Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

У травні 2015 року позивачі [PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (далі - відповідач 1), Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві (далі - відповідач 2) про захист цивільних прав та інтересів, визнання дій та бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в особі начальника відділу Гоція Богдана Ігоровича, старшого державного виконавця Мороз Лесі Євгеніївни незаконними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги, з урахуванням позовної заяви від 12.05.2015 року (т. 1 а.с. 1-11), заяви про збільшення позовних вимог від 15.10.2015 року (т. 1 а.с. 61-65) та заяви про уточнення позовних вимог від 07.08.2018 року, що прийняті судом до розгляду, позивачі обґрунтовують тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2010 року було стягнуто з ВАТ «КБ «Надра» на користь [PERSON], [PERSON] вкладені кошти в сумі 4899,00 доларів США та 5185,00 доларів США та проценти по договору строкового банківського вкладу відповідно в сумі 85 доларів США та 90,50 доларів США. По примусовому стягнення боргу Відділом державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління в Сумській області, в травні 2011 року було повернуті позивачам вклади та нараховані проценти за період з 15 квітня 2010 року по 15 жовтня 2010 року. Позивачі звернулися до Шосткинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» процентів за договором банківського вкладу, інфляційних, трьох процентів річних та упущеної вигоди. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року було задоволено позовні вимоги. Після апеляційного оскарження рішення ПАТ «КБ «Надра», рішенням апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року було внесено зміни, яким було скасовано рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року про стягнення інфляційних та упущеної вигоди, а стягнуто на користь [PERSON] 158,83 доларів США, [PERSON] - 168,49 доларів США. 31 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] надіслали виконавчі листи до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, а 13 серпня 2014 року, в порушення вимог ч. 2 ст. 25 закону України «Про виконавче провадження», були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження і в порушення вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» дані постанови були направлені на адресу позивачів лише через 46 днів. Термін проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню в даному випадку закінчився 13 лютого 2015 року, але до цього часу позивачів не повідомили про результати проведених дій виконавчого провадження, незважаючи на численні телефонні дзвінки та письмову скаргу від 12 лютого 2015 року. Рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року до теперішнього часу невиконане, то відповідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядуання матеріальної та моральної шкоди. Крім того, Шосткинський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 07 серпня 2015 року, яка набрала законної сили 08 вересня 2015 року, визнав незаконною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві по забезпеченню виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року та порушенню Закону України «Про звернення громадян», щодо ненадання відповіді на скаргу [PERSON], [PERSON] від 12 лютого 2015 року, а також визнав незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Мороз Л.Є. відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві по забезпеченню виконання виконавчого провадження №44354162, №44354028 по забезпеченню виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року. Крім того, в заяві про збільшення позовних вимог позивачі зазначають про те, що і надалі здійснюється бездіяльність по забезпеченню виконання виконавчих проваджень №44354162, №44354028, а тому позивач [PERSON] неодноразово звертався із скаргами до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на дії та бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богдана Ігоровича та старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни. Крім того, [PERSON] звертався із заявою до правоохоронних органів щодо вчинення кримінального правопорушення службовими особами ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, проте, кримінальне провадження було закрито. Також подані звернення до начальника Головного територіального управління юстиції, Міністра юстиції України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. На думку позивачів, свідоме невиконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року у справі №589/1141/14-ц порушує права позивача та завдає моральної шкоди, що виражається у постійних переживаннях. Як вказують позивачі, незаконні дії начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богдана Ігоровича та старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни змусили їх безліч разів звертатись за захистом своїх порушених прав, а також сприяли постійним переживанням через несправедливе відношення до них та постійного порушення прав та інтересів, що впливає на стан здоров'я. Тому позивачі просили суд, стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] моральну шкоду, що становить 32 000 грн.; стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] моральну шкоду, що становить 12 000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 2 вказує, що не визнаю позовні вимоги, оскільки відповідачем 2 права позивачі не порушувались, правовідносин між ГУ ДКС України та позивачами не було, а тому шкода ним не завдавалась. Також зазначається, що будь яких неправомірних дій з боку відповідача 2 матеріали справи не містять, а також, позивачами не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач 1 вказує на вірність визначення суб'єктного складу відповідачів у даній справі, а розмір моральної шкоди являється критичною оцінкою тих страждань і того стану, які зазначили позивачі в результаті порушення їх прав. У судовому засіданні, що було проведено в режимі відеоконференції з Шосткинським міськрайонним судом Сумської області, позивач 1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, саме начальником відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богданою Ігоровичем та старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесею Євгеніївною було заподіяно шкоду позивачам. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в їх задоволенні. Позивач 2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року повернуто позовну заяву позивачам. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, а питання прийняття позовної заяви передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 09 листопада 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було відкрито провадження по даній справі. Рішенням судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. від 26.01.2016 року в задоволенні даного позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2016 року залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ц кримінальних справ від 07.10.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі. Постановою Верховного суду України від 01.11.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2016 року в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 26.12.2017 року вказана цивільна справа була передана до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1)ціну позову; 2)значення справи для сторін; 3)обраний позивачем спосіб захисту; 4)категорію та складність справи; 5)обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 6)кількість сторін та інших учасників справи; 7)чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8)думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. З урахуванням вимог вищевказаної статті ЦПК України, ухвалою суду від 27.12.2017 року призначено підготовче судове засідання у даній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 07.06.2018 року долучено до матеріалів справи відзив представника відповідача Державної казначейської служби України на позовну заяву, а також відповідь позивача [PERSON] на даний відзив. Крім того, ухвалено відзив Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві та заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог не приймати до уваги, оскільки подані з порушенням ЦПК України. Також відкладено проведення підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 07.09.2018 року долучені пояснення позивача [PERSON] разом з додатками, усна заява про збільшення позовних вимог залишена без розгляду, а заява про уточнення позовних вимог від 07.08.2018 року - прийнята до розгляду. Крім того, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2014 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про процентів за договором банківського вкладу, індексу інфляції, трьох процентів річних та упущеної вигоди, було задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь [PERSON] за користування коштами за період з 18.10.2010 року по 17.05.2011 року проценти по банківському вкладу в сумі 86,86 доларів США, індекс інфляції в розмірі 299,53 доларів США, три проценти річних ву сумі 74,54 доларів США та неодержані доходи (упущену вигоду) в сумі 148,89 доларів США, а всього на загальну суму 609,73 доларів США; на користь [PERSON] за користування коштами за період з 18.10.2010 року по 17.05.2011 року проценти по банківському вкладу в сумі 92,19 доларів США, індекс інфляції в розмірі 373,23 доларів США, три проценти річних ву сумі 79,02 доларів США та неодержані доходи (упущену вигоду) в сумі 158,04 доларів США, а всього на загальну суму 702,48 доларів США (т. 1 а.с.81-83). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року у частині задоволення позову [PERSON], [PERSON] про стягнення інфляційних та упущеної вигоди було скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено. Було змінено оскаржуване рішення у частині стягнення процентів по банківським вкладам, стягнувши на користь [PERSON] 84,29 доларів США, [PERSON] - 89,47 доларів США, а в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.84-86). Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України). 18.07.2014 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області було видано два виконавчі листи (а.с.87, 88), які були надіслані позивачами до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції. 13.08.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень відповідно до виданих Шосткинським міськрайонним судом Сумської області виконавчих листів та дані постанови було направлено на адресу ПАТ «КБ «Надра» для виконання, а [PERSON], [PERSON] - для відома (т. 1 а.с. 90-91). Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] неодноразово звертався до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою на рішення відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, на бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богдана Ігоревича та на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни. Ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року скаргу було задоволено частково: було визнано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44354162 від 12 червня 2015 року винесену відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві за виконавчим листом №589/1141/14-ц від 18 липня 2014 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на користь [PERSON] за користування коштами за період з 18.10.2010 року по 17.05.2011 року проценти по банківському вкладу в сумі 84,29 доларів США та три проценти річних в сумі 74,54 доларів США - незаконної та скасовною; було визнано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44354162 від 12 червня 2015 року винесену відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві за виконавчим листом №589/1141/14-ц від 18 липня 2014 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення боргу у сумі 89,47 доларів США та 79,02 доларів США на користь [PERSON] - незаконної та скасовною; було визнано бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богдана Ігоровича по забезпеченню виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року та порушенню Закону України «Про звернення громадян», щодо ненадання відповіді на скаргу [PERSON], [PERSON] від 12 лютого 2015 року, а також визнав незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Мороз Л.Є. відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві по забезпеченню виконання виконавчого провадження №44354162, №44354028 по забезпеченню виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, а в решті вимог було відмовлено (т. 2 а.с.45-47). Ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області від 11.12.2015 року скаргу задоволено та визнано незаконною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо контролю за своєчасним, правильним та повним виконанням ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц; визнано незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц (т. 2 а.с. 50-51). Ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області від 11.05.2017 року скаргу задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоція Богдана Ігоровича щодо контролю за своєчасним, правильним та повним виконанням ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц., та порушення «Про звернення громадян» щодо ненадання відповіді на скаргу від 20 лютого 2017 року. Зобов'язано Гоція Богдана Ігоровича надати [PERSON] відповіді на його скаргу від 20 лютого 2017 року. Визнано незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц. Зобов'язано Мороз Лесю Євгеніївну забезпечити виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц відновивши виконавче провадження за зазначеним рішенням та надіслати копію постанови про відновлення виконавчого провадження [PERSON] (т. 2 а.с. 57-58). Як вбачається із матеріалів справи, копії даних ухвал отримані представником Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про що в матеріалах справи містяться розписки (т. 2 а.с. 48, 52, 59). Також встановлено, що ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області від 21.03.2018 року визнано незаконною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гойція Богдана Ігоровича щодо контролю за своєчасним, правильним та повним виконанням ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 11 травня 2017 року у справі №589/1141/14-ц, ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 7 серпня 2017 року, справа №589/1141/14-ц., ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц., порушення ЗУ«Про звернення громадян» щодо ненадання відповіді на скарги [PERSON] від 8 листопада 2017 року та 20 лютого 2017 р. Зобов'язано Гойція Богдана Ігоровича надати [PERSON] надати відповідь на скарги від 8 листопада 2017 року та 20 лютого 2017 р. Визнано незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни щодо невиконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 11 травня 2017 року у справі №589/1141/14-ц, ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 7 серпня 2017 року, справа №589/1141/14-ц., ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленої 07 серпня 2015 року у справі №589/1141/14-ц, рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року, справа №589/1141/14-ц. Визнано незаконними та скасовано постанови старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві ВП № 44354162 та ВП № 44354028 від 12.10.2017 р. про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області від 06.07.2018 року зобов'язано начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоція Богдана Ігоровича забезпечити контроль за правильним та повним виконанням рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року (справа №589/1141/14-ц, провадження №2/589/428/14); рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2014р. (справа №589/1141/14-ц, провадження №22-ц/788/1157/14); ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року (справа №589/1141/14-ц, провадження №4-с/589/13/18); ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2018 року (справа №589/1141/14-ц, провадження №4-с/589/6/18) та повідомити про їх виконання суд та заявника. Зобов`язано головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесю Євгеніївну відновити виконавчі провадження ВП №44354162, ВП №44354028. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також судом встановлені факти звернення [PERSON] до правоохоронних органів щодо вчинення кримінального правопорушення посадовими особами ДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві, про що свідчить повідомлення про початок досудового розслідування від 04.02.2017 року та подальше закриття кримінального провадження постановою слідчого від 30.03.2017 року (т. 2 а.с. 55). Листом начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоція Богдана Ігоровича від 19.10.2017 року позивачів повідомлено про відсутність у державного виконавця ухвали Шосткинського районного суду Сумської області від 07.08.2015 року (а.с. 65). Скасовуючи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2016 року в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та направлення справи в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд України у своїй постанові від 01.11.2017 року вказав на те, що у справі, яка переглядається, суди, розглядаючи позов [PERSON] та [PERSON] до відділу державної виконавчої служби та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про захист цивільних прав та інтересів, визнання дій та бездіяльності ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в особі начальника відділу Гоція Б.І., старшого державного виконавця Мороз Л.Є. незаконними, відшкодування, зокрема, моральної шкоди та посилаючись на положення статей 1173 та 1174 ЦК України, не з'ясували, кого саме вважають заподіювачем шкоди позивачі та які саме незаконні рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу чи його посадової або службової особи, на думку позивачів, завдали їм шкоди. Позивачі вказали, що на їх думку, внаслідок невиконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2014 року у справі №589/1141/14-ц начальником відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Гоцій Богданом Ігоровичем та старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Мороз Лесею Євгеніївною завдано позивачам моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст.1174 ЦК України). Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). У постанові Верховного Суду України від 01.11.2017 року у даній справі вказано, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» та Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинних на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 87 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що в справах за позовами фізичних і юридичних осіб про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної рішеннями, діями (бездіяльністю) державних виконавців відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. При цьому, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). В даному випадку позивачами не доведено причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та діями з боку відповідачів, які це спричинили. Крім того, позивачами не надано жодних доказів завдання їм моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Зокрема, як на підтвердження завдання позивачу [PERSON] моральної шкоди, що виражається у постійних переживаннях, що впливає на стан здоров'я, останній надає довідки з Комунального закладу «Шосткинська ЦРЛ» про його звернення за медичною допомогою, за наслідками якого було призначено відповідне лікування (т. 2 а.с. 72-73). Проте, позивачем не доведено, що саме діями відповідачів сприяли таким зверненням, а також взагалі не надає жодних доказів завдання моральної шкоди позивачу [PERSON] Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази завдання позивачам моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed