Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У травні 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору міни, зареєстрованого Донецькою Товарною біржею «Строй - Інвест», 12.12.1997 року, реєстраційний номер 566/21. Окрім позивачів, у належному їм будинку зареєстрований [PERSON] (син та брат). З червня 2014 року відповідач у вищевказаному будинку не проживає. В добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Оскільки відповідач не мешкає у вищевказаному будинку більше 3 років та 11 місяців, є всі підстави вважати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до договору міни від 12.12.1997 року, зареєстрованого Донецькою Товарною біржею «Строй - Інвест», реєстраційний номер 566/21, [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. (а. с. 4) Відповідно до свідоцтва про одруження від 25.08.1999 року І-НО № 052208 [PERSON],[INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], та змінила прізвище на «Дякова». (а. с. 5) Відповідно до довідки від 17.05.2018 року № 230, виданої ТОВ «Цидило и К», гр. [PERSON], про те, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], [INFO]. (а. с. 6) У відповідності до акту з вих. № 238 від 18.05.2018 року, виданого гр. [PERSON], складеного керівником комітету мікрорайону «ЖЕУ - 3» м. Словянська, в присутності сусідів [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає у [INFO] з 2014 року по сьогоднішній день, його особистих речей у вказаній квартирі не має. (а. с. 7) У відповідності до акту з вих. № 237 від 18.05.2018 року, виданого гр. [PERSON], складеного керівником комітету мікрорайону «ЖЕУ - 3» м. Словянська, в присутності сусідів [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO], [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає у [INFO] з 2014 року по сьогоднішній день, його особистих речей у вказаній квартирі не має. (а. с. 8) Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 125653712 від 30.05.2018 р., відомості про зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] у реєстрі відсутні. (а.с.19) Відповідно до ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~ст. 319 Цивільного Кодексу України\~зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з\~ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], тому мають право вільно розпоряджатися належною їм власністю. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі, власниками якої є [PERSON], [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], як член сімї власників (син та брат), який фактично за цією адресою не проживає з 2014 року, тобто більше трьох років. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартири [ADDRESS].

Outcome: approved