Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Житлового кооперативу «Хризантема» про зміни формулювання та дати звільнення, оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що працювала у Житловому кооперативі «Хризантема» бухгалтером з 19 січня 2011 року згідно наказу №2 від 19.01.2011 року. 16 листопада 2012 року відповідач зателефонував і повідомив про звільнення позивача з 12 листопада 2012 року згідно наказу №14 від 09.11.2012 року. В зв'язку із звільненням її з порушенням КЗпПУ, 10 грудня 2012 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні. Заборгованість по заробітній платі становила 1065,94 грн. за жовтень 2012 року та 385, 60 грн. за листопад 2012 року. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2012 року по 31 травня 2013 року становила 7111, 24 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2013 року позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отримавши ухвалу Апеляційного суду Харківської області 05 вересня 2013 року, 06 вересня 2013 року позивач звернулася до відповідача з приводу поновлення її на роботі та виплати заробітної плати та компенсації за час вимушеного прогулу, проте відповідач не виконав рішення суду. 12 вересня 2013 року позивач звернулася до Державної виконавчої служби у Дзержинському районі з виконавчими листами та заявою про примусове виконання рішення суду. 25 10.2013 року позивач отримала заборгованість по заробітній платі в сумі 1065, 94 грн. за жовтень 2012 року та 385, 60 грн. за листопад 2012 року відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року. 11.12.2013 року позивач отримала середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні з 13 листопада 2012 року по 31 травня 2013 року в сумі 7111, 24 грн. відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року. 11 листопада 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесене додаткове рішення про негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. 3 грудня 2013 року позивач звернулася до голови правління ЖК «Хризантема» за участю державного виконавця з вимогою виконати рішення суду про поновлення на роботі, проте від неї вимагали підписання документів, надісланих поштою і надання трудової книжки, було заявлено, що наказ про поновлення на роботі не буде виданий, про що складено протокол державним виконавцем Євсюковим О. В. 11 листопада 2013 року відповідач видав наказ №20 від 11.11.2013 року про поновлення позивача на роботі з 12 листопада 2012 року, у грудні цей наказ було направлено поштовим листом, який вона отримала 18 грудня 2013 року. 05 лютого 2014 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ЖК «Хризантема» про оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні з 01.06.2013 року по 25.07.2013 року в сумі 1892, 02 грн. та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в зв'язку з незаконним звільненням з 26.07.2013 року по 18.12.2013 року (на момент отримання наказу про звільнення) в сумі 5269, 48 грн. 07 травня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова позов задоволено в повному обсязі. Після отримання наказу про поновлення на роботі, тобто після 18 грудня 2013 року позивач намагалась приступити до роботи, про що були складені акти. Підсобне приміщення на першому поверсі будинку №43 по вулиці 23 Серпня постійно було зачиненим. Позивач звернулась до Державної виконавчої служби із заявою,25.02.2014 року державним виконавцем було зроблено подання до Дзержинського районного суду м. Харкова про роз'яснення резолютивної частини рішення суду про поновлення на роботі. 06.03.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова постановлена ухвала про те, що рішення суду вважається виконаним з дня видання наказу №20 про поновлення на посаді бухгалтера з 12.11.12 року та в роз'ясненні рішення відмовлено, в зв'язку з чим державний виконавець виніс постанову про закриття виконавчого провадження від 08.04.2014 року. 29 квітня 2014 року позивач зустрілась з відповідачем в особі голови правління ЖК «Хризантема», проте до роботи її не допустили, тому позивач надала заяву про звільнення за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпПУ. 5 травня 2014 року позивач отримала поштою лист від відповідача, відправлений 30.04.2014 року, в якому її повідомили про звільнення за прогули та надіслали наказ №21 від 09.04.2014 року. Також позивач наголошує, що наказ про звільнення було видано 09.04.2014 року, але до теперішнього часу не виплачена компенсація за невикористану відпустку. Просить суд відмінити наказ Житлового кооперативу «Хризантема» №21 від 09.04.2014 року про звільнення за прогули без поважних причин; поновити її на роботі у Житловому кооперативі «Хризантема» на посаді бухгалтера з 09.04.2014 року; заяву позивача від 29.04.2014 року про звільнення з роботи з 30 квітня 2014 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпПУ визнати за датою вирішення справи у суді; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням, розмір якого за період з 10 квітня по 2 червня 2014 року (на момент подання позову) складає 1739,44 грн.; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі з 19 грудня 2013 року по 9 квітня 2014 року, який складає 3939, 32 грн.; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану відпустку за період з 19.01.2011 року по 09.04.2014 року в сумі 2900,04 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 квітня 2014 року по 22 квітня 2015 року у розмірі 14120 (чотирнадцять тисяч сто двадцять) грн. 16 коп., компенсацію за невикористану відпустку за період з 19.01.2011 року по 20 травня 2015 року в сумі 3866 (три тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 72 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 19.12.2012 року по 09.04.2013 року в розмірі 3939, 32 грн. вважав безпідставними, а вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням за період з 10.04.2014 року неправомірними. Вважає, що наказ №21, виданий 09.04.2014 року про звільнення за прогули без поважних причин було складено ЖК «Хризантема» правомірно та що немає підстав для його скасування, просить суд відхилити вимоги позивача щодо визнання заяви позивача від 29.04.2014 року про звільнення з роботи за датою вирішення справи. Суд, дослідивши доводи представника позивача, представника відповідача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працювала з 19 січня 2011 року у житловому кооперативі «Хризантема» бухгалтером, що підтверджується наказом №2 від 19.01.2011 року (а. с. 93) та копією трудової книжки, у якій зроблено запис про це (а. с. 9). 16 листопада 2012 року відповідач зателефонував і повідомив про звільнення позивача з 12 листопада 2012 року згідно наказу №14 від 09.11.2012 року. 10 грудня 2012 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні. Заборгованість по заробітній платі становила 1065,94 грн. за жовтень 2012 року та 385, 60 грн. за листопад 2012 року. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2012 року по 31 травня 2013 року становила 7111, 24 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2013 року позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, [PERSON] поновлено на роботі у Житловому кооперативі «Хризантема» на посаді бухгалтера; стягнуто з Житлового кооперативу «Хризантема» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за жовтень 2012 року - 1065,94 грн. та за листопад 2012 року - 385, 60 грн.; середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2012 року по 31 травня 2013 року у розмірі 7111, 24 грн. (а. с. 29-34). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отримавши ухвалу Апеляційного суду Харківської області 05 вересня 2013 року, 06 вересня 2013 року позивач звернулася до відповідача з приводу поновлення її на роботі та виплати заробітної плати та компенсації за час вимушеного прогулу, проте відповідач не виконав рішення суду. 12 вересня 2013 року позивач звернулася до Державної виконавчої служби у Дзержинському районі з виконавчими листами та заявою про примусове виконання рішення суду. 25 10.2013 року позивач отримала заборгованість по заробітній платі в сумі 1065, 94 грн. за жовтень 2012 року та 385, 60 грн. за листопад 2012 року відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року. 11.12.2013 року позивач отримала середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні з 13 листопада 2012 року по 31 травня 2013 року в сумі 7111, 24 грн. відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2013 року. 11 листопада 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесене додаткове рішення про негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. 3 грудня 2013 року позивач звернулася до голови правління ЖК «Хризантема» за участю державного виконавця з вимогою виконати рішення суду про поновлення на роботі, проте від неї вимагали підписання документів, надісланих поштою і надання трудової книжки, було заявлено, що наказ про поновлення на роботі не буде виданий, про що складено протокол державним виконавцем Євсюковим О. В. 11 листопада 2013 року відповідач видав наказ №20 від 11.11.2013 року про поновлення позивача на роботі з 12 листопада 2012 року (а. с. 11), у грудні цей наказ було направлено поштовим листом, який вона отримала 18 грудня 2013 року (а. с. 12). 05 лютого 2014 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ЖК «Хризантема» про оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні з 01.06.2013 року по 25.07.2013 року в сумі 1892, 02 грн. та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в зв'язку з незаконним звільненням з 26.07.2013 року по 18.12.2013 року (на момент отримання наказу про звільнення) в сумі 5269, 48 грн. 07 травня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з Житлового кооперативу «Хризантема» на користь [PERSON] оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні з 01.06.2013 року по 25.07.2013 року в сумі 1892, 02 грн. та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в зв'язку з незаконним звільненням з 26.07.2013 року по 18.12.2013 року (на момент отримання наказу про звільнення) в сумі 5269, 48 грн. (а. с. 39-43). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 124-127). Після отримання наказу про поновлення на роботі, тобто після 18 грудня 2013 року позивач намагалась приступити до роботи, про що були складені акти (а. с. 46-51). Підсобне приміщення на першому поверсі будинку №43 по вулиці 23 Серпня постійно було зачиненим. Позивач звернулась до Державної виконавчої служби із заявою від 23.01.2014 року (а. с. 17-18), 25.02.2014 року державним виконавцем було зроблено подання до Дзержинського районного суду м. Харкова про роз'яснення резолютивної частини рішення суду про поновлення на роботі. 06.03.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова постановлена ухвала про те, що рішення суду вважається виконаним з дня видання наказу №20 про поновлення на посаді бухгалтера з 12.11.12 року та в роз'ясненні рішення відмовлено, в зв'язку з чим державний виконавець виніс постанову про закриття виконавчого провадження від 08.04.2014 року (а. с. 38). 29 квітня 2014 року позивач зустрілась з відповідачем в особі голови правління ЖК «Хризантема», проте до роботи її не допустили, тому позивач надала заяву про звільнення за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпПУ (а. с. 23). 5 травня 2014 року позивач отримала поштою лист від відповідача, відправлений 30.04.2014 року, в якому її повідомили про звільнення за прогули та надіслали наказ №21 від 09.04.2014 року (а. с. 22). У матеріалах справи наявні акти про неможливість приступити до роботи, оскільки підсобне приміщення на першому поверсі будинку №43 по вулиці 23 Серпня постійно було зачиненим. (а. с. 46-51). Отже, звільнення відбулось за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, тобто прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Разом з тим, позивач з наказом не була ознайомлена, запис в трудовій книжці їй не зроблено, при звільненні їй не уроблено повний розрахунок заробітної плати, не нарахована та не виплачена компенсація за невикористану відпустку. Про звільнення позивач дізналась 05 травня 2014 року при отриманні поштового листа, відправленого згідно поштового штемпелю 30.04.2014 року, в якому її повідомили про звільнення за прогули та надіслали наказ №21 від 08.04.2014 року. Оскільки позивачу до 05 травня 2014 року було невідомо про звільнення, в період часу з 19.12.2013 по 29.04.2014 року вона відвідувала Житловий комплекс «Хризантема» та у присутності свідків складала відповідні акти про неможливість приступити до виконання своїх обов'язків (а. с. 46-51). Також у судовому засіданні від 20.01.2015 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили складання актів про неможливість приступити до виконання своїх обов'язків [PERSON]. Відповідачем - Житловим кооперативом «Хризантема» не наведено достатніх, обґрунтованих підстав звільнення [PERSON] за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, тобто прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, а тому наказ №21 від 09.04.2014 року про звільнення [PERSON] підлягає скасуванню, як такий, що прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства. Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплаченої роботи, але не більше як за один рік. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, виконаними у відповідності до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до якого у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами). Так, заробітна плата за вересень 2012 року становить - 1100 грн., заробітна плата за жовтень 2012 року - 1100 грн., відпрацьовано днів - 43 дн., середньоденна заробітна плата (2200/3)=51,16 грн. Квітень 2014 року (14 роб. дн. х 51,16) - 716, 24 грн.; травень 2014 року (19 роб. дн. х 51,16) - 972, 04 грн.; червень 2014 року (19 роб. дн. х 51,16) - 972, 04; липень 2014 року (23 роб. дн. х 51,16) - 1176, 68 грн.; серпень 2014 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023,20 грн.; вересень 2014 року (22 роб. дн. х 51,16) - 1125, 52 грн.; жовтень 2014 року (23 роб. дн. х 51,16) - 1176, 68 грн.; листопад 2014 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023, 20 грн.; грудень 2014 року (23 роб. дн. х 51,16) - 1176, 68 грн.; січень 2015 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023, 20 грн.; лютий 2015 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023, 20 грн.; березень 2015 року (21 роб. дн. х 51,16) - 1074, 36 грн.; квітень 2015 року (21 роб. дн. х 51,16) - 1074, 36 грн.; травень 2015 року (11 роб. дн. х 51,16) - 562, 76 грн., а всього - 14120, 16 грн. Відповідно до частини 1 статті 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Також суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, виконаними у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами), а саме компенсація за невикористану відпустку становить: посадовий оклад - 1100 грн., загальна сума заробітку за 12 місяців - 13200 грн., кількість календарних днів в розрахунковому періоді (365-10)=355 дн., середньоденна зарплата (13200/355)=37, 18 грн., кількість календарних днів невикористаної відпустки - 104 дн., отже сума компенсації за невикористану відпустку становить: 37, 18 х 104 = 3866, 72 грн. Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, виконаними у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами), а саме: заробітна плата за вересень 2012 року становить - 1100 грн., заробітна плата за жовтень 2012 року - 1100 грн., відпрацьовано днів - 43 дн., середньоденна заробітна плата (2200/3)=51,16 грн., грудень 2013 року - (9 роб. дн. х 51,16) - 460, 44 грн.; січень 2014 року - (21 роб. дн. х 51,16) - 1074, 36 грн.; лютий 2014 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023, 20 грн.; березень 2014 року (20 роб. дн. х 51,16) - 1023, 20 грн.; квітень 2014 року (7 роб. дн. х 51,16) - 358, 12 грн., а всього - 3939, 32 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Житлового кооперативу «Хризантема» про зміни формулювання та дати звільнення, оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з порушенням чинного законодавства при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, підлягає задоволенню в повному обсязі. Також суд наголошує, що відповідно до частини 5 статті 235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Враховуючи, що на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від спати судового збору за подання позову про поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин, сума судового збору у розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved