Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсною умови договору застави та скасування нарахованих штрафних санкцій, зобовязання вчинити дії. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 вересня 2012 року він уклав з ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» кредитний договір № 10-Ф/58-2012, відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 137200 грн. для придбання автомобіля. З метою забезпечення кредитного договору 14 вересня 2012 року між ним та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» був укладений договір застави, предметом якого став належний йому праві власності автомобіль марки «КІА» модель CERATO, рік випуску 2012, тип легковий купе В, номер шасі (кузова, рами) KNAFW612BC5593329, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 10-Ф/58-2012 від 14 вересня 2012 року він виконав у повному обсязі 23 листопада 2016 року та сплатив необхідні суми, що підтверджується виписками по рахунку, однак предмет застави не був виключений обтяжувачем з Державного реєстру рухомого майна. Після виконання умов кредитного договору він звернувся до ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» з вимогою припинити обтяження на автомобіль марки «КІА» модель CERATO, реєстраційний номер [NUMBER]. Однак, у відповідь на його звернення ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» відмовив у задоволенні його вимови, мотивуючи своє рішення тим, що вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних по автомобілю «КІА CERATO», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був переданий в заставу ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», буде можливо лише після сплати штрафних санкцій, що передбачено у п. 4.2. договору застави. Станом на 23 листопада 2016 року розмір штрафних санкцій за несвоєчасне страхування заставного майна склав 58\~800 грн.. Штраф був нарахований, оскільки застрахований автомобіль «КІА CERATO», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було застраховано в неакредитованій банком страховій компанії ТОВ СК «Альфа-Гарант», що суперечило умовам кредитного договору та договору застави. Відповідно до умов п. 4.2. договору застави передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежне виконання п. 3.4.4. цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого заставодавець порушував вимоги п. 3.3.4 цього договору та становить 1,5 % від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3. цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за порушенням ( у тому числі враховуючи місяць у якому будуть виконані зобовязання зі страхування). Позивач [PERSON] зазначив, що відповідно до умов п. 4.2. договору застави банк фактично передбачив нарахування процентів на неустойку, що суперечить положенням ч. 2 ст. 550 ЦК України, згідно якої проценти на неустойку не нараховуються, а тому за вказаних обставин, а тому є недійсним. Враховуючи викладене та на підставі вимог ст. ст. 203, 215, 550 ЦК України, ст. 1, 18 «Про захист прав споживачів» позивач [PERSON] просив визнати недійсним п. 4.2. договору застави від 14 вересня 2012 року, скасувати нараховані на підставі п. 4.2. договору штрафні санкції у розмірі 58\~000 грн.; зобовязати ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» подати держателю Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження на автомобіль марки «КІА» модель CERATO, рік випуску 2012, тип легковий купе В, номер шасі (кузова, рами) KNAFW612BC5593329, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10-Ф/58-2012, відповідно до умов п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредиту у розмірі 137\~200 грн. на придбання автомобіля КІА CERATO», 2012 року випуску. У відповідності до умов п. п. 1.3.1, 1.4.1 кредитного договору кредит надається з 14 вересня 2012 року по 13 вересня 2019 року. За користування кредитом у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,20 % річних. У відповідності до умов п. 2.1. кредитного договору, згідно договору застави (транспортного засобу) від 14 вересня 2012 року, укладеного одночасно з цим договором між банком та [PERSON], у забезпечення виконання зобовязань за цим договором, банком приймається у заставу автомобіль, який зазначено у п. 1.2. цього договору. Так 14 вересня 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави (транспортного засобу), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1699. Відповідно до умов до умов п. 1.1. договору застави цей договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з кредитного договору № 10-Ф/58-2012 від 14 вересня 2012 року, укладений між заставодержателем та заставодавцем, згідно якого заставодавець зобовязаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 13 вересня 2019 року повернути кредит у розмірі 137\~200 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строків кредитування, виходячи з 16,20 % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21,20 % річних, а також комісії, штрафів, пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором. Відповідно до умов п. п. 2.1., 2.2. договору застави предметом застави є автомобіль марки «КІА» модель CERATO, рік випуску 2012, тип легковий купе В, номер шасі (кузова, рами) KNAFW612BC5593329, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року. Предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 223262, виданого Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року. Відповідно до умов п. 2.3 договору застави за згодою сторін предмет застави оцінено в сумі 196\~000 грн.. Позивач [PERSON] умови кредитного договору № 10-Ф/58-2012 від 14 вересня 2012 року виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку з 13 вересня 2012 року по 23 листопада 2016 року. В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся із за заявою до ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», яка зареєстрована за № П-516 від 28 листопада 2016 року, в якій він просив вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження на автомобіль марки «КІА» модель CERATO, рік випуску 2012, тип легковий купе В, номер шасі (кузова, рами) KNAFW612BC5593329, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року. У відповідь на вказану заяву за № П-516 від 28 листопада 2016 року ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» повідомив [PERSON] про те, що вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних по автомобілю «КІА CERATO», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який переданий заставу АБ «Укргазбанк» буде можливо лише після сплати штрафних санкцій, що передбачені п. 4.2. договору застави. Станом на 23 листопада 2016 року розмір штрафних санкцій за несвоєчасне страхування заставного майна склав 58\~800 грн.. Штраф був нарахований, виходячи з того, що автомобіль був застрахований в неакредитованій банком страховій компанії. В період з 14 вересня 2015 року по 23 листопада 2016 року договори по страхуванню заставного майна до установи банку взагалі не надавались, що може свідчити про не страхування заставного майна. Згідно умов п. 3.3.4 договору застави на період дії цього договору заставодавець зобовязаний на період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість, за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору(ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим договором страхування. Не пізніше, ніж за 3 банківські дні до граничного строку до закінчення дії договору страхування, у випадку, якщо заставодавець не виконав всі свої зобовязання за кредитним договором, зобовязаний укласти новий договір страхування та сплатити річний страховий платіж або черговий страховий платіж, визначений новим договором страхування та не пізніше, ніж за 1 банківський день до граничного строку дії попереднього договору страхування надати заставодержателю докази таких сплат та копії договору(ів) страхування. Відповідно до п. 4.2. договору застави за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого заставодавець порушував вимоги п. 3.3.4 цього договору та становить 1,5 % від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3. цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за порушенням ( у тому числі враховуючи місяць у якому будуть виконані зобовязання зі страхування). При цьому, сплата штрафу не звільняє заставодавця від виконання своїх зобовязань за вказаними пунктами. Звертаючись з позовом до суду позивач [PERSON] зазначив, що положення п. 4.2. договору застави є недійсним, оскільки даний пункт договору застави фактично передбачає нарахування процентів та неустойки, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 550 ЦК України, так як проценти на неустойку не нараховуються, а тому дана умова договору є недійсною. Дані твердження позивач [PERSON] та його представник підтримали у судовому засіданні. У відповідності до вимог п. 4.3.6. кредитного договору позичальник зобовязався одночасно з укладанням цього договору надати до банку укладені у відповідності до вимог банку, у т.ч. внутрішніх нормативних актів банку договір страхування власного життя позичальника/страхувальника від нещасного випадку та договір страхування майна, яке береться в заставу, визначеного в п. 1.2. цього договору, а також надати банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за вказаними договорами страхування на строк не менший, ніж один рік. Відповідно до п. 4.3.7 кредитного договору позичальник зобовязався вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у п. 4.3.6 цього договору, зокрема, вчасно вносити всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той в межах якого позичальник виконає всі зобовязання за цим договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], у відповідності до умов виконання умов кредитного договору та договору застави у період з 15 вересня 2013 року до вересня 2014 року та у період з 14 вересня 2015 року по 23 листопада 2016 року не були надані документи, які б підтверджували страхування заставного майна та сплату страхових платежів. Так представником відповідача ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» на підтвердження своїх заперечень по справі надав суду копію договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є/не є предметом застави № 06-ССR/02-307-00259 від 15 вересня 2014 року, який був укладений між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та [PERSON], та копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9855039, і зазначив про те, що в період з вересня 2012 року по вересень 2013 року, з вересня 2014 року по вересень 2015 року позивач [PERSON] виконував умови договору застави щодо страхування предмету застави та сплати страхових платежів. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору застави у відповідності до умов п. 4.2 вказаного договору ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» нарахував [PERSON] штраф у розмірі 58\~800 грн. (196\~000 грн. вартість заставного майна х 1,5 % (вересня 2013 року) + (196\~000 х 0,75 %) х 38 (наступні календарні місця, що слідують за місяцем порушення). [PERSON] вважає, що умови п. 4.2 договору застави є недобросовісними та такими, що порушують його права. Згідно вимог ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими . Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків, недійсності передбачених законом. Виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК). Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що доводи позивача [PERSON], викладені ним у позовній заяві, та доводи його представника у судовому засіданні, не підтверджені належними доказами. Позивачем не доведено, що з тих підстав, на якій він посилається у своїй позовній заяві, пункт 4.2 договору застави від 14 вересня 2012 року може бути визнаний недійсним у відповідності до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України. Позивачем також не було доведено, що оспорюваний пункт договору 4.2 договору застави від 14 вересня 2012 року є несправедливим, та таким, що порушує його права як споживача у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються. Твердження позивача [PERSON], що згідно умов п. 4.2 договору застави банк фактично нараховує проценти на неустойку, що суперечить вимогам ст. 550 ЦК України є помилковими, оскільки вказаними умовами договору передбачено, що сторонами погоджено розмір штрафу у разі неналежного виконання п. 3.3.4 договору застави, який становить 1,5 % від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3. цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за порушенням (у тому числі враховуючи місяць у якому будуть виконані зобовязання зі страхування). Тобто в даному випадку позивач дійшов помилкового висновку щодо порушення вимог ст. 550 ЦК України, а саме нарахування відповідачем проценти на неустойку. Згідно довідки ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» станом на 14 липня 2017 року за порушення умов щодо зобовязань відносно страхування предмету застави [PERSON] нараховано штраф у розмірі 58\~800 грн.. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо скасування нарахованих на підставі умов п. 4.2 вказаного договору штрафних санкції у розмірі 58\~000 грн., оскільки позивачем не доведено, що вказані грошові кошти були нараховані відповідачем безпідставно. Заявлена позивачем вимога про зобовязання ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» подати держателю Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження на автомобіль марки «КІА» модель CERATO, рік випуску 2012, тип легковий купе В, номер шасі (кузова, рами) KNAFW612BC5593329, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському РЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області 13 вересня 2012 року також не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача [PERSON].

Outcome: dismissed