Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] Вищевказаний квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.04.2018р. приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. На момент укладення договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку в ньому був зареєстрований відповідач, колишній власник квартири. Згідно п. 4.8 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується здійснити виписку з квартири осіб, які в ній зареєстровані не пізніше 25 травня 2018 року. Відповідач з реєстраційного обліку не знявся, чим порушує його права як власника квартири. Підставою припинення права власності є відчуження власником свого майна. Враховуючи ту обставину, що право на проживання відповідачем втрачено, вважає, що відповідач втратив право користування квартирою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подавав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Вищевказана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.04.2018р. приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 733 (а.с.5-6). Право власності на вище зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.04.2018р. за № 25863498. Отже, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру. [PERSON] є колишнім власником квартири, який був зареєстрований у вищезазначеній квартирі 24.04.2018 року, тобто на час укладення договору купівлі-продажу. Відповідно до довідки Покровської міської ради Донецької області від 14.06.2018р. відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] з 29.11.2011 року по теперішній час (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв'язку з тим, що право власності на спірну квартиру за договором купівлі-продажу будинку 24.04.2018р. перейшло до позивача, відповідач втратив право користування ним. За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved