Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. на місяць, з індексацією відповідно до чинного законодавства на момент сплати, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до повноліття сина, а саме до 22 вересня 2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач раніше надавав матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1000 грн., однак зараз такої допомоги не надає та не має впевненості, що відповідач і в подальшому допомагатиме утримувати сина. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, зазначили, що матеріальний стан відповідача погіршився, на даний час не працює, має проблеми зі здоровям, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Домовленості про утримання дитини в досудовому порядку сторони не досягли. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, відповідач 13.05.2006 року був прийнятий на роботу на посаду системного адміністратора інформаційно-технічної служби та наказом №567 від 21.08.2006 року звільнений з роботи, при цьому відомостей про подальше працевлаштування у копії трудової книжки відсутні (а.с 25). Відповідно до довідки №16687 від 06.07.2015р. Житомирської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Житомирській області, відомостей щодо отримання відповідачем доходів за період з 01.01.2015 по 31.03.2015 року, немає. За змістом частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, враховуючи, що відповідач офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, суд дійшов висновку про наявність підстав для присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. При цьому, позивачкою у судовому засіданні не доведено та не надано суду належних доказів того, що відповідач на час розгляду справи має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі ніж 500 грн. щомісячно, що є обов'язком позивача відповідно до вимог 11, 60 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12 лютого 2015 року працює на підставі договору доручення в ТДВ «Страхова компанія «Іллічівська». Також безпідставними є вимоги позивача про присудження аліментів з відповідача у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки згідно норм СК України такі вимоги можуть ставитись лише у разі присудження аліменті у частці від доходу особи, а не при визначені аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, враховуючи обов'язок батьків утримувати дитину до її повноліття, матеріальний стан сторін, те що відповідач офіційно не працює та має мінливі та нестабільні доходи, стан здоров'я дитини та платника аліментів, всі інші обставини справи та докази, що подані сторонами та мають істотне значення для справи, суд вважає за можливе визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову - 03.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial