overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . Позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 15 липня 2005 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 303. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 15 липня 2005 року зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 303. Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім`ї вважають неможливим. За даних обставин, суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У січня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.05.2012 року в сумі 14 514,93 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від14.05.2012 року (далі - Кредитний договір), остання своїх зобов`язань по Кредитному договору належним чином не виконувала. У зв`язку з чим, станом на 12.11.2020 року у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість за кредитом в сумі 14 514,93 грн., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду була повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У січня 2021 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через вживання відповідачем наркотичних речовин, що згодом призвело до морального та фізичного насилля. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 березня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У січня 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 29 січня 2020 року Білозерським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №04. Сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач просила шлюб розірвати з причин неможливості подальшого перебування у шлюбних відносинах. Позивач у судове засідання не з`явилась, відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутності. Просить позов задовольнити та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до наданої заяви просив розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 січня 2020 року, який зареєстровано Білозерським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №04 (а.с. 4). Сторони спільних дітей не мають. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. Таким чином, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Спір про майно відсутній. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У січня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 13 червня 2009 року у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 297. Від шлюбу у подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося, через постійні суперечки та різні погляди на життя. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинено з вересня 2019 року. Позивачка зазначає, що подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим та суперечить інтересам сім`ї. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, проти задоволення не заперечував та просив розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 13 червня 2009 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 297. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть та проживають окремо з вересня 2019 року, шлюб носить формальний характер та збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У січня місяці 2014 року позивач, [PERSON] звернувся з позовом до Вороньківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, в якому вказують, що в [ADDRESS] в 1993 році побудував будинок з господарськими будівлями. З 1993 року він із сім'єю проживають разом в вказаному будинку. Ведуть спільне господарство. В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, він не може оформити право власності і тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за ним. В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1993 року позивач побудував житловий будинок з господарськими будівлями в селі Пізники по [ADDRESS], в якому проживає разом зі своєю сім'єю. Ведуть підсобне господарство. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок з господарськими будівлями він немає змоги оформити право власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст.ст. 321,331 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавленим цього права чи обмеженим у його здійсненні. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачем є всі правові підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У січня місяці 2014 року позивачка, [PERSON], звернулася з позовом до Вороньківської сільської ради, в якому вказує, що її мати [PERSON] проживала в житловому будинку по [ADDRESS]. У 2010 році мати померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки вона є спадкоємицею першої черги, і за законом має право на спадкування майна - житлового будинку із господарськими будівлями, просила визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], за нею. В судове засідання позивачка не з'явилася. На адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після ЇЇ смерті залишилася спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON], є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], і відноситься відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом і тому вона має право на спадкування майна померлої - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачкою є всі правові підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У січня місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], 11.09.2007року народження. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обовязки щодо у тримання свогосина відповідач не виконує Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 11 вересня 2007 року народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося,сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У січня місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 08 липня 2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них 11 грудня 2008 року народився син, [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився,направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2006 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з 2015 року та з цього часу шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У січня місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 21 листопада 2009 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них 12 липня 2010 року народилася донька, [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2009 року. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з серпня 2016 року та з цього часу шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У січня місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 24 липня 2004 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився,направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2004 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися з жовтня 2016 року та з цього часу шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У Словянський міськрайонний суд Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 27 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року їх шлюб було розірвано. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved