помер [PERSON] у с.Лихолітки. Він особисто займався організацією його поховання. Через 2,5 років дізнався про те, що [PERSON] склав заповіт, у якому заповів своє майно йому. Після того, як зібрав документи, звернувся до нотаріуса, де оформив спадкові права. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: [PERSON] народилася [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON]; після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]; відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради № 227 від 20.02.2017 року та відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.05.2004 року; згідно довідки Сер.МСЕ-ЧНВ №235069 [PERSON] з 01.04.2010 року безтерміново встановлено третю групу інвалідності; [PERSON], [INFO], був зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] з 21 лютого 1969 року; [INFO] року [PERSON] помер у віці 81 рік. Місце смерті: Україна, Чернігівська область, Козелецький район, с.Лихолітки. Дані підтверджуються свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]; згідно лікарського свідоцтва про смерть № 166 від 08 листопада 2013 року [PERSON] помер [INFO] року у с.Лихолітки Козелецького району Чернігівської області; матеріалами перевірки Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області щодо повідомлення про смерть [PERSON] підтверджується, що останній помер за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS]; за життя [PERSON] розпорядився своїм майном, про що 3 лютого 1999 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Козелецького нотаріального округу Кравченко І.О. та зареєстрований в реєстрі № 312, яким на випадок смерті все своє майно, у тому числі частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], заповів [PERSON]; 11 липня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П., у якій повідомив про те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2016 року про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] він приймає; 15 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 05 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Козелецького нотаріального округу Рожець А.П. із заявою, у якій повідомляла, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (колишня Піонерська), будинок №22. Їй відомо про наявність і зміст заповіту, який залишив спадкодавець. Вона являється спадкоємицею за законом першої черги, та має право на обов'язкову частку у спадщині згідно до ст. 1241 ЦПК України, як непрацездатна дочка спадкодавця. На дань смерті спадкодавцеві належало майно, яке складається із ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадщину, що залишилася після померлого, вона прийняла, оскільки постійно проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦПК України, не подавала. На підставі викладеного, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на обов'язкову частку вищевказаного спадкового майна; у листі № 79/02-14 від 09.02.2018 року приватний нотаріус Рожець А.П. повідомила [PERSON] про відмову у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] року батька [PERSON]. Відмова мотивована тим, що 29 серпня 2016 року на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом та рішення Козелецького районного суду Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу за №173/2016 за зареєстровано у Спадковому реєстрі. При видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було перевірено факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини та склад спадкового майна, і було перевірено коло осіб, які мають право на обов'язкову частку спадщині, перелік яких визначено ст. 1241 ЦК України. Спадкоємцем у заяві про прийняття спадщини зазначено, що осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України у спадкодавця немає, на день смерті спадкодавець у шлюбі не перебував, інших спадкоємців немає, а також надано довідку №941, видану Виконавчим комітетом Козелецької селищної ради 10 серпня 2016 року, про те, що [PERSON] був зареєстрований за адресою:смт. Козелець Чернігівської області, вул. Ф.Сидорука, будинок №22, інших зареєстрованих осіб не має; згідно довідки КП Ніжинське МБТІ, станом на 31.12.2012 року ? частина житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконкомом Козелецької селищної ради 25.06.1976 року на підставі рішення виконкому Козелецької селищної ради №88 від 03.06.1976 року та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 25.06.1976 року за №835; ? частина будинку зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу 23.03.2012 року реєстровий №326 та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 18.04.2012 року на №835; згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №11719065 від 15.03.2018 року власником ? частки житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер 1312, виданий 15.09.2016 року, виданого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області; відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-6 від 27.04.2018 року [PERSON] дійсно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] з жовтня 1986 року по день смерті листопад 2013 року; відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-64 від 27.04.2018 року [PERSON] дійсно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] з [PERSON], [INFO] у цивільному шлюбі, та вели спільне господарство; відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-66 від 27.04.2018 року, похоронами [PERSON] займався житель с.Лихолітки [PERSON], який тривалий час надавав допомогу по господарству, а коли [PERSON] хворів, возив у лікарню, або привозив лікаря додому. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації задоволенню не підлягають. При цьому зустрічний позов [PERSON] до позивача [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним підлягає задоволенню частково. До даних висновків суд приходить із наступних підстав: статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно до зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Із змісту ч. 1 ст. 1297 ЦК України виходить, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис про смерть № 20, на момент смерті постійно проживав в [ADDRESS] спільно з [PERSON] у її будинку. Дані обставини не заперечила у судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] При цьому, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що [PERSON] проживав за вищевказаною адресою саме з жовтня 1986 року, як того просить позивач, оскільки останній при складанні заповіту 3 лютого 1999 року він повідомив нотаріуса про те, що проживає в [ADDRESS]. Тому, зустрічні позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] щодо вимог про визнання [PERSON] негідним спадкоємцем, виходячи з наступного: відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування. Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця. Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Враховуючи обставини справи, тяжку хворобу [PERSON], її матеріальний стан, суд вважає недоведеним, що остання свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання її негідним спадкоємцем відсутні. Задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту, що [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис про смерть № 20, на момент смерті постійно проживав в [ADDRESS] спільно з [PERSON] у її будинку, повністю виключає задоволення позовних вимог [PERSON]. Встановленими вище обставинами, спростовуються твердження [PERSON], що на момент смерті [PERSON] вона постійно з ним проживала. Тому в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України, [PERSON] мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. На час розгляду справи [PERSON] таким правом не скористалася, тож права на спадщину після смерті батька [PERSON] не набула. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації задоволенню не підлягають у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: partial