overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 27.07.2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 241. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що однією сім`єю з відповідачем вони не проживають у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за її відсутності,в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності в підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 27.07.2000 року між позивачкою та [PERSON] в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 241, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 квітня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецької області, актовий запис № 91. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з квітня 2019 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 12 квітня 2011 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецької області, актовий запис № 91. Від шлюбу сторони мають дитину:\~ [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в квітні 2017 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. \~ Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 грудня 2000 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 697. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З 2016 року сторони однією сім`єю не проживають, у зв`язку із втратою почуття любові та поваги один до одного. Між подружжям постійно виникали сварки, що негативно впливало на виховання дитини. Вважала, що збереження родини неможливо, а тому просила її шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 23 грудня 2000 року у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 697. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 15.05.2009 Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .\~ . Фактично шлюбні відносини сторони припинили у 2016 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 липня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем в Відділі реєстрації актів громадянського\~ стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 272. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з травня 2017 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 липня 2001 року в Відділі реєстрації актів громадянського\~ стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 272. Від шлюбу сторони мають дитину:\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в травні 2017 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивачка зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Проте, дитина перебуває на її повному утриманні, за весь час з моменту народження доньки відповідач у її вихованні та матеріальному забезпечення участі не приймав, що ставить позивачку у важке становище щодо матеріального забезпечення дитини. Оскільки, коштів на утримання дитини не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1363. Малолітня [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітньої доньки відповідач не надає. Враховуючи дану обставину, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 21.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 21.11.2009 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №407. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.06.2010 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, актовий запис № 420. Відповідно до довідки, виданої 08.05.2019 року головою ЖБК «Металург», позивачка з дитиною мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами по справі 14 травня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №784. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилася. Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, також вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї було укладено шлюб, про що зроблений актовий запис №784, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження прізвище у подружжя [PERSON] (а.с.7). Сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей, що містяться у матеріалах справи серії [NUMBER] від 16 липня 2013 року, [NUMBER] від 05 вересня 2006 року та [NUMBER] від 16 липня 2013 року (а.с.4, 9, 10). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У травні 2019 року представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2019 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено. У своїй заяві представник відповідача [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача судових витрат, а саме правничої допомоги в розмірі 64333,7 грн. які відповідач понесла у зв`язку з розглядом даної справи В судовому засіданні представники відповідачів повністю підтримала подану заяву. Прокурор заперечував проти задоволення поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2019 року у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах територіальної громади с.Гнідин Бориспільського району Київської області до Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Державне підприємство «Бориспільське лісове господарство», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] про визнання недійсними рішень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння відмовлено. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Встановлено, що [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64 333,7 грн. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги від 17 жовтня 2018 року, укладеним між нею та адвокатським об`єднанням «Артіус». (а.с.6-12), актом приймання- передачі наданих послуг від 23.05. 2019 року (а.с.13-18), платіжним дорученням від 23.05.2019 року (а.с.20). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з Прокуратури Київської області,як з позивача на користь [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64 333 ,7 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved