Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У червні 2010 р. ПАТ « Банк « Фінанси та кредит» звернувся до суду з позовом, де прохав стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ « Банк «Фінанси та »заборгованість в сумі 174429,16 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 27.11.2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 114-Б відповідно до Банк надав останньому грошові кошти в сумі 33 360 грн., з оплатою за процентною ставкою 15,5 % річних та 66,72 грн. щомісячної комісійної винагороди. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 114-Б між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 114-Б від 27.11.2006 р. у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Банком як солідарні боржники. Відповідачі взятих на себе зобов'язань не виконують, а тому станом на 18.06.2010 р. борг складає 74429,16 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. 01.03.2011 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору поруки недійсним. В заяві вказала, що вона не укладала договору поруки, не підписувала його. Вона дійсно підписувала згоду у нотаріуса на придбання автомобіля та 27.11.2006 р. згоду на одержання кредиту і передачу легкового автомобіля «ВАЗ 210930-20» 2006 р. д.н. [NUMBER] відповідачу. Прохала визнати недійсним договір поруки №114-6 від 27.11.2006 р. укладений між ПАТ « Фінанси та кредит» та [PERSON], [PERSON] та стягнути судові витрати. Усудовому засіданні представник банку позов повністю підтримав. Зустрічні позовні не визнав та пояснив, що відповідачка не надала суду переконливих доказів про те, що договір поруки нею не підписувався. Відповідачка [PERSON] та її представник проти задоволення позову банку заперечував в частині стягнення з неї заборгованості, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи вчасно повідомленим про час слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2006 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 114-Б відповідно до якого Банк надав останньому грошові кошти в сумі 33 360 грн. зі сплатою за процентною ставкою 15,5 % річних та 66,72 грн. щомісячної комісійної винагороди, з кінцевим терміном повернення 26.11.2011 р. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 18.06.2010 р. року має заборгованість, яка складається з наступного: 20 016 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 3 750,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34,08 грн. - заборгованість за простроченою комісійною винагородою. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору Банк нарахував пеню за прострочення сплати кредиту, процентів та комісійної винагороди в сумі 149 051,88 грн. Нормами ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. ст. 546 ч. 1, 549 ч. 1, 3 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до вимог ст. 611 ч. 1 п. 1,3 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 114-Б між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 114-Б від 27.11.2006 р. у відповідності з яким [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Банком як солідарні боржники, [PERSON] заперечує укладення даного договору поруки та її підпис на договорі поруки, провести судову почеркознавчу експертизу по справі не представилось можливим через втрату оригіналу договору поруки. Однак, на недійсність даного договору вказують такі факти. У договорі поруки зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за даною адресою він ніколи не був зареєстрований, що підтверджується довідкою, виданою ТВК «Струмок». Паспорт [PERSON] на дату підписання договору поруки був недійсним, оскільки не була вклеєна картка по досягненні 25-ти років. [PERSON] лише надавала згоду на придбання спірного автомобіля та отримання кредиту чоловіком у нотаріуса, до якого заходила на декілька хвилин. У цей день у [PERSON] хворіла дитина та вона займалася її лікуванням, відвідувала лікарів, що підтверджується медичними документами ( а.с. 107-108). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Частинами 1, 2, 3 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що укладення договору поруки не відповідало виявленню [PERSON], яка на час його укладення мала недійсний паспорт. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial