Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 24 січня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис №\~20. В обґрунтування позову зазначав, що з 24 січня 1998 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони перестали розуміти один одного. Щоденні непорозуміння між ними переросли в глибокий сімейний розлад. Протягом тривалого часу подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе. Вважає, що їхній шлюб фактично розпався та існує лише формально. Дружина проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Після розірвання шлюбу їхня дочка залишиться проживати з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, просила суд розглянути справу без її участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 24 січня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис №\~20. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved