Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У червні 2019 року позивач ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 55 282 грн. 65 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.11.2016 року в м. Києві з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , сталась ДТП, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року. Транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , був застрахований позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3356460 від 13.02.2016 року. На виконання умов договору № 3356460 від 13.12.2016 року страхування транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , на підставі страхового акту № 2877/10 від 08.12.2016 року та страхового акту № 2877/10 від 28.12.2016 року, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 155 282. 65 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями № 10099 від 05.01.2017 року, № 17165 від 13.12.2016 року, № 17132 від 12.12.2016 року та № 17198 від 14.12.2016 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» поліс [NUMBER] . ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 14.12.2018 року відшкодувало суму збитку за вищевказаним страховим випадком у розмірі 100 000, 00 грн. ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося до [PERSON] з регресною вимогою про сплату різниці компенсованої не в повному обсязі суми страхового відшкодування його страховиком, однак відповіді не отримали, в добровільному порядку відповідач кошти не повернув, що призвело до звернення позивача до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду падав заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а також просив розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив в позові відмовити в повному обсязі, вказував що позивач повинен був звертатись до суду із заяво не до його довірителя, а до ТОВ «Центр клінічних досліджень», з якими останній у момент ДТП перебував в трудових відносинах, а саме перебував на посаді керівника відділу зовнішньо економічної діяльності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, судом встановлено наступне. 21.11.2016 року в м. Києві з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , сталась ДТП, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року (а.с.16). Транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , був застрахований ПрАТ «УАСК «АСКА» у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3356460 від 13.02.2016 року (7-15). На виконання умов договору № 3356460 від 13.12.2016 року страхування транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , на підставі страхового акту № 2877/10 від 08.12.2016 року та страхового акту № 2877/10 від 28.12.2016 року, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 155 282. 65 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями № 10099 від 05.01.2017 року, № 17165 від 13.12.2016 року, № 17132 від 12.12.2016 року та № 17198 від 14.12.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» поліс [NUMBER] . ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 14.12.2018 року відшкодувало ПрАТ «УАСК «АСКА» суму збитку за вищевказаним страховим випадком у розмірі 100 000, 00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, заборгованість відповідача перед ПрАТ «УАСК «АСКА» складає 55 282, 65 грн. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Із матеріалів справи вбачається, що 08.02.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» направляло до ТОВ «Центр клінічних досліджень», як до власника транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , претензію щодо виплати страхового відшкодування у порядку регресу, оскільки [PERSON] є працівником даного підприємства. 22.02.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримало відповідь від ТОВ «Центр клінічних досліджень», в якій зазначено, що [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Центр клінічних досліджень» на посаді керівника відділу зовнішньо економічної діяльності, на момент вчинення ДТП та завдання шкоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. номер [NUMBER] , знаходився за кермом транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] , самовільно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що твердження представника відповідача про невірний вибір відповідача у справі є хибними, оскільки [PERSON] керував транспортним засобом не під час виконанням ним трудових (службових) обов`язків, що підтверджується відповіддю ТОВ «Центр клінічних досліджень» від 22.02.2019 року, а тому відповідно на останнього покладено обов`язок компенсувати заподіяні ним збитки, а саме різницю із сумою слаченого страхового відшкодування та розміром компенсованого відшкодування за полісом обов`язкового страхування власників власників наземних транспортних засобів. Враховуючи вище зазначене, суд вважає позовні вимоги про відшкодування заподіювачем витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved