Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток» про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд усунути перешкоду в користуванні власністю, шляхом виключення з опису арештованого майна та зняття (скасування) арешту з рухомого майна, а саме автомобіля марки GHERY, модель TIGGO, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], VIN LVVDB24B18D033652, накладеного на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною головним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] 16.12.2015 року в рамках виконавчого провадження № 47159409, та Акту опису й арешту майна № 47159409 від 11.01.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 47159409, відкрите на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2015 року винесеної державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] Дане виконавче провадження № 47159409 було відкрите з метою примусового виконання Наказу № 904/50/15 виданого Господарським судом Дніпропетровської області 11.03.2015 про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Восток» боргу 572\~407,65 грн. В рамках даного виконавчого провадження № 47159409, головним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] винесено Постанову від 16.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме - на все майно [PERSON]. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки GHERY, модель TIGGO, реєстраційний номер [NUMBER], VIN LVVDB24B18D033652, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 047199. 11.01.2016 року головним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] був складений Акт опису та арешту автомобіля марки GHERY, модель TIGGO, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до даного акту, головним державним виконавцем було накладено заборону на відчужування та користування даним автомобілем. Безпосередньо підчас здійснення арешту та після нього, Позивачем та його представником неодноразово зазначалось державному виконавцю, що даний автомобіль GHERY TIGGO, реєстраційний номер [NUMBER] є заставлене майно, а стягувач за даним виконавчим провадженням, не є заставодержателем, а тому на даний автомобіль не може бути звернене стягнення. Спірний автомобіль GHERY TIGGO, кузов №LVVDB24B18D033652, 2008 року випуску, колір: чорний, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований: Дніпропетровським відділом ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 24.09.2010 року, свідоцтво про реєстрацію серії САЕ № 047199 є заставним майном відповідно до Договору застави від 24 вересня 2010 року укладеного між [PERSON] (Заставодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (Заставодержатель), посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1109. Відповідно до положення ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. В звязку з тим, що заставодержателем є Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», головним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] направлено на адресу заставодержателя Запит від 12.01.2016 року № 330, відповідно до якого запросив підтвердження факту застави автомобіля [NUMBER], з вимогою надати копію Договору застави, інформації стосовно суми заборгованості, та отримання дозволу на реалізацію даного автомобіля в рамках виконавчого провадження. Відповідаючи на запит державного виконавця, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» направило лист від 20 січня 2016 року № 23, відповідно до якого зазначило, що 01.07.2010 року, між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] було укладено Угоду № 307873 про надання послуг, що направленні на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак. З метою забезпечення вимог зазначеної угоди, 24.09.2010 року між сторонами був укладений Договір застави автомобіля [NUMBER]. На момент складання даної відповіді, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» за Угодою № 307873 становило 206\~967 грн. 92 коп. (двісті шість тисяч девятсот шістдесят сім грн. 92 коп.). В позовній заяві зазначено, що заставодержатель ТОВ «АВТО ПРОСТО» не надав згоду на реалізацію спірного автомобіля для забезпечення вимог стягувача Товариства з обмеженої відповідальністю «Восток» в даному виконавчому провадженні. Відповідно до положення ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: -виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; -якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, аналізуючи положення зазначеної статті, на спірний автомобіль [NUMBER], може бути звернене стягнення за даним виконавчим провадженням лише в разі наявності певних підстав зазначених в ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». В рамках виконавчого провадження № 47159409, у державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відсутні підстави, передбаченні ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення стягнення на автомобіль [NUMBER] для задоволення вимог стягувача ТОВ «Восток», з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі». Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№ 47159409 від 07.04.2015 року, винесеної державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON]Ю стягувачем за даним виконавчим провадженням є Товариства з обмеженої відповідальністю «Восток», а заставодержателем є Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» відповідно до Договору застави від 24 вересня 2010 року укладеного між [PERSON] (Заставодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (Заставодержатель), посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1109. Таким чином стягувач за даним виконавчим провадження не є заставодержателем. Права застави на автомобіль [NUMBER] виник у заставодержателя ТОВ «АВТО ПРОСТО» - 24 вересня 2010 року на підставі Договору застави від 24 вересня 2010 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1109. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області, на підставі якого був виданий Наказ № 904/50/15 від 11.03.2015 року - було винесено 25 лютого 2015 року за результатами розгляду справи №904/50/15 за позовом про Товариства з обмеженої відповідальністю «Восток» до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості. Таким чином, рішення суду на підставі якого було відкрито дане виконавче провадження було винесено вже після виникнення право на заставу спірного автомобіля, що суперечить п.1 ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №71/16 про оцінку транспортного засобу від 04.04.2016 року, складеного судовим експертом [PERSON] ринкова вартість автомобіля [NUMBER] складає 166\~712 грн. 76 коп. (сто шістдесят шість тисяч сімсот дванадцять грн. 76 коп.). Відповідно до [PERSON] заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» від 20 січня 2016 року № 23, який був направлений головному державному виконавцю Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] - заборгованість [PERSON] перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» за Угодою № 307873, в забезпечення якої і був укладений Договір застави, становить 206 967 грн. 92 коп. (двісті шість тисяч девятсот шістдесят сім грн. 92 коп.). Таким чином, вартість предмета застави, а саме автомобіля [NUMBER] є меншою ніж розмір заборгованості [PERSON] перед заставодержателем ТОВ «АВТО ПРОСТО», що в свою чергу суперечить п.2 ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положення ст. 319 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 Цивільного кодексу України закріплює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Дії державного виконавця щодо накладення арешту та заборони Позивачу користуватися спірним автомобілем [NUMBER] порушують права Позивача, що передбаченні ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України. Відповідно до положення ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Стаття 573 Цивільного кодексу України зазначає, що заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Стаття 586 Цивільного кодексу України зазначає, що заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Згідно положення ч. 2 ст. 587 Цивільного кодексу України заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором. Стаття 15 Цивільного кодексу України зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 Цивільного кодексу України зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved