Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який, з урахуванням уточнень, мотивує тим, що з 1989 року вона з родиною зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зареєстрована у квартирі з 1989 року, вселилася як член родини до моєї матері, треті особи по справі, її діти. Відповідач не є балансоутримувачем чи власником будинку. Будинок, у якому вони проживаємо, з 2016 року перебуває на балансі ОСББ, що підтверджується довідкою від 06.05.2021 року, особовий рахунок було відкрито на ім`я мами, яка померла, що підтверджується довідкою від 07.05.2021 року . ЇЇ родина у складі 3 особи з 1989 року проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад родини. Реєструючи у цій квартирі власник житла перевіряв родинні відносини, бо без цього реєстрація у квартирі була б неможливою. Особові рахунки були відкриті на ім`я [PERSON] . Окрім того, вони є членами родини померлого наймача. [INFO] померла мати позивача , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 18.02.2020 року позивач зверталася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з питання приватизації житла, але листом від 26.02.2020 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири, через відсутність ордера. Листом № Л-2319 від 23.04 2018 року Департамент житлово-комунального господарства повідомив про відсутність у департаменті корінця ордера, виданого у 1965 році, вони зберігаються лише з 1984 року. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 09.02.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у спрощеному провадженні. 08.04.2021 року від відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району до суду надійшов відзив у якому зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі оскільки факт постійного проживання та реєстрації позивачки у спірній квартирі не може бути доказом того, що вона є наймачем квартири. Позивачем не надано жодних доказів того, що вона вселилася у квартиру на законних підставах. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому наполягали на задоволенні позовних вимог. Позивач вказала, що вселилася до квартири на законних підставах, як член сім`ї наймача її матері [PERSON] та мешкає у цій квартирі тривалий час. Ордер у матері, яка померла у 2018 році, та у неї не зберігся, а тому вона не може вирішити питання щодо приватизації квартири за його відсутності, а тому просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що мешкає у будинку [ADDRESS] з 2008 року, коли заїхав у вказану квартиру познайомився з позивачем [PERSON] , вона мешкала разом із дочкою та своєю матір`ю [PERSON] однією родиною на четвертому поверсі. Оскільки свідок був старшим по під`їзду, йому відомо, що [PERSON] є «головною по квартирі» (основним квартиронаймачем), особовий рахунок відкритий на її ім`я. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що мешкає у будинку [ADDRESS] . Коли заїхала у 1996 році у квартиру, у будинку вже мешкала позивач [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Вони мешкали однією родиною поверхом вище від свідка і по-сусідські спілкувалися. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до статті 64ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Статтею 65 ЖК передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сім ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За приписами статті 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім я якого видано ордер. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім ї. Як роз`яснено у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права на користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала та вселилась туди як член сім ї наймача (власника) приміщення або для відмови в цьому. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у квартирі з 1989 року. Будинок, у якому мешкає позивач по [ADDRESS] з 2016 року перебуває на балансі ОСББ, що підтверджується довідкою від 06.05.2021 року, особовий рахунок було відкрито на ім`я матері позивача [PERSON] , яка померла, що підтверджується довідкою від 07.05.2021 року, рахунками про сплату комунальних послуг. Відповідно до мого свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача зазначено [PERSON] та [PERSON] . 17 лютого 1977 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . 16 листопада 1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] батьки позивача [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] я, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. 14 квітня 1998 року позивач розірвала шлюб [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] я, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з довідки № 107.357-22/31 АТ «Ощадбанк», яка надана [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , житловий чек за адресою: [ADDRESS] не використаний. 18.02.2020 року позивач звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з питання приватизації житла, але листом від 26.02.2020 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири, через відсутність ордера. Листом № Л-2319 від 23.04 2018 року Департамент житлово-комунального господарства повідомив про відсутність у департаменті корінця ордера, виданого у 1965 році, вони зберігаються лише з 1984 року Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач є рідною донькою [PERSON] , яка є основним квартиронаймачем та разом з матір`ю [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 10 ч. 1\~ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом\~ст.\~58\~ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п. п. 69, 70, 72\~Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього\~Закону. Відповідно до вимог\~ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. Відповідно до п. 4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року №29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Листом від 26.02.2020 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордера. Згідно вимог ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Судом встановлено, що з моменту вселення позивача і теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вона зареєстрована та мешкає, а відмова відповідача в реалізації права на приватизацію порушує права позивача. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] вселена до квартири [ADDRESS] на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, проте, відсутні документи, на підставі яких вона була вселена, а також той факт що законодавством не передбачена така підстава для відмови в проведенні приватизації як відсутність ордеру на вселення, інших підстав чи обставин для відмови у проведені приватизації відповідач у листі не зазначав, суд вважає, що факт відсутності ордера позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Враховуючи те, що позивач має намір використати своє право на приватизацію житла, але не має ордеру про надання житлової площі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права на приватизацію квартири [ADDRESS] за відсутності ордера про надання жилої площі за вказаною адресою та зобов`язання відповідача прийняти від [PERSON] документи, за відсутності ордеру про надання житлової площі, на приватизацію спірної квартири та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Крім того, враховуючи ті обставини, що позивачі не просять суд вирішити питання щодо судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд не виходячи за межі позовних вимог залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved