Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У січні 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного, в якій він просив стягнути з [PERSON] , з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 6455,73 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №\~6/978\~про надання\~освітніх послуг\~між вищим\~навчальним закладом\~та фізичною\~(юридичною)\~особою (надалі Договір). За умовами цього Договору відповідач був прийнятий до позивача на заочну форму навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за спеціальністю «076 Підприємство, торгівля та біржова діяльність», та взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість навчальних витрат в передбаченому Договором розмірі, а також дотримуватись інших обов`язків. Так, загальна вартість освітніх послуг становила 17030,00 грн., та підлягала сплаті поетапно: рівними частинами по 3275,00 грн. до 01.09.2017, 01.02.2018, 01.09.2018, 10.02.2019, 01.09.2019. Наказом ректора № 1154-З від 10.08.2017 року відповідач був зарахований на 1-й курс, який він закінчив та оплатив належним чином. Однак в подальшому, відповідач навчальний план 2-го курсу не виконав, на заліково-екзаменаційні сесії не з`явився, плату за навчання на другому курсі не вніс, на підставі чого наказом ректора від 24.04.2019 року № 630-З був відрахований за невиконання навчального плану т та порушення умов Договору. Відтак, стягненню з відповідача підлягає плата за 3-й та 4-й семестри та пеня з розрахунку 0,05% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Ухвалою від 26.01.2021 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Письмового відзиву відповідача на позов не надійшло. В судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримав, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що на чергову заліково-екзаменаційну сесію виклик йому не надходив, у зв`язку з чим він не вважав себе зобов`язаним прибувати на навчання та сплачувати за навчання. Крім того, відповідач звертав увагу на те, що відповідно до п. 3.2 Договору позивач був зобов`язаний відрахувати відповідача після спливу десяти днів з дня його неявки на чергову сесію без повідомлення причин, однак не зробив цього, відрахувавши відповідача лише в кінці навчального року, тим самим створивши штучні умови для збільшення розміру своїх вимог по сплаті за навчання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши норми матеріального права, якими регулюються спірні відносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 10.08.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №\~6/978\~про надання\~освітніх послуг\~між вищим\~навчальним закладом\~та фізичною\~(юридичною)\~особою (надалі Договір). Умовами цього Договору було встановлено, що позивач, як виконавець послуги, бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача, як замовника, надати освітні послуги, на рівні державних стандартів освіти, з навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» з напряму підготовки «076 Підприємство, торгівля та біржова діяльність» (п. п. 1.1), а відповідач зобов`язується сплачувати вартість навчальних послуг у розмірі, визначеному в п. 3.1 та 3.2 Договору. Відповідно до п. 5.2 Договору загальна вартість освітньої послуги становить 17030,00 грн. та підлягала внесенню поетапно до 01.09.2017 року в розмірі 3275,00 грн. та до 01.02.2018, 01.09.2018, 10.02.2019, 01.09.2019 у такому ж розмірі. Спору щодо виконання умов Договору протягом 1-го та 2- семестрів між сторонами немає. Як свідчить відповідний запис у заліковій книжці відповідача, а також журнал-реєстрації довідок-викликів студентів, наданий позивачем, сесія 3го семестру була запланована в період з 08.10.2018 року по 26.10.2018 року, а плата за 3-й семестр підлягала внесенню до 10.09.2018 року у розмірі 3275,00 грн. Відповідачем не оспорюється, що він на сесію 3-го семестру не з`явився, і за нього не сплатив. При цьому суд відхиляє його доводи про необізнаність про початок сесії, оскільки відповідний запис містився у його заліковій книжці, і не міг бути йому невідомим. Наказом ректора позивача № 630-З від 24.04.2019 року відповідач був відрахований з університету у зв`язку із невиконанням навчального плану та порушенням умов Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною шостою статті 73 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції, що була чинною на момент існування спірних правовідносин) розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. За змістом Типового договору, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 19.08.2015 року № 634, предметом освітньої послуги є навчання (підготовка, перепідготовка, підвищення кваліфікації кадрів та додаткові послуги). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, не сплативши до 01.09.2018 плату за 3-й семестр навчання, відповідач порушив умови п. п. 3.1, 5.2 Договору. Водночас пунктом 3.2 Договору дійсно було передбачено, що замовник або одержувач освітніх послуг зобов`язаний, у випадку невідвідування учбового закладу з початку лабораторно-екзаменаційної сесії протягом 10 календарних днів, письмово повідомити деканат про причини його відсутності. Одержувача буде відраховано у разі невиконання даного пункту по закінченню десятиденного терміну. Таким чином, відповідач підлягав відрахуванню не пізніше 06.11.2018 року (по закінченню десятиденного терміну з дня закінчення строку, протягом якого він мав право повідомити про причини своєї відсутності). Однак позивач встановлені ним же правила не виконав та відрахував відповідача лише після закінчення всього навчального року, пред`явивши вимогу про сплату за весь навчальний рік. Таким чином, нарахування відповідачу плати за 4-й семестр є безпідставним, оскільки позивач в порушення п. 3.2 Договору не відрахував відповідача після закінчення сесії 3-го семестру. З іншого боку, невикористання відповідачем освітньої послуги протягом 3-го семестру не звільняє його від обов`язку внести плату за цей період, оскільки відповідне зобов`язання було ним порушене 01.09.2018. Відповідно до п. 6.2 Договору, за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню за ставкою 0,05% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Водночас, виходячи з положень ст. 258 ЦК України, пеня може бути стягнута лише в межах останнього року до дня звернення до суду. Відтак, стягненню з відповідача підлягає плата за 3-й семестр у розмірі 3275,00 грн. та 594,50 грн. пені (3275,00 грн. х 0,05% х 365) за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, тому позов підлягає задоволенню в цій частині. Процесуальні витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 526, 610 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial