Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У червні 2019 р. представник ОСББ «Либідь» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] . Обслуговування мешканців та утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , здійснює ОСББ «Либідь-Плюс» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. [PERSON] є власником вказаної квартири, відповідальна за її особовим рахунком та є споживачем житлово-комунальних послуг, а тому відповідно до законодавства у неї виникає обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплачує за надані їй комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.08.2014р. по 01.05.2019р. утворилася заборгованість у розмірі 50 947, 37 грн., а також 23 450,33 грн. інфляційного нарахування та 3 233,06 грн. - 3% річних і загалом заборгованість складає 77 630,75 грн. Невиконання відповідачем своїх обов`язків призвело до звернення позивача до суду, що зумовило додаткові витрати з його боку на тримання правничої допомоги та звернення до ТОВ «Київський Центр Права», а тому просить стягнути солідарно витрати на правничі послуги у розмірі 2 382,72 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2019 р. відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник ОСББ «Либідь Плюс» в судове засідання не з`явися про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги визнала. А також пояснила, що з неї стягували заборгованість, просила розстрочити заборгованість. [PERSON] в судове засідання не з`вилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із довідки АБ № 547902 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за адресою: [ADDRESS] створено ОСББ «Либідь-Плюс»/а.с.12/. Відповідно до довідки ОСББ «Либідь-Плюс» від 14.06.2019р. № 23 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS]/ а.с.10/. З наданої позивачем довідки № 24 від 18.06.2019р. вбачається, що наданий час ОСББ «Либідь» уклало та виконує наступні діючі договори з надання житлово-комунальних послуг будинку: договір з КП «Київтеплоенерго» від 30.08.2018р. № 820064 «про постачання теплової енергії у гарячій воді»; договір з КП «Київтеплоенерго» від 25.10.2018р. № 08115544000100 «про надання послуги з централізованого постачання гарячої води»; договір ПрАТ «АК «Київводоканал» від 21.08.2008р. № 08392/4-08 «На постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі»; договір з ПрАТ ДТЕК «Київські електромережі» від 27.04.2009р. № 72282 «Про постачання електричної енергії»; договір з ТОВ «Браско Трейд» від 24.07.2017р. № 017-ТПВ «Про надання комплексу послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів»; договір з ПрАТ «ОТІС» від 20.10.2015р. № D24М 1426 «На повне технічне обслуговування ліфтів»; договір з ТОВ «Аварійно-сервісна Компанія» від 01.10.2018р. № 011018/1 «Про технічне та аварійне ообслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого та холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, електрощитових та систем внутрішнього освітлення». Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`заний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] відповідачі мають заборгованість за період 01.08.2014р. по 01.05.2019р. з 50 947, 37 грн., інфляційну складову боргу 23 450,33 грн. та 3% річних 3 233,06 грн, а всього 77 630,75 грн./а.с.8-9/. Доказів на спростування вказаної вище заборгованості відповідачем до суду не надано. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем, а тому суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 1921,00 грн. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу позивачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До матеріалів справи долучено тільки розрахунок витрат на правничу допомогу від 20.06.2019р. у розмірі 2 382,72 грн. При цьому до матеріалів суду не долучено акту прийому - передачі наданих послуг та квитанцію (платіжне доручення) про оплату за надання правничих послуг. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат за правничі послуги.

Outcome: partial