Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Погребищенської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер його племінник [PERSON] , який до дня смерті проживав в с.Плисків, Погребищенського району, Вінницької області. [PERSON] був одиноким, оскільки його батьки померли, а дружину чи дітей він не мав. За свого життя померлий заповіту не склав, а тому він являється єдиним спадкоємцем за законом. [PERSON] мав незадовільний стан здоров`я, а тому [PERSON] постійно допомагав йому та проводив поховання. В подальшому йому стало відомо, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0321 га, що розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №102493 від 07.02.2005 року. У зв`язку із тим, що не збереглися усі документи, які б підтверджували ступінь споріднення між ним та померлим племінником він у 2018 році звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.11.2018 року у справі №143/1369/18 встановлено факт, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] . Оскільки він хворіє, є літньою людиною, з моменту встановлення родинного зв`язку з померлим пройшов певний час, він не знав чи відкрита спадкова справа та чи є зацікавлена особа вже власником майна померлого, то він не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] . Державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. 19.02.2021 року йому було повідомлено, що інших спадкоємців померлого [PERSON] не має і в Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи. При цьому йому було рекомендовано для вирішення питання щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини звернутися до суду. Ураховуючи, що інших родичів ближчого ступеня споріднення немає, а він має право на спадщину після смерті свого племінника [PERSON] , вважає, що пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних з причин. Посилаючись на наведені обставини, та положення ст.ст.1223, 1269, 1272 ЦК України просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та підтвердив викладені у ньому обставини. Крім цього, зазначив, що на момент смерті його племінник [PERSON] проживав разом із ним в будинку [ADDRESS] . До того померлий проживав в будинку своєї матері, що також розташований в с.Плисків Погребищенського району, Вінницької області. Представник позивача - адвокат Стороженко С.С. в судовому засіданні також підтримав позов з наведених у ньому підстав. Разом із цим, зазначив, що стан здоров`я позивача та його дружини свідчать про наявність у [PERSON] об`єктивних поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також зауважив, що надана позивачем довідка від 30.08.2021 року підтверджує ту обставину, що на момент смерті [PERSON] постійно проживав в одному житловому будинку із [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] в с.Плисків Погребищенського району, Вінницької областіпомер [PERSON] (а.с.4). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.11.2018 року у справі №143/1369/18 встановлено факт, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] . Зі змісту рішення суду вбачається, що в обґрунтування заяви про встановлення факту родинних відносин [PERSON] покликався на ту обставину, що встановлення означеного юридичного факту необхідне для подання ним заяви про прийняття спадщини (а.с.7). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19.02.2021 року №63633865 у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] (а.с.6). Згідно із довідкою від 30.08.2021 року №18-307, виданою виконавчим комітетом Погребищенської міської ради, померлий [PERSON] проживав в с.Плисків Погребищенського району, Вінницької області разом із своїм дядьком [PERSON] , який фактично вступив в управління та користування спадковим майном (а.с.44). Згідно із довідкою №103 від 16.08.2021 року [PERSON] , [INFO] , проживаюча в с.Плисків Погребищенського району, Вінницької області, має захворювання: розлад психіки внаслідок ураження головного мозку, хронічний холіцестит (а.с.45). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини. Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] зазначав, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, оскільки він є людиною похилого віку, хворіє, не знав чи була відкрита спадкова справа щодо майна померлого, з часу ухвалення рішення суду про встановлення факту родинних відносин пройшов певний час. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, наведені [PERSON] у позовній заяві причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та у справі № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, а також у постанові Верховного Суду у справі №756/2764/15-ц від 05 грудня 2018 року. Крім того, суд вважає неспроможними доводи представника позивача - адвоката Стороженка С.С. стосовно того, що поважною причиною не подання у встановлений законом строк [PERSON] заяви про прийняття спадщини є хвороба його дружини, так як така обставина сама по собі не створює перешкод для реалізації ним свого суб`єктивного права на прийняття спадщини, зважаючи на те, що заяву про прийняття спадщини мав би подати особисто чи надіслати поштовим зв`язком саме позивач. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №136/200/17 від 12 листопада 2018 року. Разом із тим, вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд також ураховує, що з часу набрання законної сили рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.11.2018 року у справі №143/1369/18, яким встановлено факт, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] , до пред`явлення цього позову в суд минуло більше двох років. При цьому позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували не можливість подання ним позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини впродовж зазначеного проміжку часу. Більше того, зі змісту довідки від 30.08.2021 року №18-307, виданої виконавчим комітетом Погребищенської міської ради, та наданих у судовому засіданні пояснень позивача та його представника вбачається, що померлий [PERSON] на момент смерті постійно проживав в с.Плисків Погребищенського району, Вінницької області разом зі своїм дядьком [PERSON] , котрий фактично вступив в управління та користування спадковим майном, підтримуючи його в належному стані. В силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 , необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Водночас, суд також бере до уваги, що позивачем не надано будь-яких доказів звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після племінника [PERSON] та прийняття нотаріусом постанови про відмову йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин відсутні підстави вважати порушеними спадкові права позивача, а отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими. Такого висновку суд дійшов, послуговуючись на правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду у справі №691/481/18 від 10 червня 2021 року. За змістом ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Системно-структурний аналіз наведених норм цивільного процесуального законодавства дає підстави для висновку, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 15.06. 2020 року у справі № 588/1311/17 та від 15.07.2020 року у справі №588/1311/17. Ураховуючи ту обставину, що підстави для задоволення позову відсутні, суд дійшов висновку, що визнання позову представником відповідача суперечить закону, а відтак не може слугувати самостійною, безумовною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В ч.1 ст.141 ЦПК України обумовлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, сплачений за пред`явлення позову [PERSON] судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: dismissed