Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У травні 2015 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 15 вересня 2016 року близько 19 год. на Броварському проспекті ближче до станції метро «Лісова» його зупинив інспектор патрульної поліції Маховка М.М., який звинуватив позивача в тому, що той порушив правила дорожнього руху, а саме, здійснив зупинку у другій смузі руху транспортних засобів із суттєвим перешкоджанням руху. Позивач вважає, що в інспектора не було законних підстав для зупинки його автомобіля, тому він відмовився пред'явити свої документи. Через деякий час, не давши можливості вимкнути аварійне освітлення в автомобілі та закрити авто, позивачу інспектор одягнув кайданки та доставив у районний відділ за адресою: м. Київ, вул. Мілютенко, 28а, де були складені постанова серії АР №269407 та протокол про адміністративне правопорушення серії КИ №003512 від 15 вересня 2016 року. Після утримання позивача в районному відділі, він виявив, що розрядився акумулятор в авто, тому викликав автомобіль технічної допомоги для підзарядки акумулятора. Також подав позов до Броварського міськрайонного суду Київської області про скасування постанови серії АР №269407. Крім того, після двох перенесень судових засідань, 20 жовтня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва, порушивши норми чинного законодавства, виніс постанову, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Також постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2017 року, якою визнано протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Маховки М.М по складенню відносно [PERSON] постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2016 року та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позивач вважає, що в результаті дій та бездіяльності представників органів попереднього слідства і суду, не дотримання суддею Деснянського районного суду м. Києва Вінтоняком Р.Я. положень КУпАП, йому завдано майнової шкоди у розмірі 12 093. 70 грн. та моральної шкоди у розмірі 18 000 грн., тому просить стягнути зазначені кошти із Головного управління державної казначейської служби України у Київській області за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання їх в безспірному порядку. У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Куценко А.Г. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. \\ Представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з'явився, направивши до суду заперечення на позову, де пославшись на безпідставність та недоведеність позовних вимог - просив відмовити у їх задоволенні. Представник Деснянського районного суду міста Києва у судове засідання не з'явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 15 вересня 2016 року у м. Києві по проспекту Броварський, 3, інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Маховкою М.М. складено відносно [PERSON] постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №269407. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 15 вересня 2016 року о 19 год. 01 хв. По проспекту Броварський, 3, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки HUNDAI ELANTRA, д/н [NUMBER], здійснив зупинку другим рядом, чим суттєво перешкодив руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпПА. Даною постановою застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2017 року визнано протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Маховки Миколи Миколайовича по складенню відносно [PERSON] постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 вересня 2016 року. Також вказаною постановою скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 вересня 2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Маховкою Миколою Миколайовичем про застосування до [PERSON] адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Крім того, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу му розмірі 255 грн. Із вказаної постанови видно, що дане адміністративне правопорушення вчинене 15 вересня 2016 року приблизно о 19.01 год по проспекту Броварському у м.Києві. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ч.2 цієї статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Положеннями ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За змістом ч.2 цієї статті, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Як визначено ч.6, 7 ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Як передбачено п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. При цьому, як передбачено п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема: закриття справи про адміністративне правопорушення. Зі змісту вказаних норм видно, що умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів, а також стосовно випадку, про який зазначено позивачем, за умови закриття справи про адміністративне правопорушення. Так, зі змісту постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2017 року видно, що судом встановлено наступне: «Таким чином, матеріалами справи та з пояснень учасників процесу встановлено, що позивачем 15 вересня 2016 року дійсно вчинено дії щодо зупинки автомобіля в другому ряді, чим було створено перешкоди для руху інших транспортних засобів. Такі обставини підтверджуються змістом постанови, показами свідка [PERSON] та відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника Управління патрульної поліції у місті Києві. При цьому, покази свідка [PERSON] таких обставин не спростовують та навіть підтверджують те, що позивач зупинився в місці, де зупинка заборонена. Водночас, із змісту постанови вбачається, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, що не відповідає обставинам, встановленим у постанові та в судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова складена з порушенням вимог, встановлених чинним законодавством, тому підлягає скасуванню». Виходячи з викладеного, вбачається, що підставою для скасування постанови від 15.09.2016 року стала невірна кваліфікація інспектором дій позивача, що призвело до визнання його дій щодо складання відносно [PERSON] постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними. Разом з тим, до суду не надано жодних доказів завдання позивачу вищевказаними діями інспектора патрульної поліції будь-якої матеріальної та моральної шкоди. Судом було скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу на позивача, проте питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не вирішувалось. У позовні заяві [PERSON] посилається на ті обставини, що його незаконно доставлено до відділу поліції та застосовано спецзасоби «кайданки», ним сплачений штраф згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва, понесені витрати на підзарядку автомобіля, витрати на паливо, канцелярські витрати, витрати на правову допомогу та ін. Проте, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Постановою встановлено, що працівники міліції діяли в межах своєї компетенції, регламентованої Законом України «Про Національну поліцію», що підтверджує факт законності пред'явлених працівниками поліції вимог до [PERSON] Дана постанова набрала законної сили. З урахуванням викладеного, суд у даній справі прийшов до переконання, що позивачем не доведено ні факту заподіяння ні розміру завданої йому моральної шкоди, а також, що така шкода була завдана неправомірними діями інспектора патрульної поліції, в зв'язку з чим підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди відсутні. Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, до суду не надано жодних доказів завдання позивачу вищевказаними діями інспектора патрульної поліції будь-якої матеріальної та моральної шкоди. Безпідставними є посилання на завдання позивачу моральної та матеріальної шкоди суддею Деснянського районного суду м. Києва, оскільки не доведені жодними доказами. Згідно із ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed