Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 13 лютого 1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], однак сімейне життя з відповідачем перестало складатися через втрату взаєморозуміння, втрату почуття любові і поваги, у звязку з чим спільне господарство, шлюбні відносини та спільне проживання припинені з вересні 2012 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не зявився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, зазначивши, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства і спільне проживання позивача з відповідачем припинені з 10 серпня 2012 року . Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала та, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~дружина\~та\~чоловік\~зобов'язані\~спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~членами\~сім'ї\~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 лютого 1988 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований Бабушкінським відділом запису актів громадянського стану м. Дніпропетровська, актовий запис №148, та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, долученим до матеріалів справи в копії (а.с. 5). Сторони є батьками, народженої у цьому шлюбі дитини [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи є повнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи в копії (а.с. 6). Малолітніх або неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у звязку з чим з 10 серпня 2012 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній, про що позивач зазначив у поданій суду 06 жовтня 2015 року заяві. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, наявність підстав для розірвання шлюбу. З урахуванням клопотання позивача суд вважає за можливе віднести судові витрати на його рахунок.

Outcome: approved