Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

У червні 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 22 в будинку № 21 по вул.Дзвінка у м. Дніпро, посилаючись на те, що відповідач з 2000 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 22 в будинку № 21 по вул.Дзвінка у м. Дніпро. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, натомість спрямувала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання також не зявився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, подані заяви, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають в [INFO]. Дана квартира є неприватизована, управителем будинку є ПАТ «Дніпропетровська пересувна механізована колона № 256». Позивачу [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення № 001870 від 26 жовтня 1995 року, в якому були вписані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Станом на 13 червня 2018 року у спірній квартирі прописано три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто сторони у справі. Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2000 року. Участі в утриманні житла відповідач не приймає. Позивачі [PERSON] та [PERSON] вимушені нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з 2000 року без поважних причин. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved