Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У травні 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява прокурора Новомиргородського району в інтересах держави в особі: Новомиргородської райдержадміністрації, Головного управління Держземагенства до [PERSON] про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок власнику. Заявник вказав, що 11.04.2014 р. прокурором Новомиргородського району винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням вимог Земельного кодексу України та інших нормативних актів у сфері земельних відносин у діяльності Новомиргородської райдержадміністрації, Новомиргородської міської ради, відділу Держземагентства в Новомиргородському районі при наданні у користування [PERSON] земельних ділянок на території с. Лікареве, Новомиргородської міської ради та на території Рубаномостівської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області. Під час перевірки встановлено, що 20.05.2011 р. між Новомиргородською райдержадміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди землі на строк 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2011 р. за № 352380004000195. Предметом вказаного договору оренди землі є земельна ділянка для сінокосіння та випасання худоби на території Новомиргородської міської ради загальною площею 14,5067 га, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2011 р. становила 42.769 грн. Також встановлено, що 27.06.2011 р. між Новомиргородською райдержадміністрацією та [PERSON] було укладено 3 договори оренди землі терміном на 5 років кожний, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 18.07.2012 р. за № 352380004001618, № 352380004001616, № 352380004001617. Предметом згаданих договорів оренди землі є земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району загальною площею 1,6859 га, 2,1062 га, 4,6725 га, нормативна грошова оцінка яких станом на 01.01.2011 р. становила 6.085 грн., 11.552 грн., 16.865 грн. відповідно. 24.04.2014 р. у ході проведення спільної перевірки з прокуратурою Новомиргородського району державним інспектором сільського господарства в Кіровоградській області Панченком В.А. складено акти обстеження земельних ділянок на території Рубаномостівської сільської ради та Новомиргородської міської ради за №№ 112, 111, 110, 109. У відповідності до зазначених актів встановлено, що на земельних ділянках проведено обробіток ґрунту. До актів обстеження земельних ділянок державним інспектором сільського господарства складено додатки - план-схеми земельних ділянок, у відповідності до яких зазначено, що земельні ділянки використовуються [PERSON] не за цільовим призначенням. За результатом перевірок Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області в 2012 році [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 55 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн., видано припис про усунення порушення вимог земельного законодавства, який також не було виконано. В подальшому за невиконання припису [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Адміністративні стягнення правопорушником сплачені в повному обсязі у встановлений законодавством термін. У 2014 році [PERSON] також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Видано припис про усунення порушень вимог земельного законодавства, який не було виконано. 18.03.2014 р. за невиконання припису [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП. Штраф у розмірі 340 грн. сплачено відповідачем у повному обсязі у встановлений законодавством термін, припис не виконано. В результаті зміни цільового призначення зазначених земельних ділянок відповідачем заподіяно шкоду в розмірі 7.386 грн. 16 коп., яку розраховано відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельної ділянки не за цільовим призначення, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963. На даний час відповідачем вказану шкоду внаслідок зміни цільового призначення земельних ділянок загальною площею 22,9713 га сплачено у повному обсязі, нарахування інспектором шкоди та її розмір у судовому порядку відповідачем не було оспорено. Таким чином, на момент звернення до суду порушення, вказані в приписах Держсільгоспінспекції, відповідачем не усунуті, земельні ділянки продовжують використовуватися не за цільовим призначенням (як рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), а тому виникла необхідність втручання органів прокуратури шляхом вжиття цивільно-правових заходів. Тому прокурор, посилаючись на ст. 121 Конституції України, ст. ст. 526, 610, 651, 785 ЦК України, ст. ст. 21, 141, 143 ЗК України, просить суд розірвати вищевказані договори оренди землі та зобов'язати [PERSON] повернути земельні ділянки власнику. У судовому засіданні прокурор ВОЛИНСЬКА А.М. підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав частково та пояснив, що дійсно проводив обробіток ґрунту на вказаних у позові земельних ділянках. Проте стверджує, що лише знищив шкодочинні бур'яни, а тому не заподіяв ніякої шкоди. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представники позивачів (Новомиргородської райдержадміністрації, Головного управління Держземагенства) і третьої особи (Головного управління юстиції) у судове засідання жодного разу не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Як вбачається з письмових заяв представників: позивачів, вони просять суд розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги прокурора підтримують повністю; третьої особи, він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників позивачів і третьої особи на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. Згідно правилам ч. 1 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 18 Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. Як витікає із положень ч. 3 ст. 31 Закону, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що 11.04.2014 р. прокурором Новомиргородського району винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням вимог Земельного кодексу України та інших нормативних актів у сфері земельних відносин у діяльності Новомиргородської райдержадміністрації, Новомиргородської міської ради, відділу Держземагентства в Новомиргородському районі при наданні у користування [PERSON] земельних ділянок на території с. Лікареве, Новомиргородської міської ради та на території Рубаномостівської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області. Як під час перевірки, так і в суді було встановлено, що: 20.05.2011 р. між Новомиргородською райдержадміністрацією та [PERSON] було укладено договір оренди землі на строк 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2011 р. за № 352380004000195. Предметом вказаного договору оренди землі є земельна ділянка для сінокосіння та випасання худоби на території Новомиргородської міської ради загальною площею 14,5067 га, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2011 р. становила 42.769 грн. 27.06.2011 р. між Новомиргородською райдержадміністрацією та [PERSON] було укладено 3 договори оренди землі терміном на 5 років кожний, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 18.07.2012 р. за № 352380004001618, № 352380004001616, № 352380004001617. Предметом згаданих договорів оренди землі є земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району загальною площею 1,6859 га, 2,1062 га, 4,6725 га, нормативна грошова оцінка яких станом на 01.01.2011 р. становила 6.085 грн., 11.552 грн., 16.865 грн. відповідно. У подальшому 24.04.2014 р. у ході проведення спільної перевірки з прокуратурою Новомиргородського району державним інспектором сільського господарства в Кіровоградській області Панченком В.А. складено акти обстеження земельних ділянок на території Рубаномостівської сільської ради та Новомиргородської міської ради за №№ 112, 111, 110, 109. У відповідності до зазначених актів встановлено, що на земельних ділянках проведено обробіток ґрунту. До актів обстеження земельних ділянок державним інспектором сільського господарства складено додатки - план-схеми земельних ділянок, у відповідності до яких зазначено, що земельні ділянки використовуються [PERSON] не за цільовим призначенням. Суд відкидає заперечення відповідача, що він лише знищив шкодочинні бур'яни на спірних земельних ділянках, а тому не заподіяв ніякої шкоди. Як вбачається з наданих заявником документів про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, насправді [PERSON] вирощував на вказаних земельних ділянках сільськогосподарські культури: часник, сою, соняшник і цибулю. До того ж він у добровільному порядку сплатив нараховану державним інспектором суму заподіяної шкоди внаслідок зміни цільового призначення земельних ділянок. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Використання земельної ділянки всупереч встановленому цільовому призначенню тягне адміністративну відповідальність за ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатом перевірок Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області в 2012 році [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 55 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн., видано припис про усунення порушення вимог земельного законодавства, який також не було виконано. В подальшому за невиконання припису [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Адміністративні стягнення правопорушником сплачені в повному обсязі у встановлений законодавством термін. У 2014 році [PERSON] також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Видано припис про усунення порушень вимог земельного законодавства, який не було виконано. 18.03.2014 р. за невиконання припису [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП. Штраф у розмірі 340 грн. сплачено відповідачем у повному обсязі у встановлений законодавством термін, припис не виконано. В результаті зміни цільового призначення зазначених земельних ділянок відповідачем заподіяно шкоду в розмірі 7.386 грн. 16 коп., яку розраховано відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельної ділянки не за цільовим призначення, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963. На даний час відповідачем вказану шкоду внаслідок зміни цільового призначення земельних ділянок загальною площею 22,9713 га сплачено у повному обсязі, нарахування інспектором шкоди та її розмір у судовому порядку відповідачем не було оспорено. Таким чином, на момент звернення до суду порушення, вказані в приписах Держсільгоспінспекції, відповідачем не усунуті, земельні ділянки продовжують використовуватися не за цільовим призначенням (як рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), а тому виникла необхідність втручання органів прокуратури шляхом вжиття цивільно-правових заходів. Вказані обставини підтверджуються, окрім пояснення сторін, письмовими доказами у справі: оспорюваними договорами оренди землі між сторонами, матеріалами про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, матеріалами перевірок діяльності відповідача, іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Проте відповідачем не виконувались договірні зобов'язання щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням згідно з вищевказаними договорами оренди земельних ділянок, відповідно до яких відповідач зобов'язувався використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням. Загальні підстави розірвання договору передбачені ст. 651 ЦК України. Зокрема, ч. 2 ст. 651 ЦК України зазначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі порушення істотних умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, договір оренди може бути розірвано за рішенням суду на підставах, які передбачені законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що зобов'язання вважається порушеним у разі повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачається, що у разі розірвання договору оренди, обов'язком орендаря є повернення об'єкта оренди на умовах, які зазначені договором оренди. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Пунктом «г» ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а пунктом 28 договорів оренди землі від 20.05.2011 р. та 27.06.2011 р. визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Крім того, статтею 143 ЗК України чітко визначені підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку, у тому числі, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. За наведених вище обставин позовні вимоги прокурора слід задовольнити повністю. Крім того, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 772 грн. 71 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved