Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої ви-моги тим, що [INFO] року у громадсько-політичній щотижневій газеті «Каховська Зоря» було надруковано та розповсюджено статтю під назвою «[INFO], - автор наведеної статті [PERSON], директор ООО «Фортуна-Агро». Позивач зазначив, що інформація, наведена у статті, безпосередньо стосується його особи та побудована у формі «звинувачення його у непорядності», вона є неправдивою, і ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. [PERSON] також зазначив, що внаслідок поширення відносно нього неправдивої інфор-мації, він зазнав душевні страждання та погіршення загального стану здоров'я, в зв'язку з чим він змушений був звертатися за допомогою лікарів. Позивач просив суд : -визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують його права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, відомості опубліковані і поширені відносно нього [INFO] року у газеті «Каховська Зоря» №8, а саме: «[INFO] - [PERSON], директор ООО «Фортуна-Агро». -зобов'язати відповідачів спростувати відомості, поширені ними [INFO] року у вищвказані статті шляхом публікації офіційного вибачення перед ним, директором ТОВ «Таврійські лани», та атора цієї статті про те, що ними поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дісності, порушує права вободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, не пізніше 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. -покласти на відповідачів витрати, пов'язані із спростуванням відомостей, поширених відпо-відачами [INFO] року в зазначеній вище статті. -стягнути з газети «Каховська Зоря» та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі по 25 000 грн з кожного, а також судові витрати. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі доверності, в судовому засіданні просив позов задовольнити та пояснив, що інформація розповсюджена відповідачами є недосто-вірною інформацією, яка завдала істотної моральної шкоди позивачу. Наполягав на повному задово-ленні заявлених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, по-зов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача громадсько-політичної щотижневої газети «Каховська Зоря» - [PERSON] який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ін-формація про позивача відповідає дійсності. Ппросив суд у його задоволенні відмовити за необґрун-тованістю. Заперечив факт завдання моральної шкоди позивачу. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріа-ли справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на сво-боду вираження поглядів. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додер-жуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших лю-дей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обо-в'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спросто-вувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування мате-ріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої по-рушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вва-жається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропо-рядності). Відповідно до частини 4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здій-снюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Статтею 280 ЦК України передбачено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди. Згідно зі ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репу-тації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лю-того 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до ві-дома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не від-повідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здій-снювати своє особисте немайнове право. На підтвердження своїх вимог позивачем надано роздруківку номера №8 громадсько-полі-тичної щотижневої газети «Каховська Зоря» від [INFO] року, в якому опубліковано статтю під назвою «[INFO] (рос.), - автор наведеної статті [PERSON], директор ООО «Фортуна-Агро». Зазначена стаття, зокрема, містить інформацію про наявність господарсько-правових відносин між підприємствами ТОВ «Фортуна-Агро» (директор [PERSON]) та ТОВ «Таврійські лани« (директор [PERSON]). В тексті даної статті наводить факт стягнення судом на користь ТОВ «Фортуна-Агро» грошової заборгованості підприємства ТОВ «Таврійські лани», а також факт стягнення судом осо-бистої грошової заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON]. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправ-диво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відо-мості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є во-на фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за ви-нятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також ви-словлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, дум-ки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Євро-пейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Євро-пейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провока-тивними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження». Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), у пункті 41 якого зазначено, що свобода вираження погля-дів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2 статті 10 цієї Конвенції свобода ви-раження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або роз-глядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; та-кими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство не-можливе. Представником відповідача на підтвердження неналежного виконання зобов'язань особисто [PERSON] та його підприємством «ТОВ «Таврійські лани» надано суду рішення Каховського міськрайонного суду від 17.08.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 336 517 грн, 99 коп, а також постанову Вищого господарського суду України, яким залишено без змін рішення Господарського суду Херсонської області та постанову Одеського апеляційного господарського суду з яких вбача-ється, що з ТОВ «Таврійські лани» на користь ТОВ «Фортуна-Агро» стягнуто 660 727 грн боргу, 30 791,25 грн - інфляційні витрати, 4 870,50 грн - 3% річних та 13 927,76 грн - судові витрати. Вка-зані рішення судів набули законної сили. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що розповсюджена відповідачем інформація не є оціночним судженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дій-ності (перевірку істинності фактів). А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Таким чином, суд враховує, що в обґрунтування позову стороною позивача не надано суду на-лежних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували поширення відповідачами дирек-тором ТОВ «Фортуна-Агро» [PERSON] та громадсько-політичною щотижневою газетою «Ка-ховська Зоря» недостовірної інформації стосовно позивача щодо невиконання останнім зобов'язань, щодо сплати грошової заборгованості. Висловлювання, що містяться у статті під назвою «[INFO] (рос.), - автор наведеної статті [PERSON], ди-ректор ООО «Фортуна-Агро» відображають встановлені судом обставини та містять посилання на ух-валені судом рішення про стягнення грошових заборгованостей, як з самого [PERSON], так і з на-лежного йому підприємства ТОВ «Фортуна-Агро». Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК Ук-раїни правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інфор-мації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Проте за-значеним правом позивач не скористався. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача щодо ви-знання інформації в статті під назвою «Бывший депутат райсовета задолжал почти миллион гри-вен» (рос.), - автор наведеної статті [PERSON], директор ООО «Фортуна-Агро» недостовірною та її спростування - слід відмовити за необґрунтованістю. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, також, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог позивача у задоволенні яких відмовлено.

Outcome: dismissed