Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором № 1341161704 від 23 травня 2016 року в розмірі 68554,51 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 21785 грн 86 коп., відсотки 3352 грн 23 коп.; сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 29604 грн 96 коп., пеня 13811 грн 46 коп. за кредитним договором № 8321383618 від 27 вересня 2016 року в розмірі 43799,36 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 14529,34 грн, відсотки 2463,09 грн., заборгованість за щомісячними процентами 16311,36 грн., пеня 10495,57 грн. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Справа призначалася до розгляду на 12 квітня, 14 червня та 10 серпня 2021 року. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач станом на час розгляду справи бажання брати участь у судових засіданнях не виявив, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2016 р. [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого за договором відступлення права вимоги №20191209 від 09.12.2019 р. є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 1341161704 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] та погодив отримати погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно умов даного кредитного договору сума кредиту складає - 60450 грн, строк надання кредиту 36 місяців зі сплатою відсотків - 11.99 % річних та щоденної пені - 0.3%. 27 вересня 2016 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого за договором відступлення права вимоги №20191209 від 09.12.2019 року є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 8321383618 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] та погодив отримати погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно умов даного договору сума кредиту складає - 30\~400 грн.., строк надання кредиту 36 місяців зі сплатою відсотків 11.99% річних та щоденної пені 0.3%. 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20191209, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 1341161704 та № 8321383618. Дотепер відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, а тому заборгованість відповідача за кредитним договором № 1341161704 від 23 травня 2016 року становить 68554,51 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 21785,86 грн, відсотки 3352,23 грн; сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 29604,96 грн, пеня 13811,46 грн; за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року становить 43799,36 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 14529,34 грн, відсотки 2463,09 грн, заборгованість за щомісячними процентами 16311,36 грн, пеня 10495,57 грн. Останній платіж з погашення заборгованості відповідачем здійснено 19.09.2018 року у розмірі 4150,00 грн. На виконання вимог договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 23.12.2019 року направило [PERSON] лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по вищевказаним кредитним договорам. Після передачі права вимоги за кредитними договором [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і допустив виникнення заборгованості за кредитними договором № 1341161704 від 23.05.2016 року та за кредитним договором №8321383618 від 27.09. 2016 року. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Із наявних у матеріалах справи слідує, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (первісний кредитодавець) виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 1341161704 від 23.05.2016 року в розмірі 68554,51 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 21785,86 грн, відсотки 3352,23 грн; сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 29604,96 грн, пеня 13811,46 грн та за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року в розмірі 43799,36 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 14529,34 грн, відсотки 2463,09 грн, заборгованість за щомісячними процентами 16311,36 грн, пеня 10495,57 грн. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 1341161704 від 23 травня 2016 року, а саме: суми заборгованості за основною сумою боргу 21785,86 грн, суми заборгованості за відсотками 3352,23 грн, суми заборгованості за пенею 13811,46 грн та за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року: суми заборгованості за основною сумою боргу 14529,34 грн, суми заборгованості за відсотками 2463,09 грн, суми заборгованості за пенею 10495, 57 грн. Що стосується стягнення з відповідача сум заборгованості за щомісячними процентами (платою управління кредитом) за кредитним договором № 1341161704 від 23.05.2016 року в розмірі 29604 грн 96 коп. та за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року в розмірі 16311,36 грн, то слід зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). За змістом статтей 11,\~202,626 ЦК України\~договір є правочином. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені\~статею 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України\~встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Надаючи оцінку доводам позивача щодо правомірності включення умови про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд виходить з того, що в силу вимог статтей 47,55 «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, чинній на час укладання між сторонами кредитного договору) Банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в законі. Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. При цьому, за змістом п. 17\~ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~послугою визнається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За змістом\~статті 1054 ЦК України\~надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов`язком Банку із зустрічним обов`язком Позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Оскільки послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідають змісту кредитних відносин. Така дія як обслуговування кредитної заборгованості не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Така операція відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Вказаний висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі №369/9293/15-ц, від 02.09.2019 року у справі №361/7528/17, від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц. Позивачем не надано інформації які конкретно послуги включає обслуговування кредитної заборгованості крім встановлених частиною першою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», що надаються безоплатно, а також які здійснюються на власну користь банку. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено плату за управління кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пункту 4 ( в межах позовних вимог) кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію в терміни та у розмірах, є нікчемними. Адже обслуговування кредитної заборгованості само по собі не є окремою послугою в розумінні\~Закону України «Про захист прав споживачів», тому встановлення Банком в кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості обмежує права споживача-фізичної особи порівняно з правами, встановленими вказаним Законом, у зв`язку з чим така умова є нікчемною (недійсною в силу ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~та\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, вимога Банку про стягнення суми заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) у сумі за кредитним договором № 1341161704 від 23.05.2016 року в розмірі 29604 грн 96 коп. та за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року в розмірі 16311,36 грн, не підлягає задоволенню. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 1341161704 від 23.05.2016 року в розмірі 38\~949 грн 55 коп., з яких: основна сума боргу 21785 грн 86 коп., відсотки 3352 грн 23 коп., пеня 13 811 грн 46 коп. та за кредитним договором № 8321383618 від 27.09.2016 року в розмірі 27488 грн, з яких: основна сума боргу 14529 грн 34 коп., відсотки 2463 грн 09 коп., пеня 10495 грн 57 коп. Всього 66 437 грн 55 коп. Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, то з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути судовий збір у розмірі 1341 грн 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial