Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що в 2011 році він оформив пенсію за віком в управлінні ПФУ в Подільському районі м. Києва. При цьому було виявлено, що в його трудовій книжці в період роботи з 1991 року по 1995 рік в МДП «Логос» стоїть відтиск печаті МДП «Логос» з абрівеатурою УРСР. Тому стаж роботи на даному підприємстві не було зараховано, а пенсія нарахована в розмірі 1041,92 грн. У разі зарахування стажу роботи в МДП «Логос» його пенсія становила б 1330,62 грн. Тривалий час він звертався в різні інстанції, витрачав час та кошти для надання необхідних документів для підтвердження трудового стажу. Звертався і до відповідача, який за його роботи в МДП «Логос» був директором даного підприємства. Спочатку [PERSON] обіцяв допомогти та надати документи для підтвердження стажу роботи, а потім почав його уникати, не відповідав на телефонні дзвінки. Через неправомірні дії відповідача йому заповідано матеріальної шкоди за недотриману пенсію за період з вересня 2011 року по травень 2014 рік в розмірі 9527,10 грн. та кошти, витрачені для відновлення порушеного права за відправлення клопотань та звернень, в розмірі 957,62 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має також повернути борг з врахуванням індексу інфляції в розмірі 1271,14 грн. та три відсотки річних в розмірі 1348,47 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 13104,33 грн.; зобов'язати відповідача надати йому документи, які б підтвердили його трудову діяльність в МДП «Логос» і тим самим посприяти повноцінному оформленню пенсії; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON], 1951 року народження, перебуває на обліку в пенсійному фонді Подільського району як пенсіонер за віком, отримує пенсію в розмірі 1041,92 грн., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 21 листопада 2011 року. Згідно з записами в трудовій книжці [PERSON] вбачається, що в період з 01 вересня 1991 року по 01 лютого 1995 року позивач працював на посаді комерційного директора в МДП «Логос» та був звільнений за власним бажанням. Дана обставина підтверджувалась і відповідачем при розгляді справи. Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва №5527/06 від 19 червня 2012 року якщо при розрахунку пенсії примінити заробітну плату за період з 01 травня 1985 року по 30 квітня 1990 року з до рахуванням стажу за період з 01 вересня 1991 року по 01 лютого 1995 року, то орієнтовний розмір пенсії складе 1330,62 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Ст. 625ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Тому нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності і дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Тому суд від У судовому засіданні суду не подано належних та допустимих доказів щодо неправомірної поведінки відповідача [PERSON], причинно-наслідкового зв'язку між діями та шкодою, що є підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування шкоди. З довідки №12-48 від 25 січня 2013 року головного управління статистки в м. Києві вбачається, що станом на 28 січня 2013 року в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться МДП «Логос», ідентифікаційний код 19069891, директор [PERSON] Разом з тим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 04 листопада 2014 року вбачається, що юридична особа з кодом 19069891 в реєстрі не значиться. З пояснень сторін вбачається, що позивач [PERSON] не може підтвердити наявність трудового стажу. Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що відповідач є особою, яка має повноваження на підтвердження трудового стажу. Крім того, порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній визначається постановою Кабінету Міністрів України. Тому в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача надати документи суд відмовляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed