Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 17 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббванк» та відповідачем по справі [PERSON] укладено кредитний договір. За даним договором банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 149\~444 дол. США з розрахунку 12,9 % річних на строк до 17 жовтня 2028 року. Банк виконав умов договору та надав кредитні кошти. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 26 травня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 103\~436,38 дол. США, що складається з заборгованості по тілу кредиту 92 380 дол. США, заборгованість за відсотками 11\~056,38 дол.США. Через невиконання зобовязань була нарахована пеня в розмірі 38\~049,08 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам. У якості забезпечення виконання кредитних зобовязань між банком та [PERSON] та банком і ТОВ «Дезіре» були укладені договори поруки, за яким поручителі несуть солідарну відповідальність. А тому вони змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Просили суд стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] та солідарно з ТОВ «Дезіре» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 103\~436,38 дол. США та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 38\~049,08 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник ТОВ «Дезіре» в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представник позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», затвердженого Загальними зборами акціонерів АКІБ «УкрСиббанк» від 27 жовтня 2009 року, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» є правонаступником комерційного інноваційного банку «Харківінкомбанк», заснованого 4 травня 1990 року Зборами Засновників, зареєстрованого Держбанком СРСР 18 червня 1990 року і перереєстрованого у Національному банку України 28 жовтня 1991 року. Згідно з рішенням Установчої конференції 21 жовтня 1991 року (протокол № 4) комерційний інноваційний банк «Харківінкомбанк» перереєстровано у закрите акціонерне товариство. Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 18 червня 1992 року (протокол № 2) було змінено найменування Банку на Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк». Рішенням Загальних зборів акціонерів 25 серпня 1993 року (протокол № 4) змінено організаційну форму банку на відкрите акціонерне товариство. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у звязку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». При розгляді справи судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11235412000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 149 444 дол. США. з розрахунку 12,90 % річних, на строк до 17 жовтня 2028 року. Відповідно до кредитного договору, повернення кредиту здійснюється платежами кожного місяця та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. У п.4.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню, а також штраф. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З наданих суду документів встановлено, що [PERSON] порушила строки погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом та не здійснює погашення з лютого 2014 року. Відповідачам по справі направлено вимоги про погашення заборгованості 02 квітня 2015 року, що підтверджується копіями листів, зворотними повідомленнями про вручення та конвертом. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Перевіривши подані суду розрахунки заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 103\~436,38 дол. США, що складається з заборгованості по тілу кредиту 92 380 дол. США, заборгованість за відсотками 11\~056,38 дол.США; та пеня в розмірі 38\~049,08 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Встановлено, що 17 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №150168. 17 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ТОВ «Дезіре» укладено договір поруки №150169. У п. 1.1, 1.3 договорах поруки вказано, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №11235412000 від 17 жовтня 2007 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. П.1.4 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин заборгованість [PERSON] за кредитним договором підлягає стягненню також і з поручителів [PERSON] та ТОВ «Дезіре» в розмірі 103\~436,38 дол. США, що складається з заборгованості по тілу кредиту 92 380 дол. США, заборгованість за відсотками 11\~056,38 дол.США; та пеня в розмірі 38\~049,08 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №0011205180 від 22 липня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволених вимог.

Outcome: approved