Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави шляхом застосування процедури продажу, стягнення штрафу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.08.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50010406, згідно умов якого відповідач отримав в кредит 112502,97 грн., що еквівалентно 13834,60 доларам США та 34413,00 грн. додаткового кредиту, що еквівалентно 4231,80 доларам США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90 % на рік (змінна ставка), з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.08.2018 р. на придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «Polo Sedan», 2013 року випуску, об`єм двигуна1598 см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, та оплати страхових платежів. В забезпечення виконання умов вказаного договору 30.08.2013 р. між цими ж сторонами був укладений договір застави №50010406 від 03.09.2013 р., згідно умов якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «Polo сєдан-В», 2013 року випуску, об`єм двигуна1598 см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . В подальшому позивачу стало відомо, що 12.05.2015 р. предмет застави без отримання попередньої згоди позивача перереєстровано на третю особу - [PERSON] , у зв`язку з чим, 26.10.2015 р. позивачем на адресу відповідача [PERSON] надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, а також зазначено, що у випадку відмови відповідача у поверненні заборгованості, протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги відбудеться примусове стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля. Станом на день подання позову вимогу позивача про дострокове повернення суми кредиту та заборгованості за платежами [PERSON] не виконано, у зв`язку з чим станом на 18.05.2017 р. заборгованість становить 340434,13 грн., позивач просить в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет застави. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві; представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги в частині його довірителя не визнав та просив відмовити в цій частині, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався; надав до матеріалів справи відзив, в якому вимоги позову не визнав, пояснивши, що 07.05.2015 р. він надав довіреність [PERSON] , якого уповноважив визначити місце стоянки автомобіля на свій розсуд. Скориставшись цією довіреність [PERSON] відчужив заставний автомобіль на підставі підроблених документів, у зв`язку з чим, він звернувся із заявою до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яким відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України. Вислухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 30.08.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір №50010406, згідно умов якого відповідач отримав в кредит 112502,97 грн., що еквівалентно 13834,60 доларам США та 34413,00 грн. додаткового кредиту, що еквівалентно 4231,80 доларам США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90 % на рік (змінна ставка), з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.08.2018 р. на придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «Polo Sedan», 2013 року випуску, об`єм двигуна1598 см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, та оплати страхових платежів. Договір між сторонами складається з: Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Відповідно до п.п. 1.2 р. 1 Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредитом та додатковим кредитом, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п.п.1.3 р.1 цих умов, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обміну курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договору. Згідно п. 1.4.2 р.1 умов, повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту, а п.п. 1.4.3 умов передбачено, що до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті, у строк відповідно до графіку погашення кредиту. У разі якщо позичальник не отримав рахунку для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочі дня до настання відповідного строк сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за відповідним рахунком. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату. Відповідно до п.п.1.6 р.1 умов, виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернення стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитись про надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 30.08.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави №50010406 від 03.09.2013 р., згідно умов якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «Polo сєдан-В», 2013 року випуску, об`єм двигуна1598 см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п.2.3.4 договору застави, заставодавець зобов`язаний без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати наступної застави предмета застави, дій, пов`язаних зі зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов`язаних з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. У разі передачі предмету застави у користування третім особам за договорами оренди, позички, лізингу, найму або на підставі іншого подібного договору, що передбачає користування предметом застави, майновими правами на нього чи його відчуження, якщо в таких договорах не зазначено, що ці договори втрачають чинність у разі переходу права власності на предмет застави до заставодержателя або, у разі звернення стягнення на предмет застави з моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса чи пред`явлення позову. Укладання таких договорів здійснювати тільки після отримання попередньої згоди заставодержателя на укладання таких договорів. Згідно п.1.7 договору застави встановлено, що у разі укладення без попереднього погодження з заставодержателем договорів застави майна, що передано в заставу за цим договором, або договорів оренди, позички, лізингу, найму або іншого подібного договору, що передбачає користування предметом застави, майновими правами на нього чи його відчуження, якщо в таких зговорах не зазначено, що ці договори втрачають чинність у разі переходу права власності на предмет застави до заставодержателя або, у разі звернення стягнення на предмет застави з моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса чи пред`явлення позову, з дня укладення такого договору заставодержатель отримує право вимоги дострокового повернення кредиту, наданого за кредитним договором, або звернення стягнення на предмет застави згідно з положеннями розділу 4 цього Договору. Згідно з п. 4.1 р. 4 договору застави заставодержатель має право вимагати строкового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом робочих 10 днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у разі порушення правил про розпорядження предметом застави згідно з п. 2.3.4 Договору застави. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1. ст.629 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, як це зазначено в ч. 1 ст. 530 ЦК України, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Так, Позивачем, відповідно до п. 1.4.3. загальних умов, було виставлено відповідачу [PERSON] відповідний рахунок на оплату чергових (щомісячних) платежів за жовтень 2015 року, який, в порушення зазначених норм законодавства та положень укладеного кредитного договору залишився несплаченим, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 7625,65 грн. Положеннями п. 3.2 Загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць (п. 3.2.1 Загальних умов). 26.10.2015 року на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за №50010406, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 233 579, 72 грн. Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідача, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Проте дана вимога залишена відповідачем поза увагою та виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 18.05.2017 р. загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором складає 292697,90 грн., яка складається з: простроченої суми заборгованості в сумі 951,19 грн., з яких: 7625,65 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 364,15 грн. - 3% річних за час прострочення, 1601,39 грн. - інфляційні витрати та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 283106,71 грн., з яких: 234621,16 грн. - сума заборгованості за кредитом, 36454,26 грн. - сума заборгованості за процентами, 12031,29 грн. - 3% річних. Відповідно до п.8.2 загальних умов, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у п.п. 3.3. позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку сума штрафу за цим пунктом становить 22500,59 грн. Відповідно до п.4.1.2 договору застави, у разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених п.п. 2.3 цього договору, заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10% від вартості предмета застави, визначеного у п.1 цього договору. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума штрафу за цим пунктом складає 13235,64 грн. Крім того, п. 8.5 загальних умов, передбачено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Нормами ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для забезпечення відновлення порушеного відповідачем [PERSON] права позивачем укладено договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 р. з ТОВ «КПД Консалтинг». Відповідно до умов п.1.1 даного договору, за надання послуг замовник сплачує виконавцеві винагороду, сума якої визначається у відповідній додатковій угоді (заявці), яка підписується сторонами. Згідно із заявкою на надання послуг до договору вартість юридичних послуг складає 10000,00 грн., крім того ПДВ 2000,00 грн., які сплачені позивачем згідно платіжного доручення №1380 від 22.05.2017 р. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 18.05.2017р. становить 340434,13 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодержатель, згідно п. 5.1 договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання( або часткового невиконання) заставодавцем свої зобов`язань за кредитним договором. За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» вбачається, що заставодержатель набуває право звернення на предмет застави у разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою. Воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст.598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.5.2. Договору застави, задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмета застави у власність Заставодержателя; шляхом звернення стягнення на Предмет застави. Приписами ч.1 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет стави здійснюється за рішенням суду. Частиною 1 ст.20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом договором. Нормами ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в пункті 1.1. цього договору, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем (п.5.4.1. Договору застави). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. В свою чергу, відповідно до п. 2.3.4 Договору застави заставодавець (відповідач) не має права без попередньої письмової згоди заставодержателя (позивач) здійснювати наступної застави предмета застави, дій, пов`язаних зі зміною права власності на Предмет застави, а також дій, пов`язаних з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. Положеннями ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно інформації Регіонального сервісного центру в МВС м. Києві від 31.01.2018 р. №31/26-691вх, згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 18.01.2018 р. автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «Polo сєдан-В», 2013 року випуску, об`єм двигуна1598 см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 19.05.2015 р. Відповідно до ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави, в інших випадках, встановлених договором. Аналізуючи вище наведене, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі, оскільки відовідачем [PERSON] в порушення умов договору застави та положень чинного законодавства відчужено заставне майно відповідачу [PERSON] , при наявному боргу за договором кредиту, який тривалий час на вимогу позивача не погашається. Твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про те що на даний час в Шевченківському УП ГУНП у м. Києві триває кримінальне провадження порушене за фактом шахрайських дій відносно заставного майна суд не може покласти в основу рішення, оскільки на даний час відсутні будь-які документи щодо вилучення заставного майна у [PERSON] поза його волею, т.я. будь-які процесуальні документи з цього приводу на день постановлення даного рішення не існують, що підтвердив в судовому засідання сам представник відповідача [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 5 106 грн. 52 коп. судового збору.

Outcome: approved