Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 01 червня 2011 року між нею та відповідачкою було укладено договір підряду. Предметом цього договору було виконання внутрішніх ремонтних робіт будинку, що розташований за адресою: с.м.т. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83, вул. Білякова, буд.83-в. Відповідно до п. 5.1 договору, відповідач мав сплатити за виконані підрядні роботи грошову суму в розмірі 300000 грн., протягом 10 днів після виконання робіт, але розрахунок не здійснив та до теперішнього часу не виконав зобов'язання відповідно до вищезазначеного договору. Згідно із п.7.3 договору підряду, у разі невиконання Замовником обов'язку вказаного в п. 7.2 Договору, підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, в якості набуття права власності на домоволодіння, що розташовані за адресою: с.м.т. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83-б, вул. Білякова, буд.83-в. Відповідач не здійснив розрахунок за виконані ремонтні роботи, а тому [PERSON] просила суд визнати за позивачем право власності на житловий цегляний будинок літ.А, загальною площею 385,6 кв.м., житловою площею 74,4 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня літ.Б, приміщення для генератора літ.В, зливна яма, колодязь літ.К, І мостіння, № 1-5 огорожа, що знаходиться за адресою смт. Кіровське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83-б, та земельна ділянка 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, яка розташована за адресою: смт. Кіровське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83-в, і земельна ділянка 0,1359 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, яка розташована за адресою: смт. Кіровське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83-б. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року позов [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) до [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) про визнання права власності на домоволодіння задовольнити. Визнано за [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) право власності на житловий цегляний будинок літ. А, загальною площею 385,6 кв.м., житловою площею 74,4 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня літ. Б, приміщення для генератора літ. В, зливна яма, колодязь літ. К, І мостіння, № 1-5 огорожа, що знаходиться за адресою смт. Кіровське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд. 83-б, та земельна ділянка 0,15 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0117, яка розташована за адресою: вул. Білякова, буд. 83-в, смт. Кіровське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області і земельна ділянка 0,1359 га, кадастровий номер 1221455400-02-008-0345, яка розташована за адресою: вул. Білякова, буд. 83-б, смт. Кіровське Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. В апеляційній скарзі, [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2011 року між позивачам та відповідачем був укладений договір підряду. Предметом даного договору було виконання підрядником внутрішніх ремонтних робіт будинку, що розташований за адресою: с.м.т. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83, вул. Білякова, буд.83-в. Позивачем було виконано умови зазначеного договору, а саме внутрішні роботи будинку, за вказаною адресою. Відповідно до п. 5.1 договору, відповідач мав сплатити за виконані підрядні роботи грошову суму в розмірі 300000 грн., протягом 10 днів після виконання робіт, але розрахунок не здійснив та до теперішнього часу не виконав зобов'язання відповідно до вищезазначеного договору. Згідно із п.7.3 договору підряду, у разі невиконання Замовником обов'язку вказаного в п. 7.2 Договору, підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, в якості набуття права власності на домоволодіння, що розташовані за адресою: смт. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Білякова, буд.83-б, вул. Білякова, буд.83-в відповідач не здійснив розрахунок за виконані ремонтні роботи. Задовольняючи позов [PERSON], суд першої посилаючись на ст. 328 ЦК України, має право на набуття права власності, оскільки відповідач не розрахувався за виконані ним будівельні роботи. Такі висновку районного суду не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник не можу бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правил ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Разом з тим, [PERSON], звернувшись із вказаним позовом, не надала будь яких правовстановлюючих документів на підтвердження права власності за відповідачкою на спірне майно та земельні ділянки. Колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed