Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства, відповідно до якої просила: визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] та батьком дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у справі. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що з 2015 по 2019 рік позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, внаслідок чого у них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При народженні запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дітей записувалися у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою, на написанні заяви відповідачем про визначення походження їх дітей, позивач не наполягала. З початку 2019 року відносини між сторонами у справі значно погіршилися та вони повністю розірвали стосунки. Крім того, відповідач [PERSON] припинив будь-яке спілкування зі своїми синами та припинив надавати матеріальну допомогу на їх утримання, внаслідок чого позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та позбавлена можливості звернутись до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач не записаний батьком цих дітей, що зумовило її звернення до суду з відповідною позовною заявою про визнання батьківства для захисту порушених прав та інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 02 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 04 вересня 2019 року у вказаній цивільній справі на підставі клопотання представника позивача, заявленого в судовому засіданні, призначено генетичну судово-медичну експертизу, вірогідного генетичного батьківства [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (49005, м. Дніпро, пл.Жовтнева,14 ), а провадження у справі було зупинено. 06 грудня 2019 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, провадження у справі було поновлено у зв`язку із проведенням призначеної експертизи. 14 січня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на висновок експерта № 868, складений на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року, яким підтверджено вірогідність батьківства відповідача на 99,9%. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка [PERSON] в судовому засіданні, який повідомив що він є рідним братом позивача та підтвердив фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем та народження у них двох дітей, дослідивши письмові докази у справі, зокрема висновок експерта за наслідками проведення генетичної судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, з 2015 по 2019 рік позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок яких у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження Дніпропетровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, виданого 01 вересня 2016 року, [INFO] народився [PERSON] , про що складено актовий запис № 146 та батьком якого зазначений громадянин України [PERSON] , а матір`ю - громадянка України [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження Дніпропетровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, виданого 27 жовтня 2018 року, [INFO] народився [PERSON] , про що складено актовий запис № 283 та батьком якого зазначений громадянин України [PERSON] , а матір`ю - громадянка України [PERSON] (а.с.11). Запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинявся відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано зі слів матері. Згідно з висновком експерта № 868, складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року, ймовірність підтвердження біологічного батьківства відповідача [PERSON] стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] складає 99,9 % (а.с. 34-38). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У відповідності до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем заява про визначення походження дітей не складалась та останній своє батьківство заперечує, у зв`язку із чим виниклі судово-правові відносини між учасниками процесу. Згідно із витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00017055726 від 01 вересня 2016 року та № 00021303655 від 27 жовтня 2018 року, відомості про батька дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 9 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, визнавши [PERSON] , [INFO] , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що внести відповідні зміни в відомості про батька в актовий запис в книзі реєстрації актів про народження № 146 від 01.09.2016 року та батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що внести відповідні зміни в відомості про батька в актовий запис в книзі реєстрації актів про народження № 283 від 26.10.2018 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, в рамках розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] було призначено експертизу та витрати за проведення якої сплачені позивачем у розмірі 8799,52 грн. та які у відповідності до приписів ст.141 ЦПК України також підлягають відшкодуванню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved