Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження належного їй на праві власності об'єкту нерухомого майна. Позивач вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.06.1996. Позивач вказує, що в 2017 році вона вирішила продати належну квартиру, проте виявила, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис щодо наявності обтяження у вигляді заборони (архівний запис) №1394637, яке накладено на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 20.10.2004 Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави №1861 від 08.05.1997. Позивач зазначає, що згідно з вказаним договором застави вона виступила майновим поручителем за зобов'язаннями АТ «Техніка Плюс» перед Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів за договором позики №153 від 16.04.1997 зі строком дії до 01.05.2002. В той же час, як вказує Позивач, рішенням суду було відмовлено Відповідачу у стягненні боргу з Позивача як з майнового поручителя, дії договору скінчився, строк позовної давності сплив, боржник за основним зобов'язанням - АТ «Техніка Плюс» - ліквідований. У зв'язку з цим, як зазначає Позивач подальше збереження обтяження на її майно є безпідставним, і воно підлягає скасуванню. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлений позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника з невідомих причин не направив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 1996 року, посвідченого державним Першої Київської державної нотаріальної контори. (а.с. 7) Судом встановлено, що між Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та АТ «Техніка плюс» було укладено договір про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів №153 від 16.04.1997 строком до 01 травня 2002 року. В якості забезпечення виконання позичальником - АТ «Техніка Плюс» - своїх зобов'язань за вказаним договором позики між Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та [PERSON] 05 травня 1997 року укладено договір поруки та 08 травня 1997 року укладено Договір про заставу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекаліною Л.Т. за № 1861, предметом якої була квартира [ADDRESS]. На підставі зазначеного Договору застави нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 20.10.2004 зареєстровано заборону відчуження вказаної квартири (№1394637). З наявних у справі матеріалів вбачається, що Солом'янським районним судом м. Києва рішенням по справі 2-150/2003р. від 02.04.2003 у задоволені позову Київського міського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено. Судова палата в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва ухвалою від 08.10.2003 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.04.2003р залишено без змін. Відповідно до відомостей ЄДР Божник за основним зобов'язання - АТ «Техніка плюс» (ЗАТ «Техніка плюс»), ідентифікаційний код 23713990, ліквідоване 13.09.2005, номер запису: 10741170001006284. З листа Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів №1/6-265/04 від 27.02.2017 вбачається, що Відповідач на сьогодні не має претензій до АТ «Техніка Плюс» та майнового поручителя [PERSON] з приводу невиконання боргових зобов'язань за договором позики №153 від 16.04.1997. Відтак, враховуючи, що судом відмовлено Відповідачу у стягненні боргу з Позивача як з поручителя, строк дії Договору позики закінчився, строк позовної давності сплив, АТ «Техніка плюс», яке було боржником за договором позики ліквідоване, відсутність претензій кредитора у зобов'язанні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збереження обтяження у вигляді заборони відчуження квартири Позивача. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, належного [PERSON], перешкоджає реалізації нею прав власника, що дає підстави для їх судового захисту. Згідно з п.5.1. Глави 15 розділу ІІ Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, спосіб захисту, запропонований Позивачем передбачений законодавством, є ефективним, а тому є обґрунтованим. Відтак, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.

Outcome: approved