Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.05.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. 19.06.2017 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 29.06.2017 року у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивачів про допит свідків Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів та просили визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між [PERSON] та [PERSON] 03.06.1994 року було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] - позивач. Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» Солом'янського району м. Києва у квартирі [ADDRESS] зареєстровані чотири особи: позивач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO] Зазначив, що він 22 роки спільного подружнього життя з відповідачем [PERSON], вони проживали та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] Також, згідно пояснень сусідів та близьких родичів сім'ї [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] вкладав усі зароблені кошти в спільний побут, майно, покращення нерухомості тощо. Вважає, що на підставі ст.ст. 60, 61, 62 СК України та ст.ст. 64, 145 ЖК України, він має право на користування вказаною квартирою, у зв'язку із чим 03.12.2016 року він звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] Однак, зазначена заява була повернута позивачу [PERSON], з відміткою на зворотньому боці заяви про те, що відсутня згода інших зареєстрованих фізичних осіб за цією адресою. Тобто, крім позивача [PERSON], відповідачі не дають свою згоду на добровільне визнання та реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] Зазначив, що він дбайливо ставиться до зазначеної квартири, бере участь у витратах по утриманню квартири та сплачує усі комунальні платежі, рахунки за опалення, електроенергію, водопостачання та інше. За власні кошти та власними силами, позивач [PERSON] здійснив ремонт спірної квартири. Вважає, що є всі підстави для визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечувала посилаючись на те, що обставини викладені позивачами у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] періодично проживав у спірній квартири, доказів понесених витрат по її утриманню та ремонту [PERSON] не надано. Крім того, перебуваючи із нею у шлюбі [PERSON] протягом 22 років не вчинив жодних дій, які б свідчили про його намір зареєструватися у спірній квартирі. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідачі в ході розгляду справи надали пояснення в яких проти задоволення позову заперечували з підстав його надуманості та необґрунтованості, у зв'язку із чим просили відмовити у його задоволенні. Від третьої особи Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли пояснення в яких адміністрація просила справу розглядати без участі її представника на підставі наявних у справі доказів та просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Вислухавши думку позивача [PERSON], представника позивачів, відповідача [PERSON], свідків, врахувавши пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON], та письмові пояснення третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана в користування батьку відповідача [PERSON] - [PERSON] на підставі ордеру №205-а на жиле приміщення від 05.05.1955 року та на підставі рішення Виконавчого комітету Московської районної Ради депутатів трудящих м. Києва №659 від 24.05.1976 року було відкрито особовий рахунок на нього. Між [PERSON] та [PERSON] 03.06.1994 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД №903 від 23.11.2016 року на даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON] 03.12.2016 року [PERSON] було подано заяву до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] Однак, зазначена заяву була повернута [PERSON] з відміткою на зворотньому боці про те, що відсутня згода інших зареєстрованих фізичних осіб за цією адресою. Позивачі просили визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що усі 22 роки спільного подружнього життя з відповідачем [PERSON], вони проживали та вели спільне господарство за вказаною адресою. Позивач приймав участь у поліпшенні житлових умов, сплачував витрати за комунальні послуги та інше, проводив ремонт у квартирі тощо. Вважає, що він має право на користування квартирою на підставі ст.ст. 60, 61, 62 СК України та ст.ст. 64, 145 ЖК України, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст. 106 ЖК України повнолітні члени сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь - якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. З наданих позивачем [PERSON] документів вбачається, що він є чоловіком відповідача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] Як вбачається з правової позиції Верховного суду України (постанова Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12) у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім'ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, позивачем [PERSON] не надано достатніх доказів про будь які правові підстави проживання ним у квартирі [ADDRESS] Крім того суд не бере до уваги посилання [PERSON] на те, що він сплачував комунальні послуги, приймав участь в інших витрат по утриманню квартири, робив ремонт, поліпшував житлові умови та інше, оскільки такі посилання не підтвердженні жодним доказом, а саме позивачем не надано квитанцій, чеків та ін. Також, у судовому засіданні встановлено, що позивач протягом 22 років не вчинив дій, які б свідчили про його намір визнати за ним право користування спірною квартирою, із заявою про реєстрацію місця проживання він звернувся лише 03.12.2016 року. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони періодично бачили позивача [PERSON], який є чоловіком відповідача [PERSON] Про постійне місце проживання позивача у спірній квартирі їм невідомо, однак вони його бачили. Вислухавши пояснення вказаних свідків, суд не приймає їх до уваги, оскільки їх судження є упередженими і такими, що не розкривають об'єктивної картини справи. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних ними пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги факт того, що [PERSON] не доведено правових підстав проживання його у квартирі [ADDRESS] а самі лише твердження про те, що він є членом сім'ї відповідачів та позивача, які є наймачами вищевказаної квартири та зареєстровані у ній не дають підстав вважати, що він набув права користування спірною квартирою. Крім того, позивачем не доведено його участь в утриманні спірної квартири. В судовому засіданні встановлено і проти чого не заперечував позивач, що він на даний час не проживає у спірній квартирі і має інше житлове приміщення у власності. Доказів того, що [PERSON] відповідачі чинять перешкоди у користуванні спірною квартирою (звернення до відповідних органів, свідчення сусідів тощо) не надано. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Outcome: dismissed