Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому просила встановити факт перебування їх у фактичних шлюбних відносинах з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року, визнати за нею право власності на 1/2 частину матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку в [ADDRESS], визнати права забудовника на 1/2 частину незданого в експлуатацію цього житлового будинку, провести реальний поділ цього об'єкту за варіантом № 1 згідно висновку експерта, та поділити майно, яке було придбане у шлюбі та під час проживання однією сім'єю, виділивши їй диван (вітальня), шафу (вітальня), плиткорізак «Стаер Профі», котел газовий двохконтурний, пральну машину «АРДО», залишивши [PERSON] деревообробний станок, годинник інтер'єрний, м'ясорубку «Braun», і стягнути з [PERSON] на її користь різницю вартості ідеальної 1/2 частки рухомого майна. Також [PERSON] просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку в [ADDRESS], її особистою приватною власністю. Рішенням суду позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Суд визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та технічного обладнання недобудованого житлового будинку [ADDRESS] загальною вартістю 838880 грн (готовність якого станом на 31.07.2014 року складає 84,67%), включаючи підвальне приміщення, системи: водо-, газо-, постачання, водовідведення, опалення, електрозабезпечення; визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,110 га, що знаходиться за адресою: б.[ADDRESS]; визнав за [PERSON] право забудовника на 1/2 частину недобудованого житлового будинку [ADDRESS]; виділив у власність [PERSON] пральну машину «АРДО», залишкова вартість якої становить 1500 грн.; стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за недоотриману частку у майні в розмірі 750 грн.; визнав спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] газовий котел, встановлений в недобудованому житловому будинку [ADDRESS]; та відмовив в іншій частині позовних вимог [PERSON] Суд також стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на загальну суму 3903,44 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, і ухвалити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги [PERSON] зводяться до того, що поза увагою суду залишились докази, пояснення свідків про проживання сторін однією сім'єю з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року і тому відмова суду в поділі рухомого майна є безпідставною. Також апелянт зазначає, що суд безпідставно відмовив в реальному поділі будинку, хоча про технічну можливість такого поділу зазначено в експертизі. Крім того, в апеляційній скарзі вказується, що суд не взяв до уваги докази на підтвердження того, що будинок і земельна ділянка в [ADDRESS], є особистою приватною власністю [PERSON] В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення в частині поділу майна, виділивши йому у власність пральну машину «Ардо», та скасувати рішення в частині визнання права власності на незакінчений будівництвом будинок і земельну ділянку, стягнення з нього судових витрат, через невідповідність висновків суду обставинам справи, часткове порушення матеріальних та процесуальних норм, і відмовити в задоволенні цих вимог. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що недобудований будинок є спільною сумісною власністю сторін і не потрібно в судовому порядку визнавати те, що і так належить [PERSON] Також апелянт зазначає, що суд залишив поза увагою вимоги [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та технічного обладнання будинку, визначив вартість цього об'єкту станом на липень 2014 року, а не на час припинення шлюбних відносин, не поіменував матеріали та обладнання, на яке визнано право власності, і, визнаючи право забудовника за [PERSON] на незавершений будівництвом будинок на якій мається будівельний паспорт, суд розглянув справу без участі Чернігівської міської ради, чим порушив порядок внесення змін до будівельного паспорту. Крім того, в апеляційній скарзі вказується, що вартість пральної машини «АРДО» у розмірі 1500 грн. не відповідає дійсності, а при розподілі судових витрат суд порушив пропорційність їх стягнення, передбачену ст.88 ЦПК України, та безпідставно стягнув всю суму витрат на проведення експертизи, висновки якої суд до уваги не брав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.07.1989 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігіва від 17.02.2003 року шлюб було розірвано, а 16.09.2009 року [PERSON] отримав свідоцтво про розірвання шлюбу. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03.02.2015 року було визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], та земельної ділянки за цією ж адресою загальною площею 0,25 га, а також виділено [PERSON] у власність бетонозмішувач, набір кухонних меблів, витяжку кухонну, газову поверхню «Elektrolux», а [PERSON] виділено у власність холодильник «Whirpool», стягнуто компенсацію за переотриману частку у майні в сумі 2500 грн., розподілено судові витрати та відмовлено в задоволенні вимог [PERSON] про визнання права особистої власності на годинник інтер'єрний, м'ясорубку «Braun», деревообробний станок, два набори корпусних меблів для дитячої кімнати, шафи, диван «Фламінго» і витребування у [PERSON] годинника інтер'єрного. Крім зазначеного майна, 03.09.2002 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку площею 0,11 га в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Рішенням виконкому Чернігівської міської ради № 245 від 18.11.2002 року [PERSON] був наданий дозвіл на будівельні роботи за вказаною адресою згідно з розробленою проектно-кошторисною документацією. [PERSON] та [PERSON] розпочали будівництво будинку і станом на час розлучення його готовність складає 84,67%. [PERSON] вважає, що вона має право власності на 1/2 частку матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку по [ADDRESS], права забудовника на вказану частку незданого в експлуатацію цього будинку, і просила провести реальний поділ незданого в експлуатацію будинку згідно висновку експерта за варіантом № 1, провести поділ земельної ділянки і визнати за нею право на виділену частину земельної ділянки. Також в період шлюбу сторони придбали: 06.04.2006 року котел газовий «Vitopend», 15.12.2006 року плиткорізак «Стаер Профі» і пральну машину «АРДО». [PERSON] вказує також на те, що після рішення суду про розірвання шлюбу, вона з [PERSON] продовжувала проживати однією сім'єю ще до 15.10.2011 року, вели спільне господарство і тому просила встановити факт, що вона та [PERSON] фактично проживали однією сім'єю з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року, до отримання нею свідоцтва про розірвання шлюбу, і цей факт їй необхідний для визнання спільною сумісною власністю рухомого майно, яке було придбане ними після розірвання шлюбу під час проживання однією сім'єю, зокрема: 12.12.2011 року станок деревообробний, 23.08.2009 року м'ясорубку торгової марки «Braun», 25.07.2009 року годинник інтер'єрний, у 2010-2011 року будівельні матеріали які були використані для виготовлення дивану у вітальню та шафи у вітальню. [PERSON] просила виділити на її 1/2 частину спільного рухомого майна диван (вітальня), шафу (вітальня), плиткорізак «Стаер Профі», котел газовий двохконтурний, пральну машину «АРДО», а [PERSON] залишити деревообробний станок, годинник інтер'єрний і м'ясорубку «Braun», стягнувши з нього компенсацію за переотримане майно. Також [PERSON] просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку в [ADDRESS], які вона придбала 28.03.2007 року, її особистою приватною власністю, так як купувалось майно за подаровані її батьками кошти. [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності посилаючись на те, що з часу реєстрації розірвання шлюбу 16.09.2009 року до часу звернення [PERSON] у суд у травні 2013 року з позовом про поділ спільного майна пройшло більше трьох років і в цей період між ними виникали суперечки стосовно порядку користування спільним майном. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності не пропущений, недобудований будинок і земельна ділянка, газовий котел та пральна машина «АРДО» є спільною сумісною власністю подружжя, кожен має право на 1/2 частину майна та майнових прав, і, оскільки пральною машиною користується [PERSON], то йому виділено її у власність, а газовий котел є невід'ємною частиною опалення, то суд залишив його у спільному користуванні. Відмовляючи в задоволенні вимог про реальний поділ недобудованого будинку та земельної ділянки, суд виходив з того, що ці вимоги є передчасними до здачі будинку в експлуатацію, а вимоги про будинок в [ADDRESS], вже вирішені рішенням апеляційного суду. Що стосується відмови в поділі деревообробного станка, м'ясорубки «Braun», годинника інтер'єрного, дивана у вітальню «Фламінго», шафи у вітальню, то суд прийшов до висновку що вказане майно є особистою власністю [PERSON], так як придбавалось після розлучення, а факт проживання однією сім'єю після розірвання шлюбу є недоведеним. У поділі плиткорізака суд відмовив з тих підстав, що на момент поділу вказане майно відсутнє. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог [PERSON] про визнання будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки в [ADDRESS], особистою власністю [PERSON] Дійсно, рішенням Десняського районного суду м.Чернігова від 25.11.2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03.02.2015 року, був задоволений позов [PERSON] та вказаний будинок та земельна ділянка буди визнані спільною сумісною власністю. Вимоги [PERSON] в тій частині заявлені з тих підстав, що цей будинок є її особистою власністю, так як куплений за гроші, що були подаровані їй її матір'ю. Як на докази придбання майна за подаровані гроші, [PERSON] посилалась на пояснення свідків, договір дарування грошей від 28.03.2007 року, договір продажу квартири її батьками від 27.01.2007 року. Проте, при ухваленні вказаних рішень, суди дали їм правову оцінку і прийшли до висновку про наявність підстав вважати вказане майно спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] В силу ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Що стосується висновків суду за іншими вимогами [PERSON], то апеляційний суд вважає їх такими, що зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи і в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення В силу положень ч.1 ст.58 Конституції України, норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Пунктом 1 розділу УІІ Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків , що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК ( абз.2 п.1 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3). Відповідно до ст.22 КпШС України, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки земельна ділянка в [ADDRESS] була придбана подружжям 03.09.2002 року, то відповідно до ст.22 КпШС України, цей об'єкт є спільним сумісним майном подружжя і кожному належить по 1/2 його частині. Будівництво будинку в [ADDRESS], теж було розпочато у 2002 році і продовжувалось увесь період подружнього життя, але до цього часу будинок недобудований, має 84,67% готовності, а тому, відповідно до ст.22 КпШС України, ст.60 СК України, ч.2 ст.331 ЦК України, кожний з подружжя має право на 1/2 частину матеріалів і обладнання, які були використані в процесі створення вказаного об'єкта спільної сумісної власності. Твердження [PERSON] про те, що не потрібно в судовому порядку визнавати те, що і так належить [PERSON], не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог [PERSON], оскільки, згідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та будівельного паспорту, власником земельної ділянки і замовником будівництва зазначений лише [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, і тому визнання [PERSON] прав [PERSON] на матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва спірного будинку, дає підстави для задоволення в цій частині позову [PERSON] і отримання нею правовстановлюючого документу на частку у майні, права на закінчення будівництва і здачу об'єкта в експлуатацію. Відповідно до висновку експертів № С-375 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2014 року, на земельній ділянці знаходиться об'єкт незавершеного будівництва - двоповерховий будинок, загальною площею забудови 121,2 кв.м, об'ємом 823 куб.м, який має конструктивні елементи: фундамент з бетонних блоків (стіни підвалу), стіни цегляні, перегородки цегляні (1 поверх), перекриття з залізобетонних плит (1-й поверх) і дерев'яних балок (2-й поверх), дах з дерев'яних крокв, покриття з азбоцементних хвильових листів, підлоги з дерева і кахеля, віконні прорізи заповнені металопластиковими блоками, дверні прорізи, заповнені дерев'яними блоками, централізована мережа електропостачання, газопостачання, водопостачання, каналізація на вигріб, опалення від індивідуального побутового котла на газовому паливі, і складається з: приміщення 1-1, площею 19,2 кв.м, вартістю 92424 грн., приміщення 1-2, площею 19,2 кв.м, вартістю 92424 грн., приміщення 1-3, площею 23,2 кв.м, вартістю 111678 грн., приміщення 1-4, площею 20,7 кв.м, вартістю 99645 грн., приміщення 1-5, площею 8,5 кв.м, вартістю 40917 грн., а також: підвалу загальною площею забудови 121,2 кв.м, об'ємом 351 куб.м, з конструктивними елементами: фундаменти і стіни з бетонних блоків, перекриття з залізобетонних плит, підлоги з глини, віконні та дверні прорізи, заповнені дерев'яними блоками, який складається з приміщення І, площею 8,5 кв.м, вартістю 23150 грн., приміщення ІІ площею 32,3 кв.м, вартістю 87969 грн., приміщення ІІІ площею 48,5 кв.м, вартістю 132089 грн., приміщення ІУ площею 6,3 кв.м, вартістю 17158 грн.; веранди загальною площею забудови 11,9 кв.м, об'ємом 49 куб.м, з конструктивними елементами: фундаменти з бетонних блоків, стіни з цегли, перекриття з залізобетонних плит і дерев'яних балок, покриття з азбоцементних хвильових листів, підлоги з кахелю, віконні прорізи, заповнені блоками з металопластику, дверні прорізи, заповнені дерев'яними блоками, централізовані мережі електропостачання, з площею приміщення 9,6 кв.м, вартістю 41007 грн.; входу до підвалу загальною площею забудови 3,8 кв.м, вартістю7800 грн., з конструктивними елементами: стіни з бетонних блоків, сходи з цегли; ганку, загальною площею забудови 4,18 кв.м, вартістю 3346 грн., який має з конструктивних елементів 4 сходинки з цегли. Вказаний об'єкт незавершеного будівництва, загальною вартістю 838880 грн., є спільною сумісною власністю подружжя і кожен з подружжя має право на 1/2 ідеальну частку цих будівельних матеріалів та обладнання. Як убачається з будівельного паспорту на спірний об'єкт (т.1 а.с.22-34), індивідуальним забудовником по [ADDRESS], є [PERSON] Згідно до ст.331 ЦК України, у забудовника до завершення будівництва, здачі в експлуатацію і державної реєстрації право власності на будинок виникнути не може. [PERSON], маючи документи на будівництво на своє ім'я, не позбавлений можливості завершити та здати в експлуатацію свою частину будинку, отримати свідоцтво про право власності на своє майно. [PERSON] теж є співвласником земельної ділянки, будівельних матеріалів та технічного обладнання недобудованого будинку, готовність якого становить 84,67 %, тобто, має майнові права на об'єкт будівництва, і тому на неї також розповсюджується статус забудовника, право завершити будівництво і обов'язок проводити забудову відповідно до умов будівельного паспорту. Це право є похідним від права власності і від права на проведення забудови, наданого Чернігівською міською радою [PERSON], яке він отримав в інтересах сім'ї, і це передбачено ст.375 ЦК України. Посилання [PERSON] на безпідставну відмову суду першої інстанції в залученні до участі у справі Чернігівської міської ради, не можуть бути підставою для відмови [PERSON] у визнанні за нею права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, використаного в процесі будівництва по [ADDRESS], та визнання за нею прав забудовника. Внесення змін до будівельного паспорту врегульовані ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і п.2.2. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом № 66 МРРБТЖКГ України від 25.02.2013 року. Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі з урахуванням ст.ст.181, 183 ЦК України. В даному випадку, спільним сумісним майном є будівельні матеріали та технічне обладнання незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами, готовність якого становить 84,67 %. Таким чином, виділення частки із спільної власності шляхом від'єднання будівельних матеріалів та технічного обладнання без пошкодження і знецінення речі є неможливим. Суд вправі провести поділ незавершеного будівництвом будинку з врахуванням ступеня його готовності, можливості визначення окремих частин, технічної можливості доведення до кінця будівництва. У висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2014 року, зазначено про можливість поділу незавершеного будівництвом житлового будинку (а.с.92 т.2). В дослідницькій частині зазначеного висновку вказується також, що, враховуючи результати візуально-інструментального обстеження, архітектурно-планувального та конструктивного рішення житлового будинку, часток співвласників, розподіл житлового будинку можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток (а.с.79 зворот т.2). Посилання [PERSON] на вказівку, яка мається у висновку експертизи(а.с.80 т.2), про те, що поділ можливий за умови узаконення житлового будинку, як на доказ того, що на час незавершення будівництва поділ є неможливим, не можуть братись до уваги. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, а тому, з моменту державної реєстрації новоствореного майна, сторони будуть мати право власності саме на частки у будинку з надвірними будівлями. На даний час, вирішується питання про поділ будівельних матеріалів та технічного обладнання, які були використані при створенні нового нерухомого об'єкта, з урахуванням технічної можливості доведення до кінця розпочатого будівництва, здачі в експлуатацію і отримання вже свідоцтва про право власності після державної реєстрації об'єкта як житлового будинку. Проведена комісійна судова будівельно-технічної експертиза не містить заборони щодо поділу незавершеного будівництва, а, навпаки, вказує на можливість завершення будівництва за запропонованими варіантами поділу у відповідності з вимогами нормативних документів, погодження з відповідними службами і установами (а.с.82 т.2). Проти можливого поділу незавершеного будівництва не заперечували також і допитані в суді першої інстанції експерти [PERSON] та [PERSON] ( носій звукозапису судового засідання від 20.03.2015 року). З відповідей управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 02.06.2015 року, від 26.06.2015 року вбачається, що за технічно розділити недобудований будинок можливо і власник земельної ділянки та розпочатого будівництва повинен звертатись до районної у м.Чернігові ради з заявою про внесення змін у будівельний паспорт. Зважаючи на наведене, апеляційний суд, з урахуванням ступеня готовності об'єкта, можливості визначення окремих частин та технічної можливості доведення до кінця будівництва, вважає за можливе провести поділ будівельних матеріалів та технічного обладнання, які були використані при створенні незакінченого будівництвом об'єкта, за адресою: [ADDRESS], за варіантом № 2 висновку експертів № С-375 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2014 року. Обираючи вказаний варіант поділу, апеляційний суд не погоджується з думкою [PERSON] про поділ майна за варіантом № 1, оскільки вказаний варіант передбачає виплату одним співвласником другому співвласнику компенсацію у сумі 66267 грн., що значно перевищує компенсацію, яку необхідно сплатити за варіантом № 2 (36659,50 грн.) і за варіантом № 2 розмір виділених часток буде найбільш приближеним до ідеальної частки. Крім того, при визначенні кому зі сторін яка частина об'єкту підлягає виділу, апеляційний суд бере до уваги і рішення апеляційного суду Чернігівської області від 03.02.2015 року, яким набір кухонних меблів був виділений [PERSON] як такий що підібраний для конкретної кухні, а тому [PERSON] підлягають виділу будівельні матеріали та обладнання, які були використані при будівництві приміщення, що в плані позначені як майбутня кухня. Зважаючи на наведене, [PERSON] підлягають виділенню будівельні матеріали та обладнання, що були використані в будівництві: приміщення 4, площею 20,7кв.м, вартістю 99645 грн., приміщення 5, площею 8,5 кв.м, вартістю 40917 грн., частина приміщення 1 площею 12,7 кв. м, вартістю 61135 грн., частина приміщення V, площею 4,8 кв.м, вартістю 20503,5 грн., приміщення другого поверху площею 47,6 кв.м, вартістю 41661 грн., підвального приміщення І площею 8,50 кв.м, вартістю 87969 грн., підвального приміщення ІІ площею 32,30 кв.м, вартістю 87969 грн., входу до підвалу вартістю 7800 грн., а всього на суму 382780,50 грн., що складає 46/100 часток від вартості всього недобудованого будинку, і визнати за нею права забудовника на цю частину. [PERSON] підлягають виділенню будівельні матеріали та обладнання, що були використані в будівництві: приміщення 3, площею 23,20 кв.м, вартістю 111678 грн., приміщення 2, площею 19,20 кв.м, вартістю 92424 грн., частини приміщення І площею 6,5 кв.м, вартістю 31289 грн., частина приміщення V, площею 4,8 кв.м, вартістю 20503,5 грн., приміщення другого поверху ІІ площею 54,4 кв.м, вартістю 47612 грн., підвального приміщення ІІІ площею 48,5 кв.м, вартістю 132089 грн., підвального приміщення ІУ площею 6,30 кв.м, вартістю 17158 грн., ганку «а2-1» вартістю 3346 грн., а всього на суму 456009,50 грн., що складає 54/100 часток від вартості всього недобудованого будинку. Зважаючи на те, що [PERSON] отримує більшу частину будівельних матеріали та обладнання, що були використані в будівництві, то з нього на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація у сумі 36659,50 грн. У зв'язку з тим, що апеляційний суд визначився з поділом нерухомого майна, то є підстави для поділу земельної ділянки відповідно до запропонованого експертами варіанту № 2 з відокремленими дворами та забезпеченням підходу співвласників до своєї частини будинку. За таких обставин, [PERSON] виділяється земельна ділянка, площею 550 кв.м з урахуванням земельної ділянки під забудовою частини житлового будинку, в межах: від точки Е до точки Ж - 11,95 м, від точки Ж до точки З -2 м, від точки З до точки І - по лінії розподілу житлового будинку, від точки І до точки К - 1 м, від точки К до точки Л -10,16 м, від точки Л до точки М - 8,48 м, від точки М до точки В - 26,45 м, від точки В до точки Г - 10,94 м, від точки Г до точки Д - 50 м, від точки Д до точки Е - 3,95 м. [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 550 кв.м з урахуванням земельної ділянки під забудовою частини житлового будинку, в межах: від точки А до точки Б - 50,0 м, від точки Б до точки В 11,06 м, від точки В до точки М - 26,45 м, від точки М до точки Л - 8,48 м, від точки Л до точки К - 10,16 м, від точки К до точки І - 1,00 м, від точки І до точки З - по лінії розподілу будинку, від точки З до точки Ж - 2,00 м, від точки Ж до точки Е - 11,95 м, від точки Е до точки А - 18, 05 м. Твердження [PERSON] про те, що при такому поділі земельної ділянки він позбавлений можливості проїхати на частину своєї земельної ділянки що розташована за будинком, є недоведеними і суд їх не приймає до уваги, оскільки запропоновані варіанти є ідентичними в цій частині, при такому поділі сторони мають відокремлені двори, експертами це питання досліджувалось і розмір земельної ділянки та розташування будинку дають можливість проїзду на частину земельної ділянки що розташована за будинком, і, крім того, особа не позбавлена можливості вирішити це питання в порядку гл.32 ЦК України. Щодо поділу рухомого майна, то, як убачається з позовної заяви [PERSON] про зменшення позовних вимог (а.с. 242-243 т.2), поділу підлягали диван (вітальня), шафа (вітальня), плиткорізак «Стаер Профі», котел газовий двохконтурний, пральна машина «АРДО», деревообробний станок, годинник інтер'єрний і м'ясорубка «Braun». [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що диван (вітальня) та шафа (вітальня) є саморобними речами, які виготовлялись [PERSON] з матеріалів, які купувались у 2010-2011 роках коли вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, і вказані меблі знаходяться у недобудованому будинку в [ADDRESS]. [PERSON] заперечував як факт виготовлення ним таких меблів, так і факт знаходження їх за вказаною адресою. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] не надала доказів стосовно існування зазначених меблів. Посилання на купівлю матеріалів згідно квитанцій на а.с.165-183 т.1 не доводить того, що вказані матеріали були використані при виготовленні меблів. Серед майна, що підлягало поділу як спільне майно подружжя, в позові зазначений також плиткорізак «Стаер Профі». Проте, вказане майно не може вважатись майном подружжя, так як згідно до видаткової накладної, покупцем плиткорізака «Стаер Профі» є ТОВ «Укрконт» (а.с.162 т.1), а не подружжя [PERSON]. [PERSON] просила визнати спільним сумісним майном деревообробний станок, як такий що придбаний в період спільного проживання однією сім'єю з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року. Однак, згідно до товарного чеку на а.с.34 т.2, деревообробний станок був куплений 12.12.2011 року, тобто після розірвання шлюбу і після спірного періоду проживання однією сім'єю. За таких обставин, диван (вітальня), шафа (вітальня), плиткорізак «Стаер Профі», деревообробний станок підлягають виключенню зі складу майна що підлягає поділу. Що стосується годинника інтер'єрного та м'ясорубки «Braun», то [PERSON] в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона не знає що це за годинник і де знаходяться ці речі, але у зв'язку з тим, що [PERSON] у своєму позові про визнання майна його особистою власністю вказував, що годинник, який купувався 25.07.2009 року, та м'ясорубка, яка куплена 23.08.2009 року, є його особистою власністю, то [PERSON] просить це майно визнати спільним сумісним майном. [PERSON] стверджував, що спірний годинник та м'ясорубку привласнила [PERSON] В рішенні апеляційного суду Чернігівської області від 03.02.2015 року зазначено, що [PERSON] не навів доказів того, що [PERSON] привласнила годинник. [PERSON] не надала доказів того, що вказане майно знаходиться у [PERSON] Пунктом 24 Постанови № 11 Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звертається увага суду на те, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що оскільки сторони не довели наявність годинника та м'ясорубки «Braun» на час розгляду справи, то вказане майно підлягає виключенню зі складу майна, що підлягає поділу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з 17.06.2009 року по 15.10.2011 року, [PERSON] посилалась на те, що цей факт їй необхідний для поділу спільно нажитого майна відповідно до ст. 74 СК України. Стаття 256 ЦПК України пов'язує встановлення фактів тільки у разі, якщо вони мають юридичне значення. Оскільки, відсутнє на час розгляду справи майно, для визнання якого спільною сумісною власністю необхідно встановлення факту, то відсутні і підстави для задоволення вимог про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Сторони визнали, що котел газовий двохконтурний та пральна машина «АРДО» придбані в період зареєстрованого шлюбу і вказане майно є в наявності на час розгляду справи. В ході апеляційного розгляду, сторони погодились з тим, що вартість котлу газового двохконтурного становить 1000 грн., а вартість пральної машини «АРДО» становить 300 грн. При проведенні поділу спільного рухомого майна, що є в наявності на час розгляду справи, апеляційний суд бере до уваги, що котел газовий двухконтурний «Vitopend», вмонтований в приміщенні, яке було виділено [PERSON], а тому вказане майно необхідно виділити [PERSON] За таких обставин, пральну машину «АРДО», необхідно виділити [PERSON], а з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 350 грн. компенсації за переотриману частку у рухомому майні. Що стосується заяви [PERSON] про пропуск [PERSON] позовної давності для звернення з позовом про поділ спільного майна подружжя, то вона є безпідставною. Відповідно до ст.ст. 20, 72 СК України позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Як зазначає [PERSON] в своїй позовній заяві, після розірвання шлюбу і припинення проживання однією сім'єю, її права співвласника не порушувались і вона не була обмежена в користуванні майном. Її вимоги стосуються припинення права спільної сумісної власності і виділу своєї частки, а тому позовна давність не є пропущеною. Посилання [PERSON] на численні сварки між ним та [PERSON] як на доказ пропуску позовної давності, є безпідставними, так як сварки стосувались сімейних відносин і не зачіпали майнових інтересів [PERSON] За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві будинку в [ADDRESS], визнання прав забудовника, поділ цього майна, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за цією ж адресою, і поділ рухомого майна, підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України, тобто пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] задовольняються частково, витрати по оплаті експертизи сторони несли порівну, то апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги [PERSON] про безпідставність стягнення з нього витрат за експертизу є обґрунтованими.

Outcome: partial