Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню на суму. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що 15 грудня 2008 року сторонами було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій б/н. Разом з тим, відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 8 372, 94 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, інфляційної складової боргу, 3 % річних та пені, вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді від 25 червня 2018 року у справі відкрито провадження /а. с. 29-30/. 05 вересня 2018 року стороною позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розрахунку станом на 31 серпня 2018 року за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 4 186, 47 грн основного боргу, інфляційної складової боргу 134, 08 грн, 3 % річних 149, 91 грн, пені 1 647, 96 грн, а всього 6 118, 42 грн та суму судових витрат в розмірі 1 762, 00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час, дату та місце призначеного судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв з процесуальних питань не було подано. Відповідач повідомлявся належним чином про час, дату та місце призначеного судового засідання, у суду відсутні відомості про його повідомлення, судова повістка повернулася без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідачеві на праві власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 13 жовтня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області Левківською Г. С., зареєстрованого за № 1-2124 /а. с. 12-13/. Згідно з умовами договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій б/н від 15 грудня 2008 року, укладеного сторонами у справі, позивач забезпечує обслуговування та поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, де знаходиться квартира, що належить відповідачу на праві приватної власності /а. с. 8-11/. Згідно п. 2.1.2 договору, встановлено, що платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до «Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, згідно з ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР та п. п. 5, 10 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», п. 2.2.4 договору, боржник зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, натомість ним грубо порушуються зазначені положення нормативно-правові актів та умови договору. Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Частиною третьою ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок № 23-А по бул. Л. Українки в м. Києві, у період часу, який досліджується судом, та була виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, в тому числі відповідачу. 11 квітня 2018 року на адресу відповідача була направлена вимога щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги терміном до 23 квітня 2018 року, однак, дана вимога не виконана відповідачем /а. с. 18, 19/. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 1 762, 00 грн., у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved