Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що його стаж роботи на шахті «Курахівська» на підземних роботах складає більше 10 років. Останнє його місце роботи на вугледобувному підприємстві - ВП «Шахта «Курахівська», де він пропрацював в якості підземного майстра вибухівника з повним робочим днем з 18 липня 2000 року по 13 травня 2014 року, звідки звільнився за власним бажанням будучи пенсіонером шахти і вугільної промисловості. В теперішній час не працює, мешкає разом із сім'єю в будинку за адресою: [ADDRESS], обігрів якого здійснює самостійно пічним опаленням - вугіллям, оскільки послуги по центральному опаленню не надаються у зв'язку з їх відсутністю. Абонентом Краснолиманського управління газового господарства не є. В період 2000 - 2014 років відповідач безоплатно забезпечував його побутовим вугіллям згідно діючих норм як пенсіонера шахти і вугільної промисловості. З метою реалізації свого права на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби на 2015 рік він з письмовою заявою звернувся до керівника ВП «Шахта «Курахівська», надавши необхідні документи. 7 травня 2015 року адміністрація ВП «Шахта «Курахівська» відмовила йому у безоплатному забезпеченні вугіллям на побутові потреби, посилаючись на приписи п.12.10.9 Міжгалузевої угоди, оскільки на дату призначення йому пенсії 14 грудня 1992 року він працював на шахті «Гірник» комбінату «Красноармійськвугілля». Відповідач вважає, що оскільки він був звільнений 17 липня 2000 року з шахти «Гірник» у зв'язку з ліквідацією підприємства, то згідно приписів п.12.10.8 Міжгалузевої угоди на підприємствах, що ліквідувались забезпечення побутовим вугіллям здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Вважає відмову відповідача протиправною, посилаючись на те, що його місце роботи перед призначенням пенсії на пільгових умовах 14 грудня 1992 року - шахта «Гірник» комбінату «Красноармійськвугілля», де він працював в якості підземного майстра вибухівником. 1 березня 1995 року організовано шахтоуправління «Курахівське» в зв'язку з об'єднанням шахти «Гірник» і ш/у «Курахівське», яке стало структурним підрозділом Селидівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля. В цей час він продовжував працювати за вказаною спеціальністю. Звільнився він з шахтоуправління «Курахівське» шахта «Гірник» з 17 липня 2000 року, а 18 липня 2000 року зразу ж працевлаштувався на шахту «Курахівська», де пропрацював на вказаному вугледобувному підприємстві по 13 травня 2014 року. Зазначені факти на його думку свідчать про правонаступництво відповідача в частині безоплатного забезпечення його вугіллям і безпідставність відмови. [PERSON] просив визнати неправомірними дії ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» про відмову в отриманні вугілля на побутові потреби за 2015 рік та зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям належної якості на побутові потреби на 2015 рік у кількості 5,9 тон відповідно до умов колективного договору. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 серпня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до державного підприємства «Селидіввугілля» про зобов'язання забезпечення безкоштовним вугіллям на побутові потреби відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поверхове дослідження наданих ним доказів, без врахування судової практики по аналогічних справах і, зокрема на те, що суд при розгляді справи не дослідив обставини виключення його зі списку осіб шахти «Курахівська» на безоплатне отримання вугілля, апелянт вважає, що судом були порушені норми ст. 212 ЦПК України; суд прийняв як доказ одноосібне рішення керівника шахти «Курахівська» від 7 травня 2015 року про відмову в забезпеченні його вугіллям, що винесене з порушенням вимог п. 12.10.17 Галузевої угоди; апелянт також вважає, що суд прийшов до висновку про те, що належним відповідачем по справі є ДП «Укрвуглереструктуризація» з порушенням вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, без урахування всіх обставин по справі, змін в законодавстві, дотримання Конституційних норм; крім того суд не врахував, що ДП «Укрвуглереструктуризація» є підприємством, що фінансується з фондів держбюджету; апелянт вважає, що судом не враховано, що керівництвом шахти було порушено його конституційне право на достатній життєвий рівень, що передбачено ст. 48 Гірничого Закону; судом не врахований його стан здоров'я та вік - 67 років; судом також не врахована судова практика по аналогічним обставинам по шахті «Курахівська», що мали місце при розгляді іншої цивільної справи. У судове засідання апеляційного суду позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду також не з'явився. Від ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до ДП «Селидіввугілля» суд першої інстанції виходив з того, що ДП «Селидіввугілля» є неналежним відповідачем, належним відповідачем по даній справі є ДП «Укрвуглереструктуризація»; всупереч роз'яснень суду позивач та його представник не скористалися правом на заміну відповідача або залучення ДП «Укрвуглереструктуризація» як співвідповідача. До такого висновку суд першої інстанції дійшов, врахувавши обставини справи та проаналізувавши наказ Міністерства вугільної промисловості України Селидівське виробниче об'єднання по видобутку вугілля №19 від 28 лютого 1995 року «Про створення шахтоуправління «Курахівське», відповідно до якого з 1 березня 1995 року шахта «Гірник» приєднана до шахти «Курахівська» та утворено на їх базі шахтоуправління «Курахівська» з технічними одиницями шахта «Гірник» та шахта «Курахівська»; наказ Міністерства вугільної промисловості України №261 від 18 червня 1996 року, згідно якого створено ДП в складі виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Селидіввугілля», шахту «Курахівська» на базі структурної одиниці шахтоуправління «Курахівське» даного об'єднання - шахти «Курахівська», шахту «Гірник» на базі структурної одиниці шахтоуправління «Курахівське» даного об'єднання «Гірник»; наказ Міністерства вугільної промисловості України Селидівське виробниче об'єднання по видобутку вугілля №76 від серпня 1996 року, згідно якого створено ДП у складі виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Селидіввугілля» шахту «Курахівська» на базі структурної одиниці шахтоуправління «Курахівське» і шахти «Курахівська», шахту «Гірник» на базі структурної одиниці шахтоуправління «Курахівське» даного об'єднання «Гірник»; наказ Міністерства вугільної промисловості України №93 від 16 березня 2000 року, відповідно до якого було ліквідовано державне підприємство по видобутку вугілля «Шахта «Гірник» з передачею робіт з фізичної ліквідації шахти державної компанії «Укрвуглереструктуризація»; наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ДП «Донецької обласної дирекції по ліквідації збиткових, вугледобувних та вуглепереробних підприємств» №15 від 30 червня 2010 року, згідно якого було передано на баланс відособлених підрозділів вугледобувних та вуглепереробних підприємств основні засоби, що підлягають ліквідації і приймають участь в ліквідації: «Донецької виконавчої дирекції по ліквідації шахт» один з об'єктів ліквідуючих шахт, який зазначений в переліку даного наказу є шахта «Гірник»; наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №358 від 15 травня 2014 року, згідно якого було створено ДП «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», припинено діяльність ДП «Донецьквуглереструктуризація» шляхом їх реорганізації - приєднання до ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація». Проте з такими висновками погодитись неможливо. Відповідно до ст. 43 ч.7 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вугледобувні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку /переробки/ вугілля, вугледобувних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок, а також сім'ям працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які отримують пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Згідно п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди. Безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На Підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, але пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби відповідно до ст. 43, 48 Гірничого закону України за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахто будівельному Підприємстві. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], більше 10 років пропрацював на підприємстві вугільної промисловості. Згідно наданих довідок [PERSON] індивідуальним та газовим опаленням не користується; будинок, в якому знаходиться квартира позивача, має пічне опалення на твердому побутовому паливі. Із записів у трудовій книжці [PERSON] вбачається, що: з 18 липня 1966 року він працював на шахті №40 треста «Селидіввугілля» комбінату «Донецьквугілля»; з 19 червня 1967 року по 30 червня 1969 року проходив військову службу; з 6 серпня 1969 року працював на шахті №40 треста «Селидіввугілля» комбінату «Донецьквуглілля»; 15 серпня 1970 року звільнений за власним бажанням; з 1 вересня 1970 року зарахований і направлений на навчання у гірничомеханічну школу м. Донецька шахтобудівного управління №12 треста «Красноармійськшахтобуд»; з 7 січня 1971 року направлений на гірничу ділянку прохідником; 15 травня 1971 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; з 4 червня 1971 року прийнятий на шахту №40 комбінату «Красноармійськвугілля»; Згідно наказу Міністерства вугільної промисловості УРСР №175 від 5 серпня 1972 року шахта №40 перейменована на шахту «Гірник» комбінату «Красноармійськвугілля»; з 11 червня 1982 року переведений підземним майстром-вибухівником на дільницю буро-вибухівних робіт. Згідно штампу на першій сторінці трудової книжки [PERSON] Селидівським «райсобесом» призначена пенсія 14 грудня 1992 року. Згідно подальших записів у трудовій книжці позивача: З 1 березня 1995 року створено шахтоуправління «Курахівське» у зв'язку з об'єднанням шахти «Гірник» і шахтоуправління «Курахівське»; з 17 липня 2000 року звільнений з шахти «Гірник» у зв'язку з ліквідацією підприємства по ст. 40 п.1 КЗпП України; з 18 липня 2000 року прийнятий майстром вибухівником ГОАО «шахта Курахівська» ДХК «Селидіввугілля»; наказом від 28 лютого 2003 року №143к з 1 вересня 2003 ГОАО шахта «Курахівська» реорганізована у СП шахта «Курахівська»; наказом Міністерства палива та енергетики України від 18 серпня 2004 року №492 створено Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія»; наказом ДП «ДВЕК» від 28 грудня 2004 року №36 з 1 січня 2005 року СП «Шахта Курахівська» реорганізовано. У складі ДП «ДВЕК» створено відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська»; наказом Міністерства палива та енергетики №237 від 26 травня 2005 року з 6 червня 2005 року ДП «ДВЕК» реорганізовано. Виділено відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська» і приєднано до створеного ДП «Селидіввугілля»; З 13 травня 2014 року звільнений з шахти за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. З наведених записів і наказів вбачається, що станом на 13 травня 2014 року [PERSON] працював на відокремленому підрозділі шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» і до цього часу не звільнявся у зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (…вихід на пенсію…), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. При цьому звільнення за власним бажанням працівника, якому призначена пенсія або відносно якого зроблено подання про призначення пенсії, або який хоча б досяг пенсійного віку, повинно розглядатися як вихід на пенсію, якщо працівник зазначає на цю причину звільнення у заяві. З наданих відповідачем заперечень на позовну заяву вбачається, що в період з 2000 року по 2014 рік [PERSON] забезпечувався вугіллям на побутові потреби не як пенсіонер, а як працівник шахти ДП «Селидіввугілля». Таким чином, оскільки [PERSON] призначена пенсія 14 грудня 1992 року, але звільнений у зв'язку з переходом на пенсію він не був, продовжував працювати і шахта забезпечувала його вугіллям як працюючого, то не можна вважати його таким, що вийшов на пенсію саме з цієї дати. Звільнений позивач був з 13 травня 2014 року з відокремленого підрозділу шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля», а виходячи з віку позивача і стажу його роботи, слід вважати його звільнення у зв'язку з переходом на пенсію саме з цієї дати. Виходячи з положення п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, відповідно до якого ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію і враховуючи, що відокремлений підрозділ шахта «Курахівська» не є юридичною особою, апеляційний суд вважає, що ДП «Селидіввугілля», до якого заявлені позовні вимоги, є належним відповідачем і тому саме це підприємство зобов'язано забезпечувати позивача безкоштовним побутовим вугіллям, враховуючи, що позивач має право на безкоштовне забезпечення його вугіллям, оскільки працював на підземних роботах у вугільній промисловості більше 10 років, останнє місце роботи позивача є ДП «Селидіввугілля», відокремленим підрозділом якого є шахта «Курахівська» і яке є вугледобувним підприємством. Висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 48 Гірничого Закону після ліквідації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби, в тому числі пенсіонерів, здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником при встановлених обставинах є безпідставним, оскільки після ліквідації шахти «Гірник», яка раніше входила до Курахівської групи шахт, [PERSON] фактично продовжував працювати на вугільному підприємстві, яке на день його звільнення мало назву відокремлений підрозділ шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», з якого фактично був звільнений, що дає право позивачу на отримання вугілля відповідно до ст. 43 Гірничого Закону та п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України.

Outcome: partial