Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «НіжинТеплоМережі» про визнання незаконними дій щодо не взяття на абонентський облік квартирних теплових лічильників та зобов`язання взяття їх на абонентський облік у тижневий строк. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником нежитлового приміщення-кв. [ADDRESS] , відповідач з 22 листопада 2013 року по даний час ухиляється у взятті на абонентський облік квартирних теплових лічильників, чим порушує права споживача. Вказана квартира обладнана централізованою системою опалення, на кожному радіаторі опалення змонтовані теплові лічильники, які з 03 жовтня 2013 року були прийняті в комерційну експлуатацію відповідачем, а 22 листопада 2013 року безпідставно виведені з експлуатації за «…надуманим поводом відсутністю договора на теплопостачання…». Встановлення теплових лічильників проведено на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 17 липня 2013 року, технічних умов від 18 травня 2013 року, проекту на встановлення вузла обліку від 21 серпня 2013 року, складені відповідні акти про прийняття в комерційну експлуатацію від 03 жовтня 2013 року на кожен з трьох лічильників. На неодноразові звернення щодо взяття теплових лічильників на абонентський облік відповідач належним чином не реагує. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 06 травня 2020 року відкрито провадження по справі із її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, перше судове засідання призначене на 20 серпня 2020 року. Ухвалою від 29 травня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Ковальової Т.Г. по справі, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2020 року справу передано судді Олійнику В.П.. Судовий розгляд 03 серпня 2020 року відкладено згідно клопотання представника відповідача [PERSON] .. Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 01 жовтня 2020 року представником відповідача [PERSON] подано суду письмові пояснення та заперечення на позовну заяву з додатками. Згідно ст.83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Статтею 174 ЦПК України визначені види та зміст заяв по суті справи, до яких відносяться позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Статтею 180 ЦПК України встановлено, що заперечення подається в строк, встановлений судом. В ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 06 травня 2020 року запропоновано відповідачу подати відзив протягом 15 днів із дня вручення даної ухвали. Відповідно до ст.126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Письмові пояснення відповідача та заперечення на позовну заяву від 01 жовтня 2020 року, які не містять заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, подані суду з порушенням вимог ст.ст.83, 174, 178, 180 ЦПК України, що є підставою для їх залишення без розгляду відповідно до ст.126 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов за обставин згідно позовної заяви, пояснивши, що отримав дозволи на встановлення лічильників у встановленому порядку, у квартирі наявні труби загального опалення будинку, квартира від централізованого опалення не від`єднана, послуги теплопостачання не надавались, договір на теплопостачання відсутній, особовий рахунок на квартиру відсутній, квартира здана у користування по договору позички. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що теплові лічильники у квартирі позивача виведені з комерційної експлуатації через відсутність договору на теплопостачання, яке надається відповідачем, квартира позивача від централізованої системи опалення багатоквартирного будинку не від`єднана і технічна можливість встановлення окремих теплолічильників у квартирі позивача відсутня, договір на теплопостачання із позивачем відсутній, нарахування оплати теплопостачання здійснюється із врахуванням загальнобудинкового лічильника та площі квартири позивача. Відповідач є виконавцем послуг теплопостачання, балансоутримувачем будинку є КП «Комунальник», лічильники позивача не проведені повіркою у встановлені строки, відповідач не має ліцензії на їх повірку. Позивач пропустив строк звернення до суду. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. Позивач [PERSON] з 01 лютого 2007 року є власником вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення « [INFO] »-кв. [ADDRESS] , в якій на підставі актів прийняття в комерційну експлуатацію лічильника тепла від 03 жовтня 2013 року введені в комерційну експлуатацію три теплолічильника на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 17 липня 2013 року №286, калькуляції на виготовлення технічних умов, технічних умов ТОВ «НіжинТеплоМережі» від 18 травня 2013 року, проекту на встановлення вузла обліку від 21 серпня 2013 року, актів про прийняття в комерційну експлуатацію від 03 жовтня 2013 року на кожен з трьох лічильників, державна повірка яких проведена 23 серпня 2013 року (дата наступної повірки-3 квартал 2017 року), які виведені з комерційної експлуатації 22 листопада 2013 року згідно актів ТОВ «НіжинТелоМережі» про виведення теплолічильника з комерційної експлуатації від 22 листопада 2013 року, підстава-відсутність договору з ТОВ «НіжинТеплоМережі» на теплопостачання. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу встановлення та взяття на облік лічильників теплоспоживання в сфері житлово-комунальних послуг. Обставини відсутності договору на теплопостачання між сторонами з 22 листопада 2013 року останніми в судовому засіданні не заперечуються. Згідно п.29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі мають право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік. При цьому п.п.3 та 6 п.30 даних Правил визначено, що споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Таким чином позивач має право на встановлення квартирних засобів обліку з дотриманням визначених процедур. Вимогами нормативно-правових, а саме: п.1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, п.п.7, 8, 9, 17-19 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, державними будівельними нормами, зокрема ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки, реконструкція та капітальний ремонт», ДБН «В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», передбачено, що для встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в квартирах, необхідно: отримати у теплопостачальної організації технічні умови; замовити на підставі отриманих технічних умов в ліцензованій проектній організації проектну/технічну документацію та погодити її з організацією, що видала технічні умови; провести спеціалізованою організацією у відповідності до погодженої проектної документації встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії; звернутися до організації-виконавця послуг з центрального опалення щодо прийняття на абонентській облік встановленого вузла обліку та регулювання теплової енергії та укласти/внести зміни у відповідний договір щодо обліку теплової енергії. Суду у встановленому порядку не подані докази щодо технічної можливості облаштування вузлів обліку тепла в квартирі позивача, зокрема, з моменту виведення лічильників з комерційної експлуатації. Пунктом 12.3.2 ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки, реконструкція та капітальний ремонт» визначено, що за відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення поквартирними лічильниками теплоспоживання при відповідному обґрунтуванні допускається застосовувати вертикальну систему опалення з можливістю обладнання/дообладнання зазначеної системи відповідно запірно-регулювальною арматурою згідно з вимогами СНиП 2.04.05, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.5-39, а також можливістю влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах для обліку фактичного теплоспоживання квартирами. Згідно ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року, оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Акти про прийняття в комерційну експлуатацію від 03 жовтня 2013 року на кожен з трьох лічильників, державна повірка яких проведена 23 серпня 2013 року (дата наступної повірки-3 квартал 2017 року), не містять посилань на відповідність вимогам державним будівельним нормам. Також суду не подані докази щодо межі балансової належності квартири позивача із врахуванням централізованої системи опалення багатоквартирного будинку, наявності чи відсутності втручання в інженерні мережі будинку, при цьому для встановлення таких обставин необхідні спеціальні технічні знання, без яких встановлення даних обставини є неможливим. Також судом враховується, що ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, при цьому згідно ст.7 даного Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. В судовому засіданні встановлено, що договір про надання позивачу послуг теплопостачання відсутній. За таких обставин позивачем не доведені обставини щодо технічної можливості облаштування вузлів обліку тепла в належній квартирі та дотримання встановленого порядку їх облаштування, при цьому відсутній договір щодо надання послуг теплопостачання, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Outcome: dismissed