Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення відсотків за договором позики у розмірі 39996,11 грн. за період з 31.08.2011р. по 03.06.2013р. У серпні 2013р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.35) і просив суд стягнути з відповідача відсотки за договором позики за період з 31.08.2011р. по 03.09.2013р. у сумі 45313,92 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26 червня 2007 року відповідач отримав від нього в борг грошові кошти в розмірі 380000,00 грн., що еквівалентно 75 000 доларів США. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.04.2013 року з [PERSON] на його користь було стягнуто борг по договору позики у розмірі 300000,00 грн. та проценти від суми позики у розмірі 125636,08 грн. за період з 27.06.2007 року по 30.08.2011 рік. На сьогоднішній день відповідач суму боргу не повернув. Посилаючись на ст.1048 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача проценти від суми позики за період з 31.08.2011 року по 03.09.2013 рік у розмірі 45313,92 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] ( за довіреністю) у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Позивач також не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, у разі неявки у судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.112). Причини неявки суду відповідач не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року [PERSON] прийняв від [PERSON] в борг 380 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.3). Зазначені обставини були встановлені також у рішенні апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 року, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг по договору позики у розмірі 300000,00 грн., проценти від суми позики в розмірі 125636,08 грн., судовий збір у сумі 1663,15 грн. Вказані обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, і відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України на теперішній час вони не підлягають доказуванню. З довідки відділу ДВС Бердянського МРУЮ №42922 від 02.10.2013р. вбачається, що на виконанні в відділі ДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 300000,00 грн., процентів від суми позики в розмірі 125636,08 грн. Станом на 01.10.2013 сума заборгованості боржником не сплачувалася. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог і умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином, діючим законодавством передбачений обов'язок сплатити проценти за користування грошима в випаду і розмірах передбаченому договором, а в разі відсутності такої умови в договорі, в розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ. З урахуванням конкретних обставин справи, розмір процентів, з якого слід виходити при обрахуванні суми, що підлягає стягненню з [PERSON], необхідно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки в розписці від 26 червня 2007 року розмір процентів не визначався. Розмір облікової ставки Національного банку України з 10.08.2010р. був встановлений у розмірі 7,75%, з 23.03.2012р. - у розмірі 7,5%, з 10.06.2013р. - у розмірі 7,0%, з 13.08.2013р. - 6,5% (а.с.107). Таким чином розмір процентів за період з 31.08.2011 року по 22.03.2012р. становить 13043,95 грн., за період з 23.03.2012 по 09.06.2013р. становить 27292,03 грн. , за період з 10.06.2013р. по 12.08.2013р. - 3682,19 грн., з 13.08.2013р. по 03.09.2013р. -1175,34грн., а всього 45223,51 грн. На підставі статті 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 452,23грн.

Outcome: partial