Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що [PERSON] не у достатньому розмірі надає матеріальну допомогу та цих коштів не вистачає, щоб забезпечити дитину необхідними речами та продуктами харчування. [PERSON] позов визнав, про що зазначив у заяві від 21.10.2020 р. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 05.10.2018 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 8, 9). Дитина - [PERSON] , проживає разом з [PERSON] (а. с. 7). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визнання [PERSON] позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить [PERSON] . Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи від дня пред`явлення позову. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином [PERSON] має право на утримання від [PERSON] до досягнення дитиною - [PERSON] , який народився [INFO] , трьох років, але лише за умови, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Оскільки [PERSON] позов визнав, а відтак Суд приходить до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу [PERSON] у розмірі, у якому вона просить у позовній заяві, тобто 1 000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років. Відповідно до частини першої статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи зазначене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи від дня пред`явлення позову. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved