Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2 867, 50 грн., середній заробіток в сумі 1 218 грн., компенсацію за затримку заробітної плати в розмірі 500 грн., вихідну допомогу в сумі 1 827 грн. та 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судове засідання сторони не з'явились, до його початку від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON], що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 13 грудня 2012 року (а.с. 9-10), на даний час трудовий договір в установленому законом порядку не розірваний. Статтею 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Проте, в порушення вищезазначених норм законодавства, відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем, яка згідно розрахунку позивача становить 2 867, 50 грн., що відповідачем ніяким чином не спростовано. При звільненні працівника, згідно ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи те, що на даний час трудовий договір між сторонами не розірваний в установленому законом порядку, позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації та вихідної допомоги передчасні та задоволенню не підлягають. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає справедливим і рівноцінним відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з відсутністю оплати своєї праці та порушення її законних прав призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, в розмірі 500 грн., які повинні бути стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial