Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29 травня 2010 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем MERCEDEC-Benz 190, державний номерний знак 50843, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia DOHC Е93, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2010 року відповідно до якої винним за вказане правопорушення визнано відповідача. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту №DNPOAN02001722 від 14 вересня 2012 року, відповідно до якого Daewoo Nexia DOHC Е93, державний номерний знак [NUMBER], що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, був застрахований від ризику автоаварії. На умовах договору страхування позивачем було сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 44 875 грн. 85 коп. В ході розгляду страхової справи позивачем було встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СК ПЗУ Україна за полісом ВС3149216. ПрАТ СК «Інгосстрах» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до СК ПЗУ Україна. Згідно судового наказу № 5011-66/8340-2012 від 15.01.2013 з СК ПЗУ Україна було стягнуто 25 500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат повязаних зі сплатою страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за полісом та судові витрати у розмірі 914,57 грн. Вказані кошти зараховані на рахунок ПрАТ СК «Інгосстрах» платіжним дорученням від 12.04.2013 загальною сумою 26 414,57 грн. Таким чином з урахуванням відшкодування сплаченого СК ПЗУ Україна у розмірі 25 500,00 грн. до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи відповідача, у розмірі фактичних затрат, у сумі пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 375 грн. 85 коп., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду надійшла телеграма про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 травня 2010 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем MERCEDEC-Benz 190, державний номерний знак 50843, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia DOHC Е93, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2010 року відповідно до якої винним за вказане правопорушення визнано відповідача. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сила, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль Daewoo Nexia DOHC Е93, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія „ІНГОССТРАХ, на підставі договір страхування наземного транспорту №DNPOAN02001722 від 14 вересня 2012 року укладеного з [PERSON]. Згідно умов договору страхування, звіту авто товарознавчого дослідження № 17-10-11 від 26 жовтня 2011 року позивач здійснив виплату страхових відшкодувань страхувальнику на загальну суму 44 875,85 грн. В ході розгляду страхової справи позивачем було встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в СК ПЗУ Україна за полісом ВС3149216. Судовим наказом Господарського суду м. Києва № 5011-66/8340-2012 від 15.01.2013 з СК ПЗУ Україна на користь ПрАТ СК «Інгосстрах» стягнуто 25 500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат повязаних зі сплатою страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за полісом та судові витрати у розмірі 914,57 грн. Вказані кошти зараховані на рахунок ПрАТ СК «Інгосстрах» платіжним дорученням від 12.04.2013 загальною сумою 26 414,57 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за Договором, в межах сплаченої суми в розмірі 19 375 грн. 85 коп., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188, ЦК України, мав до відповідача. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved