Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29 березня 2018 року по цивільній справі № 426/16271/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову посилається на те, що між банком та [PERSON] , був укладений договір кредитний договір № 3/Зд/08 від 11.01.2008 року. Згідно кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 500000.00 (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.) гривень, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5 (п`ятнадцять цілих п`ять десятих) % річних на умовах та в строк визначений договором. з терміном погашення до 10.01.2018 р.. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено: договір поруки: від 11.01.2008 року з [PERSON] .. За договорами поруки поручителіь поручаютьсяється перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Вимоги банку щодо погашення заборгованості не задоволені, заборгованість не погашена. Станом на 28.09.2017 року, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення заборгованості, наявна заборгованість за договором, яка складає 521232,40 гривень, утому числі: -борг за кредитом в розмірі 238058,19 гривень; -відсотки за користування кредитом з 03.06.2014 року по 27.09.2017 року в розмірі 125861,01 гривень; - інфляційні втрати банку з червня 2015 р. по серпень 2017 р. за прострочення сплати суми кредиту 25038,85 гривень; -інфляційні втрати банку з червня 2014 р. по серпень 2017 р. за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 39887,85 гривень; -три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.06.2015 року по 27.09.2017 року в розмірі 6404,84 гривень; -три проценти річних за прострочення сплати сплати відсотків за користування кредитом з 03.06.2014 року по 27.09.2017 року в розмірі 85981,66 гривень. Просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість за кредитним договором та судовий збір у розмірі 7818,49 грн. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позов, обґрунтувавши свої доводи викладені в письмовому вигляді у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 11.01.2008 року між позивачем та та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3/Зд/08 , згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 500000.00 гривень з терміном погашення до 10.01.2018 р.. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату в розмірі 15.5% річних за користування кредитом (а.с. 10-31). Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, з урахуванням додаткового договору від 29.06.2010, кредит наданий на споживчі потреби окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до 11.01.2010. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно ануїтетними платежами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з лютого 2010 року. Остаточний термін повернення кредиту не пізніше 10 січня 2018 року. При цьому, у п. 1.5 - 1.5.1.3 Кредитного договору, з урахуванням додаткового договору від 29.06.2010, визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього робочого дня місяця. Останні сплата процентів повинна бути здійснена до 11 січня 2018 року. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено: договори поруки від 11.01.2008 зі [PERSON] , згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржника зобов`язання за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 28.09.2017 року, заборгованість за договором складає 521 232,40 гривень, у тому числі: - строковий борг за кредитом - 43 421,3 8 грн. - прострочений борг за кредитом за період з 02.06.2015 по 27.09.2017 194 636,81 грн. - строкові відсотки за кредитом за період з 01.09.2017 по 27.09.2017 - 2 729, грн. - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 03.06.2014 27.09.2014 -123 131,49 грн. - інфляційні нарахування на борг за кредитом за період з 02.06.2015 ги 31.08.2017-25 038,85 грн. - інфляційні нарахування на прострочені відсотки за користування кредитом період з 03.06.2014 по 31.08.2017 - 39 887,85 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 02.06.20 по 27.09.2017 - 6 404,84 грн. - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом період з 03.06.2014 по 27.09.2017 - 85 981,66 грн. При визначенні суми до стягнення позивач керувався умовами Кредитної договору, який визначає порядок та строки погашення боргу за кредитом та нарахованих процентів за користування кредитом, та правом на дострокове повернення кредиту у відповідності до норм ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Але, при цьому, Позивачем не враховане наступне: Щодо вимог до Позичальника. У зв`язку із порушенням позичальником умов Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на адресу позичальника направлено вимогу про дострокове повернення кредиту від 31.05.2017 № 110.20-13/2469-2581, на адресу поручителя - вимогу про усунення порушень за Кредитним договором від 31.05.2017 № 110.20-13/2470-2585. Таким чином, позивачем змінено строк остаточного повернення кредиту, який передбачений умовами Кредитного договору, що унеможливлює подальше нарахування процентів за користування кредитом у зв`язку з фактичним припиненням дії Кредитного договору з моменту направлення вимоги про дострокове повернення - 31.05.2017. Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р. № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. В свою чергу, 15 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 (ЄДРСРУ № 75970017) в черговий раз підтвердив позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З огляду на викладене, вимоги Позивача щодо стягнення процентів за користування кредитом за період з 01.06.2017 по 27.09.2017 є такими, що не відповідають нормам діючого законодавства України. 1.2. При розрахунку заборгованості за Кредитним договором Позивачем не враховано строки позовної давності, узгоджені сторонами в п. 7.8 Кредитного договору, що повністю відповідають ст. 257 ЦК України, якими визначено загальний строк позовної давності у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право Позивача вважається порушеним з моменту порушення Відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) Відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Не внесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Велика Палата Верховного Суду висловила свою правову позицію з цього приводу у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, оскільки за умовами кредитного договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (зміненого строку кредитування - до 31.05.2017), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому, встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. За вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Крім того, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року по справі № 408/8040/12-ц аналіз судової практики, здійснений на підставі інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, за релевантністю судових рішень, прийнятих Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в аналогічних справах, свідчить про те, що суд касаційної інстанції дотримується правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс 16 та в інших. Позивач звернувся до суду з позовом 12 жовтня 2017 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період з червня 2014 року по вересень 2014 року включно, а тим самим і щодо вимог, передбачених ст. 625 ЦК України за визначений період. Таким чином, розмір заборгованості позичальника - [PERSON] перед позивачем за Кредитним договором складається з: - строковий борг за кредитом - 43 421,38 грн. - прострочений борг за кредитом за період з 02.06.2015 по 31.05.2017 - 169 638,62 грн. - строкові відсотки за користування кредитом - 0,00 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 12.10.2014 по 31.05.2017 - 98 363,66 грн. - інфляційні нарахування на прострочений борг за кредитом за період з червня 2015 по серпень 2017 - 25 038,85 грн. - інфляційні нарахування на прострочені відсотки за користування кредитом за період з жовтня 2014 по серпень 2017 - 28 142,37 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 02.06.2015 по 27.09.2017 - 6 404,84 грн. - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 12.10.2014 по 27.09.2017 - 69 912,91 грн. Всього: 440 922,63 грн. У відповідності до змісту п. 4.2 Договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань за Договором відновлюваної кредитної лінії не пред`явить вимоги до поручителя, який повністю аналогічний ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16. Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1599цс 15. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки. Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14. Отже, в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У разі пред`явлення Банком вимог до поручителя за період, який є більшим, ніж шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами такого шестимісячного строку. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - поручителя 12 жовтня 2017 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання кожного щомісячного платежу, тобто порука припинилась щодо позовних вимог, заявлених до 12 квітня 2017 року. Таким чином, розмір заборгованості поручителя - [PERSON] перед позивачем за кредитним договором складається з: - строковий борг за кредитом - 43 421,38 грн. - прострочений борг за кредитом за період з 12.04.2017 по 31.05.2017 - 16 006,85 грн. - строкові відсотки за користування кредитом - 0,00 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 12.04.2017 по 31.05.2017 - 6 166,68 грн. - інфляційні нарахування на прострочений борг за кредитом за період з квітня 2017 по серпень 2017 - 702,28 грн. - інфляційні нарахування на прострочені відсотки за користування кредитом за період з квітня 2014 по серпень 2017 - 271,86 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 - 410,18 грн. - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 - 2170,90 грн. Всього: 69 150,13 грн. В зв`язку з чим позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3/Зд/08 від 11.01.2008 р. підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 6613,84 грн., по 3306,92 грн. з кожного. При визначення суми судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів суд виходить з того, що ціна позову на момент розгляду справи складає 440922,63 (х 1,5%). Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року справи, підсудні Ленінському районному суду м. Луганська розглядаються Сватівським районним судом Луганської області. На підставі викладеного,

Outcome: partial