Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини та пені за порушення. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Спочатку між ними було досягнуто згоду про сплату аліментів на дитину в розмірі 8000 грн. Згодом за судовим рішення розмір аліментів був зменшений до 4000 грн. Але відповідач не виконує своїх обовязків та не сплачує аліменти на дитину. За рішенням суду з [PERSON] стягнено заборгованість по аліментам в розмірі 21\~000 грн. за період з 01 лютого 2016 року по 14 липня 2016 року. Відповідач і після судового рішення не сплачує аліменти, тому за період з 15 липня 2016 року по 07 травня 2018 року становить 86\~000 грн. Через невиконання своїх обовязків відповідач також має сплатити пеню в розмірі 155\~120 грн. за період з 06.02.2016 року по 16.07.2016 року Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам за період з 15.07.2016 року по 07.05.2018 року в сумі 86 000,00 грн. та пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 06.02.2016 року по 16.07.2016 року в сумі 155 120,00 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~411,20 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 грн. 22 червня 2018 року було прийнято Ухвалу про відкриття провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10 серпня 2018 року. У судове засідання 10.08.2018 р. позивач не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У судове засідання 10.08.2018 р. відповідач не зявився, відзив на позов не надав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 18.05.2018 р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. З адреси реєстрації відповідача повернулась судова повістка з відміткою відділення поштового звязку: вибув. У звязку з неявкою сторін судове засідання було відкладено на 13.09.2018 р. 10 серпня 2018 року на сайті судової влади було розміщено Оголошення про виклик [PERSON] на судове засідання на 13.09.2018 р. о 8 год.45 хв. 13 вересня 2018 року представник позивача подав через канцелярію суду заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника. З адреси реєстрації відповідача повернулась судова повістка з відміткою відділення поштового звязку не проживає. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 24 жовтня 2018 року. 24 жовтня 2018 року представник позивача подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. З адреси реєстрації відповідача повернулась судова повістка з відміткою відділення поштового звязку за закінченням встановленого строку зберігання . Згідно ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. На підставі матеріалів справи Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи судом встановлено, що 14 серпня 2010 року між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 143877 від 14 серпня 2010 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-БК № 248195 від 22.02.2011 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. [PERSON] Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2013 року у справі № 2-1236/13 шлюб між сторонами було розірвано. 01 лютого 2013 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 01.02.2013 р. за реєстровим № 201. Відповідно до умов вказаного договору (абз. 2 п. 1), відповідач зобовязався щомісячно не пізніше 6 (шостого) числа поточного місяця сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 8000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на картковий рахунок позивача, відкритий у будь-якій банківській установі, або поштовим переказом за місцем реєстрації позивача. Також, вказаним договором передбачено, що в разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини [PERSON] він сплачує гр. [PERSON] пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ст. 196 Сімейного кодексу України). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 р. у справі № 22-ц/796/12470/2014 було вирішено від дня набрання рішенням законної сили зменшити розмір аліментів на дитину до 4000,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з 23.10.2014 року рішенням суду фактично змінено умови абз. 2 п. 1 договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року. [PERSON] Соломянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у справі № №760/2491/16-ц з відповідача було стягнуто заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки за період з 01.02.2016 року по 14.07.2016 року в сумі 21 000,00 грн. Постановою ВП № 53438577 від 17 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Соломянського районного суду м. Києва № 760/2491/16-ц від 05.05.2017 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки за період з 01.02.2016 по 14.07.2016 в сумі 21 000,00 грн. Вказана заборгованість відповідачем не погашена, в примусовому порядку не стягнута, що підтверджується Довідкою № 15960 від 01.08.2018 року, виданою державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] Згідно банківських виписок з карткового рахунку позивача за період 01.01.2016 06.04.2018 року, відповідач сплатив на рахунок позивача: за серпень 2016 року - 500,00 грн.; за вересень 2016 року - 500,00 грн.; за жовтень 2016 року - 500,00 грн., за листопад 2016 року - 500,00 грн. При цьому, починаючи з 23.10.2014 року аліменти мали сплачуватись у розмірі 4000,00 грн. на місяць. З грудня 2016 року відповідач припинив сплату аліментів позивачу на утримання дитини. З урахуванням викладеного, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів з серпня 2016 року по травень 2018 року в сумі 86000,00 грн., а саме по 3500,00 грн. за період серпень 2016 листопад 2016 року і по 4000,00 грн. за період грудень 2016 травень 2018 року. Відповідач, не з'явившись в судове засідання, дану суму заборгованості не спростовував. Згідно ст. Стаття 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 189 Сімейного кодексу України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2016 року по травень 2018 року в сумі 86000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 06.02.2016 року по 16.07.2016 року підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Пунктом 8 укладеного сторонами 01.02.2013 року договору про сплату аліментів на дитину передбачено, що у разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини [PERSON] він сплачує гр. [PERSON] пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ст. 196 Сімейного кодексу України). Позивачем нараховано пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період прострочення з 07.02.2016 року по 30.04.2018 року на загальну суму 155 120,00 грн. Пеня нарахована за кожен день прострочення сплати аліментів за період з лютого 2016 року по липень 2016 року, заборгованість по яким в сумі 21000,00 грн. присуджена з відповідача на користь позивача [PERSON] Соломянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у справі № №760/2491/16-ц. Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ст. 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Застосовуючи дану норму, суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою розміру заборгованості та збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.\~ Чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань. Враховуючи комплексний характер відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов'язань, закон допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів, заборгованість по яким в сумі 21000,00 грн. присуджена з відповідача на користь позивача [PERSON] Соломянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у справі № 760/2491/16-ц, підлягає частковому задоволенню на суму 21000,00 грн. За положеннями\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать\~в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу\~і пов'язані\~з вчиненням\~інших процесуальних\~дій,\~необхідних для\~розгляду справи\~або підготовки\~до її\~розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до пропорційної частини задоволених позовних вимог в розмірі 1070 грн. Згідно ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано підтвердження здійснених витрат на правничу допомогу, тому позовні\~вимоги про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача 3\~000\~грн.\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу підлягають до задоволення.

Outcome: partial