Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У червні 2019 року Орган опіки та піклування м. Черкаси (далі - Орган опіки) звернувся до суду з указаним позовом, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожного з дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 29 січня 2019 року до служби у справах дітей від правоохоронних органів надійшла інформація, відповідно до якої громадянка [PERSON] за адресою проживання неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо свої двох малолітніх дітей. Не зважаючи на неодноразові виїзди працівників служби у справах дітей до помешкання відповідача, туди потрапити не вдалось, оскільки [PERSON] не відчиняла двері. 18 березні 2019 року поліцією на одній із вулиць м.Черкаси було виявлено малолітнього [PERSON] без догляду батьків; дитина ходила по вулицях міста в пошуках матері. Того ж дня працівникам служби у справах дітей вдалось потрапили до помешкання [PERSON] ( [ADDRESS] ) В ході огляду помешкання встановлено, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, а саме: не піклується про здоров`я та розвиток дітей, у квартирі за місцем проживання антисанітарія, в кімнатах бруд, відсутні продукти харчування. 19 березня 2019 року в ході повторного відвідування адреси проживання [PERSON] працівниками служби у справах дітей, фахівцем Черкаського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді (далі - Центру) та співробітником ювенальної превенції Черкаського ВП ГУНП, факт перебування родини в складних життєвих обставинах підтвердився; [PERSON] добровільно передала малолітнього сина [PERSON] для влаштування до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації Черкаської обласної ради». 20 березня 2019 року під час чергового відвідування громадянки [PERSON] проведено медичний огляд [PERSON] лікарем педіатром та рекомендовано направити дитину до дитячої лікарні для визначення стану його здоров`я. З указаними рекомендаціями [PERSON] погодилась, добровільно та свідомо передала дитину співробітникам поліції та працівникам служби у справах дітей, але супроводжувати та перебувати в лікарні з малолітнім сином категорично відмовилась. Станом на 17 квітня 2019 року, за час перебування [PERSON] в КНП «Черкаська міська лікарня», мати жодного разу не відвідала малолітню дитину та не виявила зацікавленості щодо його стану здоров`я. За час перебування [PERSON] в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-псилогічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», мати двічі відвідала дитину, проте намірів щодо повернення малолітнього на виховання в родину не виявила. У позовній заяві також зазначено, що на час звернення до суду з указаним позовом, відповідач не змінила свого способу життя, зловживає алкогольними напоями, а тому є всі підстави для задоволення позову. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження на 13 серпня 2019 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 13 серпня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, підготовче провадження було закрито та, зі згоди сторін, призначено судовий розгляд справи на 16 вересня 2019 року. У вступному слові представники Органу опіки та піклування Молчанович Н.О. та Сень Н.М. позов підтримали із викладених у позовній заяві підстав. Додатково пояснили, що про загрозу життю й здоров`ю дітей органу опіки стало відомо від правоохоронних органів. Мама має статус одинокої матері, проживає в [ADDRESS] з двома малолітніми дітьми в антисанітарійних та необлаштованих для дітей умовах. У березні 2019 року малолітнього [PERSON] знайшли на вулиці. У квітні [PERSON] повідомила працівникам соціальних служб про те, що готова віддати дитину до дитячого будинку. Працівники служб соціального захисту надавали допомогу [PERSON] , однак результату не було; її неодноразово було помічено в магазинах із спиртними напоями в компанії неповнолітніх. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні 10 жовтня 2019 року було постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про розгляд справи з ухваленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст. ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши вступне слово представників позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали справи про адміністративне правопорушення № 712/5093/19 суд дійшов наступних висновків. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Крім того, за змістом частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати та батька може бути позбавлено судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Судом установлено, що згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Відомості про батька дитини записані в документах про народження дітей зі слів матері. Відповідно до інформаційної довідки Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 10 липня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] .(а.с.31,32) Управлінням патрульної поліції в Черкаській області листом №847/41/24/03.2019 від 29 січня 2019 року повідомлено Службу у справах дітей Черкаської міської ради про те, що за адресою свого проживання: [ADDRESS] , громадянка [PERSON] неналежним чином та не в повному обсязі виконує батьківські обов`язки щодо свої двох малолітніх дітей. Діти мають неохайний вигляд, в квартирі систематично відбуваються сварки, діти залишаються без нагляду матері. (а.с.15) На неодноразові виїзди 11 лютого 2019 року, 21 лютого 2019 року до вказаної квартири працівників служби у справах дітей, а 7 лютого 2019 року та 12 лютого 2019 року - фахівців Центру, [PERSON] до свого помешкання їх не впустила. Управлінням патрульної поліції в Черкаській області листом №2598/41/24/03.2019 від 18 березня 2019 року повідомлено Службу у справах дітей Черкаської міської ради, що по вул. Сумгаїтській у м. Черкаси виявлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без супроводу дорослих. Дитина шукала маму, так як дома нікого не було. (а.с.16) Того ж дня працівники служби у справах дітей разом із представниками правоохоронних органів потрапили в помешкання [PERSON] ( [ADDRESS] ). Відповідно до акта обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 19 березня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , діти проживають в незадовільних умовах, в помешкані брудно, присутній стійкий неприємний запах, порушено санітарно-гігієнічні норми, у дітей відсутні окремі ліжка, відсутні необхідні речі та ігрушки, у помешкані відсутні продукти харчування. Згідно акта оцінки потреб сімї № 112 від 19 березня 2019 року Черкаського МЦСССДМ за адресою проживання [PERSON] та її малолітніх дітей ( [ADDRESS] ): [PERSON] одягнений у брудні речі, хлопчик не підстрижений, має занедбаний вигляд, дитина харчується нерегулярно, буває голодна, зі слів матері дитина садочок не відвідує два тижні. При огляді дитини [PERSON] , він лежав на брудному дивані в брудному одязі, харчування для дитини відповідного віку (1,2 роки) в квартирі відсутнє. (а.с.19-22) В ході вказаного огляду 19 березня 2019 року [PERSON] добровільно передала малолітнього [PERSON] для влаштування до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації Черкаської обласної ради». Відповідно до інформаційного листа №184 від 17 квітня 2019 року КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації Черкаської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , з 19 березня 2019 року по теперішній час перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації Черкаської обласної ради». Мати дитини відвідала свого сина в Центрі двічі: 20 березня 2019 року та 22 березня 2019 року. Станом на 17 квітня 2019 року мама малолітнього [PERSON] до закладу щодо повернення дитини на виховання у родину не зверталась. (а.с.28) Відповідно до акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20 березня 2019 року, [PERSON] не заперечувала проти необхідності влаштування малолітнього сина [PERSON] до лікарні та огляду профільними спеціалістами, однак відмовилась перебувати разом з дитиною в закладі; передала малолітню дитину співробітникам правоохоронних органів в присутності лікаря-педіатра та працівників служби у справах дітей. Із змісту відповіді №708 від 17 квітня 2019 року КНП «Черкаська міська дитяча лікарня» випливає, що за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 20 березня 2019 року по 15 квітня 2019 року мати [PERSON] свого сина не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась, будь-якої допомоги на його утримання не надавала. (а.с.27) Відповідно до рішення № 353 від 4 квітня 2019 року виконавчого комітету Черкаської міської ради малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, вирішено влаштувати його до державного закладу на повне державне утримання. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 травня 2019 року (справа №712/5093/19) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КпАП України (у зв`язку із залишенням своїх малолітніх дітей без нагляду 18 березня 2019 року, в ході чого один із них залишив квартиру та заблукав), і застосовано адміністративне стягненя у вигляді попередження. Свідок [PERSON] , яка працює юрисконсультом комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини», суду пояснила, що відповідача [PERSON] не знає, вона до будинку дитини жодного разу не приходила і не телефонувала. Водночас свідок знає [PERSON] , який перебуває в їх установі на підставі акта про залишену дитину. [PERSON] поступив до закладу у віці один рік і три місяці з лікарні із конкретними діагнозами. Дитина значно відстава у вазі, не ходила, не мала обов`язкових профілактичних щеплень, хоча в нормі у цей вік дитина має ходити, говорити елементарні слова, мати навички самообслуговування. Ні їсти, ні тримати ложку й чашку дитина не вміла, що свідчить про те, що дитиною ніхто з батьків не займався. Крім того, дитина мала затримку психо-мовленневого розвитку, що вказує на те, що дитина росла сама по собі. На даний час дитина оглянута лікарями, хлопчику зроблено всі необхідні щеплення. він нормально харчується, з ним займається дефектолог, логопед. За весь час перебування [PERSON] в будинку дитини його ніхто не відвідував, родичі жодного разу не звертались, ані листів, ні дзвінків від них також не надходило. Свідок [PERSON] , яка працює в.о. директора комунального закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської області», суду пояснила, що [PERSON] знає як маму їх вихованця [PERSON]. Маму свідок бачила один раз, коли 20 березня 2019 року вона приходила до дитини. За час перебування в Центрі [PERSON] декілька разів перебував на лікуванні в лікарні, але мати його там не відвідувала. При спілкуванні [PERSON] розказував, що за час проживання в родині він неодноразово ходив по вулиці й просив булочку чи цукерку, бо вдома не було що їсти. Свідок також вказала, що [PERSON] до їх закладу потрапив у занедбаному стані; чистого одягу вдома не було; належного догляду за дитиною не здійснювали. Щодо родичів, то в їх закладі на початку вересня 2019 року дитину відвідувала прабабуся (власник квартири, в якій проживає відповідач), але під час бесіди з працівниками Центру вона повідомила, що не може взяти дітей своєї онуки під опіку через надто похилий вік. Висновком виконавчого комітету Чркаської міської ради № 379/30-03-03 від 26 червня 2019 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.5-7) Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Згідно із п. 51 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Оцінюючи зібрані судом докази в їх сукупності, суд робить висновок про те, що мати [PERSON] неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, не дбала про здоров`я своїх дітей та проживання їх у безпечних та комфортних умовах, не піклувалась про їх фізичний та психологічний розвиток. При цьому суд враховує, що відібрання дітей і звернення органом опіки до суду з цим позовом є не раптовим, мати неодноразово протягом 2019 року попереджалась про можливі наслідки неналежного догляду за своїми дітьми та їх вихованням. Крім того, після неодноразового складання працівниками соціальних служб актів про неналежні умови проживання та утримання дітей, мати не вжила жодних заходів для того, щоб переконати службу у правах дітей у тому, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки. За таких обставин суд погоджується з висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ч. ч. 2,3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку щомісяця на кожну дитину. За таких обставин,

Outcome: approved