Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 06.09.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі мають сина. Зазначала, що причиною звернення до суду стало те, що починаючи з листопада 2019 року між ними почали виникати сварки по питанню подальшого сімейного життя. Відповідач постійно нав`язує їй свою позицію, як треба жити. На її пропозиції змінити ставлення до сімейного життя не реагує. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони припинили сімейні відносини і ведення спільного господарства. З березня 2020 року стали проживати окремо по різних адресах, тому шлюб став лише формальним. Вважає, що за таких умов подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06.09.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 1162. 29.01.2021 позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 24.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 04.03.2021 року від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 04.03.2021 року від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій позовні вимоги визнав. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис за № 1162. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн. сплаченого при поданні позову в сумі 908,00 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 454 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved