Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.09.2006 року, він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку, крім інших, зареєстрована [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою на протязі останніх двох років. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають перешкоди в користуванні житловою площею, а саме проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.05.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав. Зазначив, що [PERSON] , колишня дружина позивача, яка протягом останніх двох років не проживає за зазначеною адресою, через що [PERSON] позбавлений можливості оформити субсидію. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що позивач не хотів повертати її особисті речі та речі дітей, вона сама пропонувала позивачу знятися з реєстрації. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2006 року є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5-6), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12610363 від 22.11.2006 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 17.10.2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.8). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22.10.2020 року шлюб розірвано (а.с.9). З довідки Таврійської міської ради від 10.02.2021 року (а.с.14) вбачається, що, крім інших, за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження на факт не проживання в будинку за адресою [ADDRESS] , [PERSON] в ході обстеження та опитування сусідів комісією виявлено, що [PERSON] на протязі останні двох років не проживає (а.с.14). Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно із положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] була зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , проте без поважних причин більше року, не проживає за вказаною адресою, ніяких перешкод у користуванні житловою площею їй не чинилось, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved