Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Головне управління юстиції м. Києві про зняття з арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за її заявою державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову від 13 липня 2004 року, якою накладено арешт та заборону на його відчуження на все майно померлого чоловіка [PERSON] за несплату аліментів. Постанову про арешт майна боржника було винесено в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2997, виданого 30.09.1997 р. про стягнення аліментів. На даний час боржник за виконавчим провадженням помер, після його смерті відкрилася спадщина. Померлий заповідав квартиру позивачу, однак через арешт оформити документи позивач не може. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить зняти арешт з майна. У судове засідання позивач не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Головне управління юстиції м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову №673/9 від 13 липня 2004 року, якою накладено арешт на майно боржника, що належить [PERSON] у вигляді заборони на його відчуження, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Постанову про арешт майна боржника винесено в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2-2997, виданого 30.09.1997 р. Ватутінським районним судом міста Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] 20 березня 2009 року [PERSON] склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Прядко Т.А. 15-ї київської державної нотаріальної контори, яким заповів все майно [PERSON] (а.с.7). [INFO] боржник [PERSON] помер що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського МУЮ у Вінницькій обл., актовий запис №7 (а.с.3). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію в Спадковому реєстрі, 22 травня 2015 року заведена спадкова справа Сьомою київською державною нотаріальною конторою після померлого [PERSON] (а.с.12). Однак позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв'язку з чинним арештом майна спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та вирішує звільнити з-під арешту, накладеного постановою районного відділу ДВС Дарницького районного управління юстиції №673/9 від 13 липня 2004 року на майно, яке належить на праві власності [PERSON].

Outcome: approved