Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Уточнившись з позовним вимогами [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] року померла їх мати - [PERSON], якій на праві власності належала ? частина домоволодіння, що розташована по [ADDRESS]. 02.11.2006 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті її матері - [PERSON], а саме на 1/5 частку майна [PERSON] Інші спадкоємці також отримали відповідні свідоцтва. Також вказує, що відповідач [PERSON], який заволодів всім спадковим майном, почав розбирати все в домоволодінні, викидати вікна, двері, знищив коридор, веранду, кладову, завалював сараї, особливо сарай «Д» (времянка). Замість цього [PERSON] побудував із своїх будівельних матеріалів прибудову «а-4» - 38 см., яку суд зобов'язав його знести. 19.05.2014 року відділом ВДС вона та [PERSON] у відсутність відповідача [PERSON] були заселені в ? частину домоволодіння по [ADDRESS]. Під час їх вселення був складений акт про те, що в ? частині вказаного домоволодіння залишилося. Після цього [PERSON] став вивозити із домоволодіння те що залишилося, в зв'язку з чим вона викликала працівників міліції і по цьому факту відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження. Вказує, що в ? частині домоволодіння [ADDRESS] відсутня газова плита, котел опалення, труби опалення, п'ятеро дверей, виключателі, патрони, знищені повністю: веренда, коридор, кладова та погріб, внаслідок чого затікає будинок; викрадений електролічильник; знищена водоколонка № 4, огорожа, газове опалення та подача газу в літню кухню, електропроводка в літню кухню; пошкоджені сараї «д», «д-1», літня кухня, сарай «Д» (времянка) - повністю знищений. В зв'язку з цим ? частина домоволодіння повністю не придатна для житла, оскільки в домоволодіння немає газу, світла та води. Також з домоволодіння [PERSON] вивіз: меблі, коври, дорожки, постіль, одіяла, подушки, холодильник, посуд та інше майно, яке належало їх матері. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Вказує, що відповідач [PERSON] порушив її законні права володіти та розпоряджатися житлом, нежитловими приміщеннями, належними їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 02.11.2006 року, оскільки останні знищені, а будинок перепланований, тому вона має право на відновлення відповідачем її порушених прав. А тому, просить зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] привести спадкове майно, яке належить їм на праві власності та знаходиться по [ADDRESS] в попередній стан, а сааме: сарай «Д» (жила времянка) - побудувати, провести електропроводку; провести електропроводку до туалету «В»; літня кухня «Б» провести труби опалення та світло в кімнаті, провести газове опалення та електропроводку від ? частини будинку до літньої кухні «Б»; відновити огорожу № 3 від домоволодіння [ADDRESS]; привести в попередній стан водоколонку № 4; перенести лічильник від сусідського домоволодіння; повернути плиту газову 2-х камфорну «Карпати», котел опалення, які встановлені в будинку на час смерті матері; привести в попередній стан в 2-х кімнатах, кухні, коридорі труби опалення, два вікна в середній кімнаті, п'ятеро дверей по всій ? частині домоволодіння; встановити виключателі, розетки, патрони; привести в попередній стан огорожу замість стіни прибудови «а-4»; зобов'язати відповідачів повернути все майно померлої [PERSON]; стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в сумі 300000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, за виключенням вимог що стосуються зобов'язання відповідачів перенести лічильник від сусідського домоволодіння, оскільки електролічильник в будинку вже встановлений. Крім того, уточнила позовні вимоги щодо повернення відповідачами газової плити та котла опалення, просила зобов'язати їх встановити на місце газову плиту «Електра» та газовий котел КЧМ, оскільки саме такі прилади були встановленні в їх домоволодінні. В іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Також пояснив, що він разом з їх матір'ю - [PERSON] проживав до її смерті в домоволодінні [ADDRESS] та, як спадкоємець першої черги, залишився там проживати після смерті матері. Протягом всього життя він виключно зі згоди матері, з метою покращення умов проживання, провів капітальний ремонт будинку, оскільки будинок був непридатний до житла, а саме: провів в будинок нове опалення (лише труби, які вмонтовані в стіни), замінив електропроводку, підвів воду, встановив нові пластикові вікна (які ним же були демонтовані), зняв двері, зробив арки, добудував замість прибудов «а-2» та «а-3» нову прибудову «а-4», яку суд уже зобов'язав його демонтувати, привівши в попередній стан прибудови «а-2» та «а-3». Всі ці роботи він виконував за власні кошти та зі згоди своєї матері з метою покращення умов проживання, а тому вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки на його думку саме позивачка повинна відшкодувати йому кошти за покращення будинку. Також пояснив, що ніяких речей, які належали б його матері він з домоволодіння не брав, а тому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову і в цій частині та в частині стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 300000 грн., оскільки ці вимоги заявлені взагалі безпідставно. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], вона ж представник [PERSON], позовні вимоги не визнала, пояснивши що ніяких перепланувань, переобладнань в спірному будинку, а також ніяких дій по знесенню інших споруд даного домоволодіння вони не робили, майно померлої [PERSON] з домоволодіння не брали, а тому позовні [PERSON] до них є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON], за довіреністю [PERSON], просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні прокурор Завгородній О.О. просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо приведення спадкового майна в попередній стан та повернення всього майна померлої [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 300000 грн. вважав завищеними. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], відповідачки [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], прокурора Завгороднього О.О., дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис, приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по 1/5 частці від ? частини домоволодіння. Позивачка [PERSON] 02.11.2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері - [PERSON], а саме на 1/5 частку майна [PERSON], що належала їй на момент смерті (? частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]). Інші спадкоємці також отримали відповідні свідоцтва, в тому числі і відповідач [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] постійно проживав в домоволодінні [ADDRESS] та залишився проживати там після смерті матері. Він, з метою покращення умов проживання, перебудував будинок на власний розсуд, добудував кімнату, збільшивши її на 38 см. в бік провулку (прибудова «а-4», яку суд уже зобов'язав відповідача демонтувати, привівши в попередній стан прибудови «а-2» та «а-3»), провів в будинку нове опалення (лише труби, які вмонтовані в стіни), замінив електропроводку, підвів воду, встановив нові пластикові вікна (які ним же були демонтовані), зняв двері, зробив арки. Також він в будинку встановив новий газовий котел та нову газову плиту, які він же в подальшому, як виникли судові спори, забрав поставивши іншу газову плиту. Також він замість старої огорожі № 3 поставив металеву сітку, яку він же в подальшому зняв. Вказані обставини визнані відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Також в судовому засіданні встановлено, що за час проживання відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] було відрізано електропроводку до туалету «В»; в літній кухні «Б» відключено (демонтовано) газове опалення та світло; відрізано газове опалення та електропроводка що постачалося від ? частини будинку до літньої кухні «Б»; перероблена водоколонка № 4 таким чином, що постачання води на подвір'ї відсутнє (демонтована подача води, гусак). Позивачка [PERSON] була вселена в ? частину домоволодіння [ADDRESS] 19.05.2014 року в ході примусового виконання виконавчих листів № 2-86, 2-86/10 від 06.04.2010 року та 17.04.2012 року, виданих Придніпровським районним судом м. Черкаси Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, що стверджується актом державного виконавця від 19.05.2014 року. Під час вселення позивачки [PERSON] в ? частину домоволодіння [ADDRESS] також було складено акт опису майна, яке знаходилося на той час в домоволодінні. З вказаного акту вбачається, що станом на 19.05.2014 року в будинку був встановлений газовий котел білого кольору «Hermann», плита газова чорно-білого кольору з двома конфорками, тобто ті які встановив відповідач [PERSON] та які він же в подальшому забрав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити своє право. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 41 Констутиції України, ст.ст. 321, 358 ЦК України відповідач [PERSON] самовільно перебудував будинок та провів в ньому ряд робіт, направлених на покращення умов проживання (провів нове опалення, нову електропроводку, підвів воду, встановив нові пластикові вікна, зняв двері, зробив арки, встановив новий газовий котел та нову газову плиту та інш.), частина з яких не була завершена, а частина яких була демонтована, чим порушив законні права [PERSON] на володіння, користування та розпорядження належною їй, на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 02.11.2006 року, частиною будинку та надвірних споруд до нього по [ADDRESS], а тому позивачка має право на відновлення відповідачем її порушених прав. За таких підстав, суд вважає за необхідне поновити порушені права [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своїм майном, зобов'язавши [PERSON] привести спадкове майно, яке знаходиться по [ADDRESS] в попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від ? частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; привести в попередній стан водяне опалення в 2-х кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п'ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони. Крім того, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача [PERSON] встановити в будинку плиту газову «Електра» та газовий котел КЧМ, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме вказані прилади були встановлені в даному будинку на той час, як відповідач замінив їх на нові, які потім сам і забрав. Також суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача [PERSON] встановити огорожу замість стіни прибудови «а-4», яка в тому числі служила і огорожею, оскільки в результаті знесення прибудови «а-4», яку самовільно збудував відповідач [PERSON] і яку його в судовому порядку зобов'язано знести, домоволодіння [ADDRESS] залишилося без огорожі і доступ до нього є вільним. В задоволенні цих же позовних вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в судовому засіданні не доведено, в порядку передбаченому ст. 60 ЦПК України, що саме з їх вини порушені права позивачки [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спадковим майном. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] в частині зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] привести спадкове майно, а саме сарай «Д» (жила времянка) в попередній стан, оскільки в судовому засіданні не доведено (в порядку передбаченому ст. 60 ЦПК України), що вказаний сарай знищений саме незаконними діями відповідачами, а не зруйнувався з давністю. Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] і в частині збов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] повернути все майно померлої [PERSON], оскільки в судовому засіданні, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не було доведено належним та допустимими доказами, яке саме майно померлої [PERSON] було забрано з домоволодіння та забрано саме відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Щодо вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди в сумі 300000 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні моральна шкода позивачці [PERSON] була завдана, яка полягає в моральних стражданнях в зв'язку з неможливістю використовувати будинок за призначенням, здійснювати своє право власності. Неможливість проживати в будинку спричиняє позивачці душевні страждання, які вона несла від самого факту пошкодження майна та від небажання відповідача відновити попередній стан будинку. А тому, суд вважає позовні вимоги щодо моральної шкоди є обґрунтованими, однак виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивачки та принципам розумності і справедливості. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 23, 319, 321, 355, 357, 358, 360, 379, 380, 386, 391, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: partial