Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Фармація», третя особа на стороні позивача: Приватне підприємство «[PERSON]», Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про усунення перешкод у користуванні майном. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником нежитлового приміщення, площею 162,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 12.10.2017 року [PERSON] та Приватне підприємство «[PERSON]» уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1298. Під час укладення договору приватним нотаріусом перевірено державні реєстри на предмет наявності будь-яких обмежень, заборон чи арештів. До укладення договору позивачем оглянуто приміщення, в ньому знаходилась аптека, яка немала будь-яких договорів, які б дозволяли даному суб`єкту перебувати у даному приміщенні, а тому представник третьої особи запевнив що вказаний суб`єкт господарювання звільнить вказане приміщення. На виконання положень договору позивачем було здійснено оплату вартості вказаного нежитлового приміщення на користь третьої особи в розмірі 1 050 000 грн., шляхом внесення коштів згідно рахунку-фактури №21 від 12.10.2017 на рахунок № [NUMBER] в АТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805. Проте, прийшовши 15.05.2018 до вказаного приміщення, працівники аптеки повідомили, що вони є працівниками Комунального підприємства «Фармація», і не мають повноважень приймати рішення про звільнення приміщення. Позивач намагався вирішити спірне питання у досудовому порядку, проте відповідач повідомив, що вказане приміщення перебуває на балансі як комунальна власність, жодних договорів або дозволів з позивачем або іншою особою ля користування приміщенням не укладало і не збирається укладати, і буде користуватися вказаним приміщенням згідно своєї статутної діяльності, як таким що перебуває у комунальній власності. Позивач вважає що його права порушуються,внаслідок чого звернувся до суду за захистом свого порушеного права, а саме зобов`язати Комунальне підприємство «Фармація» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звільнити нежитлове приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м. та заборонити Комунальному підприємству «Фармація» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти будь-які дії, спрямовані на порушення права [PERSON] на користування нежитловим приміщенням [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м. Ухвалою судді від 02.07.2018 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. 12.10.2018 року від відповідача Комунального підприємства «Фармація» надійшов відзив на позов, в якому заперечує щодо задоволення позову, просить відмовити у його задоволенні з підстав недобросовісності набування у власність вказаного приміщення. Зазначає що здійснюється досудове розслідування щодо спірного приміщення 16.11.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вказує, що зазначене приміщення набув у власність добросовісно, що підтверджується оригіналом договору купівлі-продажу та витягом з реєстру. Зазначає, що відповідач перебуває у спірному приміщенні незаконного, оскільки згідного договору власником спірного приміщення є саме позивач. 19.11.2018 року від відповідача Комунального підприємства «Фармація» надійшли пояснення на відповідь на відзив,у яких заперечує щодо доводів позивача просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача зазначив, про те, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час, дату, місце судового розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м. Так, 12.10.2017 року [PERSON] та Приватне підприємство «[PERSON]» уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1298.(т.1 а.с. 10-13) До укладення договору позивачем оглянуто приміщення, в ньому знаходилась аптека, яка не мала будь-яких договорів, які б дозволяли даному суб`єкту перебувати у даному приміщенні, а тому представник третьої особи запевнив, що вказаний суб`єкт господарювання звільнить вказане приміщення. На виконання положень договору позивачем [PERSON] , було здійснено оплату вартості вказаного нежитлового приміщення на користь третьої особи в розмірі 1 050 000 грн., шляхом внесення коштів згідно рахунку-фактури №21 від 12.10.2017 на рахунок № [NUMBER] в АТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805. (т.1 а.с. 15-16) Проте, 15.05.2018 прийшовши до вказаного приміщення, працівники аптеки повідомили, що вони є працівниками Комунального підприємства «Фармація», і не мають повноважень приймати рішення про звільнення приміщення. Вподальшому позивачу стало відомо що вказане приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м., перебуває на балансі як комунальна власність. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, приміщення № 1 по № 13 (групи приміщень №30) (літера А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м. було внесено до об`єктів приватизації 18.12.2010 (рішення КМР №859/859). Наказ про продаж на аукціоні прийнято - 14.04.2010р. (наказ ГУКВ №241-пр.). Аукціон не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь в ньому. Наказ про повторний продаж на аукціоні прийнято - 03.06.2010р. (наказ ГУКВ № 468-пр.) Результати проведення аукціону затверджено - 06.07.2010р., переможцем визначено ТОВ «АЛБЕНААРСЕНАЛБУД». Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.08.2014 ТОВ «АЛБЕНААРСЕНАЛБУД» продало, а ПАТ «СІА ІНВЕСТ КО.» придбало вказане нежитлове приміщення і в подальшому за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 28.04.2015 здійснило перепродажу ПП «[PERSON].» яке вподальшому перейменовано на ПП «[PERSON]» Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м.(т.1 а.с. 14) Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною другою ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Таким чином, позивач набув права власності на вказані вище приміщення на підставі договору та у третьої особи, право власності якої доводиться договором купівлі-продажу від 12.10.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1298 та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України, Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З огляду на те, що [PERSON] є власником вказаного приміщення згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1298, то йому належить право користування нежитловим приміщенням [ADDRESS] загальною площею 162,6 кв.м., власником якого він і є. Згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Що стосується доводів відповідача стосовно недобросовісності позивача як набувача спірного майна, а також те, що спірне майно набуто незаконно, то суд відхиляє вказані доводи відповідача, оскільки належним доказами відповідач їх не підтвердив, як і не надав відомостей про стан розгляду кримінального провадження станом на день розгляду справи у суді. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України. З огляду на викадене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства «Фармація», третя особа на стороні позивача: Приватне підприємство «[PERSON]», Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про усунення перешкод у користуванні майном є законними та обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved