Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.04.2013 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-16041-130413, за умовами якої банк відкрив картковий рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 25800,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але в порушення умов договору належним чином його не виконує, у зв'язку з чим станом на 04.04.2017 має заборгованість. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією у розмірі 46 360,34 грн. та судові витрати. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що із наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову не погоджується та заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, так як вважає, що вимоги є незаконними та необґрунтованими із наступних підстав. Позивач не надав суду жодних доказів того, що відповідач [PERSON] заборгував грошові кошти зазначені в позовній заяві, а саме: 46360,34 грн. Надана позивачем копія заяви від 13.04.2013 р. не співпадає із наявною у відповідача оригіналом. Надана позивачем копія заяви не може підтвердити факт існування боргу, оскільки він є лише пропозицією укласти договір в розумінні ЦК України і для укладення договору обов'язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції, відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між ними. Крім того, дана заява не містить істотних умов договору на виконання яких відповідач міг би розраховувати в майбутньому, взявши на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, зокрема: відсутня умова про надання позивачем суми кредиту, є лише визначена суму ліміту кредитної лінії, не вказано строк надання грошових коштів, що вказує на пропозицію укласти договір, а не на самі договірні відносини. Відповідач не отримував і не знайомився із змістом Правил банку, які є невід'ємною частиною заяви і позивачем не надано дані правила, які містили б підпис відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Відповідач не погоджується з вказаними позивачем сумами в розрахунку та вважає їх надуманими. Разом з цим, позивачем порушено строк позовної давності, так як в наданій позивачем копії заяви на отримання кредиту строк на повернення кредитних коштів не оговорювався. А відповідно до наданого розрахунку останній платіж відповідачем здійснено 11.03.2014 р., а до суду позивач звернувся 24.04.2017 р., а тому трирічний строк позовної давності сплинув у березні 2017 р. У судове засідання представник позивача не з'явився, натомість направив заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.41). Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності та недоведеності позову, пояснивши, що він отримував картку та підписував заяву за іншим номером, сплачував коли мав таку можливість , останній раз в березні 2014 року. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 13.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, укладений кредитний договір № 002-16041-130413 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого (пп. 2.2.1, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.6) банк надав кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом у розмірі 25 800,00 грн., строком на 364 (календарних) дні, тарифний пакет - Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна (а.с. 5-6). Відповідно до п.7.1 Договору, складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є Правила та Тарифи Банку, згідно яких, зокрема: частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 2 % від суми використаних коштів на день розрахунку; пільговий період для погашення заборгованості складає 55 днів; процент за використання відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі - 0,0001% (річних); процент за використання відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків - 4,0 % (в місяць); процент на позитивний залишок - 10,00 % (річних); процент за недозволений овердрафт - 48,00 % (річних) (п.1.6 Тарифів). Крім цього, передбачена щомісячна плата за обслуговування карткового рахунку у розмірі 9,90 грн.; за поповнення карткового рахунку в банкоматах та касах, крім АТ «Дельта Банк» та мережі «Атмосфера» - 4%+15 грн. (в межах кредитної лінії), 15 грн. (в межах позитивного залишку) (п. 1.7, 2.2 Тарифів). Також, згідно п. 3.1 Тарифів за прострочення заборгованості обов'язкового мінімального платежу, сплачується штраф у розмірі 0,01 %, але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен день прострочення. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем утворилася заборгованість по кредитному договору станом на 04.04.2017 у розмірі 47335,34 грн., з яких: 25 251,53 грн. - прострочене тіло кредиту; 21 108,81 грн. - відсотки; комісія - 0,00 грн; пеня - 975,00 грн. (а.с. 4), яку позивач просить стягнути за виключенням пені, в розмірі 46360,34 грн. Суд відкидає доводи відповідача про укладення ним договору за іншим номером та за інших умов, оскільки сторони не обмежені в кількості укладення договорів. Разом з цим відповідач у судовому засіданні заявив про застосування до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» наслідків спливу позовної давності, про що також просив у відзиві на позов (а.с.43-45). Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з матеріалів справи, боржник [PERSON] узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) до 15 числа кожного місяця. Таким чином, умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Боржник припинив оплату чергових платежів з березня 2014 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором тільки 20 червня 2017 року. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами. Відомості про вчинення відповідачем дій, що свідчать про переривання строку позовної давності, відсутні. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України, викладеній 27.03.2017 року у справі № 6-1996цс16. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed