Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 03 жовтня 2009 року виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~23. В обґрунтування позову зазначала, що з 03 жовтня 2009 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Одруження із відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обовязки щодо ведення подружжям спільного господарства. Через сварки вона постійно перебуває в стані стресу. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 04 червня 2016 року, кожен із них живе своїм окремим життям, тому подальше спільне життя вважає неможливим. На примирення з відповідачем вона не згодна. Майновий спір між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 03 жовтня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~23. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що із червня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved