Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У травні 2016р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не цікавиться сином та не приймає участі у його вихованні. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON]на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 20 червня 2029р. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.2). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1077, який був розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року (а.с.5, 7-7зв.). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.6). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матірю (а.с.7). [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад №46 логопедичну групу №6 з 21 серпня 2015 року, що вбачається із довідки ДНЗ №46 Департаменту освіти Вінницької міської ради (а.с.8). Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка посилаючись на ст.ст. 182, 184 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог та на визначеному нею розмірі аліментів. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 181,183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 05 травня 2016 року. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 червня 2029 року. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що відповідно до договору - квитанції №162 від 28.04.2016р. позивачка сплатила адвокату АО «Вінницька обласна колегія адвокатів» [PERSON] за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви 300,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача (а.с.9). Судовий збір по справі становить 551,20грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved