Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства «Марина-М», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача реєстраційний відділ Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнко Сергій Володимирович, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію речового права. Мотивувала свій позов тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якого за заповітом є позивач та її сестра, яка відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача. [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, звернулась до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. та 16.03.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, до складу якої входить земельна ділянка площею 8,0481 га, кадастровий номер: [NUMBER] , розташованої на території Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своє право власності позивачка зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В кінці березня 2019 року позивач дізналась, що успадкована нею земельна ділянка обтяжена договірними зобов`язаннями на п`ятнадцять років до 2033 року на підставі договору оренди землі від 11 липня 2018 року, нібито укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Марина-М» с. Волосківці Менського району Чернігівської області, зареєстрованого 11 липня 2018 року. Вказаний договір позивач просить визнати недійсним, скасувати його реєстрацію, оскільки на момент його укладення власник земельної ділянки помер, а новий власник ще не узаконив свої спадкові права. В зв`язку з цим, для захисту своїх прав позивач звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Згідно договору про надання правової допомоги, укладеного 02 травня 2019 року, свої інтереси доручила представляти адвокату Минець О.В. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Фермерського господарства «Марина-М» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в установлений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи реєстраційного відділу Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь яких клопотань чи заперечень суду не надав. Третя особа - приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнко С.В. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, щодо задоволення заявлених позовних вимог не заперечує, посилаючись на те, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки була проведена за заявою орендаря на підставі наданого ним Договору оренди землі, датованого 11.07.2018, тобто після смерті орендодавця. На момент здійснення реєстрації даний факт нотаріусу був невідомий. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи без нез`явившихся учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується; це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, троків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільств, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4). Як передбачено ч. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Степанівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.6). Оспорюваний позивачем договір оренди земельної ділянки, був укладений 11 липня 2018 року (а.с.11-14). 14 липня 2018 року було зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 8,0481га кадастровий номер [NUMBER] , на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.15). Таким чином, на момент реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 8,0481га, кадастровий номер: [NUMBER] , цільове призначення (використання) якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Волосківської сільської області Менського району Чернігівської області згідно договору оренди землі від 11 липня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Марина-М» с. Волосківці Менського району Чернігівської області, зареєстрованого 11 липня 2018 року, цивільна правоздатність [PERSON] була припинена, а тому при реєстрації угоди не були дотримані положення ч. 2 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання недійсним вказаного договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача [PERSON] надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) та квитанцією. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд приходить до висновку про їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved