overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року шлюбні відносини сторони не підтримують, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу, проте не періодично та у мінімальному розмірі, що є недостатнім для утримання малолітньої дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, про причину не явки не повідомив. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Сторони перебувають у шлюбі з 08 жовтня 2011 року, зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 886. Від шлюбу подружжя мають одного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини стверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 6-7). Як встановлено з матеріалів справи, у травні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, дитина залишилась проживати з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її повному утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати неповнолітню дитини, оскільки не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу, інших доходів не має. Відповідач у добровільному порядку надає позивачу матеріальну допомогу, проте у мінімальному розмірі, що є недостатнім для утримання малолітньої дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в подальшому уточнила. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року по червень 2009 року, від яких народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, коштів на утримання та забезпечення малолітньої дитини не вистачає. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, про причину не явки не повідомив. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року по червень 2014 року, від яких мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження в матеріалах справи, батьком дитини записаний відповідач (а.с. 5). З червня 2014 року сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, дитина проживає з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Позивач не в змозі забезпечувати неповнолітню дитини, оскільки не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу, інших доходів не має. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та забезпечення сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON]. аліментів на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала і в разі неявки відповідача у судові засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 16) Відповідач у судове засідання не з'явився, належно сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, [PERSON] зареєстрував шлюб 19.01.2007 року з [PERSON]. Сторонам присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що від спільного проживання із відповідачем має малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхню спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів: свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO]. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 1306 від 27.06.2014 року встановлено, що позивач із донькою проживають спільно в селі Городківка. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, працевлаштованим і має стабільний дохід, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом виселення. Позов мотивувала тим, що вона являється власником будинку [ADDRESS]. У даному будинку проживає колишній власник [PERSON], який незважаючи на неодноразові прохання відмовляється виселятися, тому позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у вищезазначеному житловому будинку, та усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача. У попереднє судове засідання позивач не з'явилася, надіслала суду заяву, де зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач являється єдиним власником будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20772987 від 22.04.2014 року, тому у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25 червня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO]. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя між ними не склалося на підставі різних характерів та поглядів на сімейне життя. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені на початку 2013 року та з цього часу сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття любові та поваги один до одного втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. У судовому засіданні позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Доповнила також, що на даний час вона мешкає з іншим чоловіком у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS], а відповідача [PERSON] - зняла з реєтраційного обліку за зазначеною адресою. Чоловіка не кохає, вважає збереження родини неможливим. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25 червня 2005 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого 25.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду вказаним з позовом. Мотивувала свої вимоги тим, що 30.06.07 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.06.07 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1339. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду вказаним з позовом. Мотивувала свої вимоги тим, що 30.07.99 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.07.99 року у Відділі ДРАЦС Городищенського РУЮ у Черкаській області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Мотивувала свої вимоги тим, що 07.07.06 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.07.06 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 826. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 18 листопада 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2010 року розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що на даний час не працює, має на утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі вказаному позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 01 січня - 1286 грн. З огляду на наведене та враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд визначає розмір аліментів із урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісяця, На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 вересня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1247 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 вересня 2011 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved