Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь надмірно виплачені кошти в розмірі 2 287 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсії [PERSON] станом на 01.01.2015 року встановлено у розмірі 2 287 гривень 06 копійок. [PERSON] за період з 21.03.2012 року по 01.01.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києві виплачено надмірно кошти в розмірі 2 287 гривень 00 копійок. Відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 22.01.2015 року вих. № 402/6-2П, проте до цього часу [PERSON] до Управління не зверталась та не повернув коштів, отримані ним у зв'язку з переплатою. В судове засідання позивач не з'явився . надав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про розгляд справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в святошинському районі м.Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсії [PERSON] станом на 01.01.2015 року встановлено у розмірі 2 287 гривень 06 копійок. [PERSON] за період з 21.03.2012 року по 01.01.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києві виплачено надмірно кошти в розмірі 2 287 гривень 00 копійок. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідача [PERSON] повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 22.01.2015 року вих. № 402/6-2П, проте до цього часу [PERSON] до Управління не зверталась та не повернув коштів, отриманих ним у зв'язку з переплатою, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Згідно до норм статті 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність ставах, не заборонених законом. Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України передбачені підстави за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином вбачається, що законодавець встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду, як на підставу позову, а тому вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, а також вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved