Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказувала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент її відкриття, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу її оформлення. Проте нотаріус відмовив заявниці у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутні докази належності спадкодавцю спадкового майна (у правовстановлюючому документі на спадкове майно прізвище власника документів та зазначеного у них майна вказано як « [PERSON] »). У зв`язку з цим [PERSON] просила про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документа в судовому порядку, вказуючи на те, що можливість встановлення такого факту в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи втрачена, що фактично позбавляє її права на спадкування. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, свою заяву підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення заяви [PERSON] залишив на розсуд суду. Оскільки матеріали містять всі необхідні для вирішення справи відомості, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявниці та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину шляхом постійного зареєстрованого проживання зі спадкодавцем на момент її відкриття, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу її оформлення. Проте нотаріус відмовив заявниці у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутні докази належності спадкодавцю спадкового майна (у правовстановлюючому документі на спадкове майно прізвище власника документів та зазначеного у них майна вказано як « [PERSON] »). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] повністю підтвердився в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -копією будинкової книги для реєстрації громадян у житловому будинку [ADDRESS] , згідно якої [PERSON] з 1976 року по день смерті була зареєстрована та постійно мешкала у вказаному житловому будинку (а.с. 9-13); -наявністю в спадкодавця, а в подальшому - в заявниці правовстановлюючого документа та технічної документації щодо житлового будинку [ADDRESS] ; -іншими доказами в сукупності. Можливість встановлення факту належності правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи втрачена, внаслідок чого [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Враховуючи встановлені судом обставини, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved