Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2016 року підсудність розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Оболонському районному суду м. Києва. За позовною заявою 03.05.2012 року, 23.05.2012 року, 01.04.2013 року та 14.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики за якими позикодавець передав [PERSON] у строк до 03.09.2012 року, 23.01.2013 року, 01.01.2014 року, 01.12.2014 року включно грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, 20 000 доларів США, 50 000 доларів США, 50 000 доларів США. Відповідач у встановлений в розписках строк грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач просив стягнути на його користь заборгованість у загальному розмірі 130 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2016 року складає 3 343 600 грн. та понесені судові витрати. Оскільки на неодноразові прохання [PERSON] кошти не повертає, позивач просив про задоволення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, доказів поважності причини неявки суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи шляхом здійснення оголошення в засобах масової інформації, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача встановив наступне. Згідно оригіналу розписки від 03.05.2012 року, яка міститься в матеріалах справи, за особистим підписом [PERSON] він отримав грошові кошти в сумі 10 000 доларів США терміном до 03.09.2012 року. Згідно оригіналу розписки від 23.05.2012 року, яка міститься в матеріалах справи, за особистим підписом [PERSON] він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 доларів США терміном до 23.01.2013 року. Згідно оригіналу розписки від 01.04.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, за особистим підписом [PERSON] він отримав грошові кошти в сумі 50 000 доларів США терміном до 01.01.2014 року. Згідно оригіналу розписки від 14.02.2014 року, яка міститься в матеріалах справи, за особистим підписом [PERSON] він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000 доларів США терміном до 01.12.2014 року. У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування факту існуючого боргу перед [PERSON] у загальному розмірі 130 000 доларів США. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 130 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2016 року складає 3 343 600 грн. є законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору сплата якого підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved