Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», про визнання незаконними дій щодо не встановлення індивідуального лічильника газу, як побутовому споживачу, та зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу у квартирі позивача [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач є власником даної квартири і побутовим споживачем газу для приготування їжі. Дана квартира не обладнана індивідуальним лічильником газу. На звернення позивача та інших власників квартир вказаного будинку, який облаштований загальнобудинковим лічильником газу, від 16 лютого 2018 року щодо встановлення індивідуальних лічильників газу відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» ПАТ «Чернігівгаз» у відповіді від 21 лютого 2018 року відмовлено у цьому, що є незаконним і порушує права позивача, як споживача комунальних послуг відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Просить позов задовольнити. Згідно статтей 19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення учасників судового розгляду відсутні. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року до участі у справі залучено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. У відзиві від 30 серпня 2019 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» Хилько В.А. позов не визнає з посиланням на те, що за адресою позивача забезпечений облік природного газу у встановленому порядку через встановлення 01 вересня 2017 року будинкового лічильника газу, що передбачено інвестиційною програмою на 2016 рік, права позивача не порушені. Договір розподілу природного газу є публічним. Позивач не відмовлявся від послуги постачання/розподілу природного газу, користувався нею, здійснював платежі за спожитий газ, тобто фактично приєднався до умов договору, останній є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу у кв. [ADDRESS] з відкритим особовим рахунком [NUMBER] , у квартирі встановлена одна газова плита, нарахування за спожитий природний газ здійснюється на одну особу. З 01 вересня 2017 року будинковий облік природного газу є комерційним і з цієї дати можуть проводитись комерційні розрахунки. З даної дати між АТ «Чернігівгаз» та КП «СЕЗ» укладений договір щодо зняття показань загальнобудинкового вузла обліку та лічильників газу. В разі незгоди позивача розраховуватись за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку останній може встановити квартирний лічильник газу за власні кошти. У поясненнях від 08 жовтня 2019 року представник НКРЕКП Смикалов В.Р. зазначає про включення до плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Чернігівгаз» встановлення загальнобудинкового лічильника у будинку за місцем проживання позивача, який встановлено у вересні 2017 року, у зв`язку з чим забезпечено облік природного газу у встановленому порядку. В разі незгоди розрахуватись за показами загальнобудинкового лічильника споживач має можливість забезпечити індивідуальний облік природного газу у своїй квартирі з джерел, не заборонених законодавством. Просить розглянути справу за відсутності. В судовому засіданні представник позивача адвокат Приходько С.О. підтримав позовні вимоги за обставин згідно позовної заяви до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз». Представник відповідача Шимко М.Ю. в судовому засіданні позов не визнала з підстав згідно відзиву, пояснивши також, що позивач безпосередньо до відповідача з вимогою встановлення індивідуального лічильника газу не звертався. Будинок облаштований загальнобудинковим лічильником. Позивач не сплачує вартість спожитого газу. Права позивача не порушені. Із врахуванням поданих доказів суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , дата державної реєстрації права власності 07 листопада 2013 року. Дана квартира розташована у багатоквартирному будинку, який знаходиться на балансі КП «Служба Єдиного Замовника», з 01 вересня 2017 року облаштований загальнобудинковим приладом обліку газу. Позивач є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу у кв. [ADDRESS] з відкритим особовим рахунком [NUMBER] , у квартирі встановлена одна газова плита, нарахування за спожитий природний газ здійснюється на одну особу. Відповідно до ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст.21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 06 червня 2011 року, положеннями ст.ст.3, 4, 6 якого встановлено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Згідно копії постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року видано Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», код ЄДРПОУ 03358104, ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м.Чернігів та Чернігівської області. Відповідно до копії Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» від 29 березня 2019 року, ідентифікаційний код 03358104, товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз». За таких обставин АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», ідентифікаційний код 03358104, є Оператором ГРМ і суб`єктом господарювання, на якого покладені обов`язки згідно ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». У колективній заяві від 16 лютого 2018 року на адресу Ніжинського відділу реалізації ТОВ «Чернігівгаз Збут» мешканці вказаного будинку, зокрема, позивач [PERSON] просить встановити індивідуальний лічильник газу у належній квартирі відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». У відповіді Регіональної газової компанії Чернігівгаз від 21 лютого 2018 року на дане колективне звернення зазначено про встановлення у будинку з 01 вересня 2017 року загальнобудинкового приладу обліку газу, підстави для встановлення індивідуальних лічильників газу відсутні. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору, який поданий суду відповідачем, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Сторонами не заперечується, що позивач є споживачем послуг газопостачання, згідно відзиву позивач не відмовлявся від послуги постачання/розподілу природного газу, користувався нею, здійснював платежі за спожитий газ, тобто фактично приєднався до умов договору, останній є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу у кв. [ADDRESS] з відкритим особовим рахунком [NUMBER] . У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивач приєднався до вказаного Типового договору. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Згідно з п.2.1 цього Типового договору відповідач взяв на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Оскільки позивач користується послугами газопостачання із врахуванням встановлених тарифів, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, відповідач зобов`язаний вчинити дії, передбачені ст.ст.3, 4, 6 вищезазначеного Закону,-забезпечити встановлення до 1 січня 2021 року лічильника газу у квартирі позивача, який використовує газ тільки для приготування їжі, із виконанням робіт та за рахунок своїх коштів, як суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території. При вирішенні справи судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду згідно постанови від 07 листопада 2018 року по справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18), від 09 жовтня 2019 року по справі № 524/7637/16-ц (провадження № 14-470 цс 19), відповідно до яких ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Станом на час розгляду справи квартирний прилад обліку газу за місцем проживання позивача не встановлений. Положеннями ст.264 ЦПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю відповідно до заявлених вимог. Встановлення загальнобудинкового вузла обліку за місцем проживання позивача не звільняє відповідача від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу відповідно до ст.6 вищезазначеного Закону, вимоги якого мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, при цьому задоволення вимог позивача буде відповідати державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню, встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. На відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на позивача, як споживача, є неправомірним. Обраний позивачем спосіб захисту є таким, що відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положення ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають пільги позивачів щодо сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав, у зв`язку з чим 768 грн. 40 коп судового збору підлягають стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved