Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський міськмолокозавод» (далі - ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод»), [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» (далі - ПАТ «СК «Крона») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що 18 січня 2014 року о 17 год. 10 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-5312, що належить на праві власності ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод», допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом марки «Опель Кадет». На місце ДТП також прибули представники Львівської філії ПАТ «СК «Крона», з якими у відповідача був укладений договір цивільно-правової відповідальності. Однак Львівська філія ПАТ «СК «Крона» до цього часу не виплатила йому страхове відшкодування. Згідно зі звітом від 21 квітня 2014 року вартість майнового збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Опель Кадет», становить 25 340 грн. 44 коп. Враховуючи вказане, позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів реальну вартість майнової шкоди в розмірі 30 561 грн. 07 коп. з врахуванням індексу інфляції з лютого по грудень 2014 року; пеню в розмірі 1 813 грн. 11 коп. за 98 днів прострочення у виплаті страхового відшкодування; 680 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП та судовий збір. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Крона» на користь позивача 25 340 грн. 44 коп. матеріального збитку, 680 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП та 1 813 грн. 11 коп. неустойки за несплату страхової виплати, а всього - 27 833 грн. 55 коп. майнової шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Івано-Франківського міського суду та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та заявах про зміну позовних вимог. Суду пояснили, що кошти страховою не сплачені, а тому завдана матеріальна шкода не відшкодована. Просили позов задовольнити. Крім того, представник позивача суду пояснив, що позивач не погоджується на визнання автомобіля фізично знищеним, оскільки згідно звіту ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 25 340 грн. 44 коп., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу становить 24 468 грн. 43 коп., що є економічно обґрунтованим. Згідно п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). А відповідно до п. 8.3 цієї ж Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський міськмолокозавод» в судовому засіданні позов в частині відповідача ТзОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод» не визнала, оскільки відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Крона», надала суду письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» в судові засідання не з'являвся, подав суду клопотання за змістом якого, просить суд розгляд справи проводити без їх участі, позиція свою виклав у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ТзОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод», дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що з встановлених обставин справи випливають зобов'язальні правовідносини, а також про часткову обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 18 січня 2014 року о 17 год. 10 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-5312, що належить на праві власності ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод», допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «Опель Кадет». Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод» на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Крона», що підтверджено страховим полісом № АС/2249235, в межах ліміту 50 000 грн.. без франшизи. Згідно зі звітом від 28 січня 2014 року № 17/14 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику транспортного засобу марки «Опель Кадет», становить 25 340 грн. 44 коп. Згідно вказаного звіту позивач просить стягнути з відповідачів 24 468 грн. 43 коп. матеріального збитку - вартість ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становила 25 340 грн. 44 коп., що є більше ніж вартість ремонту з урахування транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а тому транспортний засіб не може бути визнано фізично знищеним та таким, що не підлягає ремонту. Згідно ст. 6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. А тому вимоги позивача до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський міськмолокозавод» та [PERSON] є безпідставними. Щодо вимоги позивача до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним. Отже, як вбачається зі звіту ринкова вартість КТЗ становить 25 340 грн. 44 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 24 468 грн. 43 коп. (тобто менше ніж ринкова вартість), вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 51 713 грн. 03 коп., загальна вартість матеріального збитку внаслідок ДТП становить 25 340 грн. 44 коп., що дорівнює його вартості до ДТП, однак не перевищує. Тому транспортний засіб не може бути визнано фізично знищеним. Позивач просить відшкодувати йому не вартість матеріального збитку 25 340 грн. 44 коп., а вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 24 468 грн. 43 коп. Суд вважає такі вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також обґрунтованою є вимога позивача про відшкодування йому 680 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки страхове відшкодування страховиком не виплачене, з страховика слід стягнути на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування з 30.10.2014 року по 05.02.2015 року у розмірі ((12,5% річних облікової ставки НБУ за період з 30.10.2014 року по 12.11.2014 року / 365 днів у році х 13 днів періоду) + (14% річних облікової ставки НБУ за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року / 365 днів у році х 85 днів періоду) =) 1813,11 грн. Згідно пункту 4 Постанови № 4 від 01 березня 2013 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Оскільки судом стягнуто з страховика на користь позивача неустойку за прострочення виплати страхового відшкодування, у задоволенні позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат слід відмовити. За таких обставин,

Outcome: partial