Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0024 га, призначеної для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована у м. Ізяслав по вул. Кооперативній, 13 Хмельницької області. На вказаній земельній ділянці вона самочинно збудувала гараж та виготовила технічний паспорт на нього. У травні 2018 року позивач звернулася до державних реєстраторів Комунального підприємства «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» з питанням реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, однак їй повідомили про неможливість здійснення реєстраційної дії, оскільки нею належним чином не оформлено початок будівництва і його закінчення. Тому [PERSON] змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж з оглядовою ямою та погребом за № 13, розташований за адресою: Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Кооперативна (біля житлового будинку № 8). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві.\~До ухвалення\~судового рішення\~у звязку\~з визнанням\~позову відповідачем\~суд розяснює\~сторонам наслідки\~відповідних процесуальних\~дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом обєктивно встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Хмельницької області від 04 травня 1993 року № 73 виділено позивачу [PERSON] земельну ділянку під будівництво підсобного приміщення по вул. Кооперативній у м. Ізяслав Хмельницької області. Надалі, рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 25 січня 2017 року № 14 внесено зміни у вищезазначене рішення, а саме: в частині записів, де йдеться про виділення земельної ділянки [PERSON], слова «підсобного приміщення» змінено на «гаража». 14 грудня 2017 року рішенням № 15/ІІ-3 32 сесії [PERSON] міської ради 7 скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] по вул. Кооперативній (біля житлового будинку № 8), гараж № 13 у м. Ізяслав. Передано у приватну власність позивача земельну ділянку площею 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража. Кадастровий номер земельної ділянки № 6822110100:01:005:0541. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115152100 від 23 лютого 2018 року на підставі вищевказаного рішення відповідача зареєстровано за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0024 га, призначену для будівництва індивідуальних гаражів, розташовану у м. Ізяслав по вул. Кооперативній, 13 Хмельницької області. На вказаній земельній ділянці у 1993 році позивачем побудовано гараж з оглядовою ямою та погребом, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації». Як зазначає позивач, у неї відсутнє повідомлення про початок будівельних робіт та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. З цих підстав за вих. № 57 від 03 травня 2018 року державним реєстратором відділу державної реєстрації КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] повідомлено позивача про неможливість здійснити державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно та про необхідність звернення до суду. Звітом про проведення технічного огляду гаража, складеним експертом [PERSON] 14 червня 2018 року, встановлено, що гараж № 13, що по вул. Кооперативній (біля житлового будинку № 8) у м. Ізяслав Хмельницької області, відповідає вимогам державних будівельних норм. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Крім того, відповідно до ч. 3. ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за позивачем, оскільки вона являється власником земельної ділянки для будівництва вказаного гаража, а також у звязку з відсутністю істотних порушень будівельних норм у збудованому обєкті нерухомості. Приймаючи до уваги, що визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову їй зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved