Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просив суд визнати удаваним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Прокопом Денисом Олександровичем в частині покупця, визнати його покупцем по даному договору купівлі-продажу та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Позовні вимоги обгрунутвавв тим, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . У період сумісного проживання сторони придбали 2 автомобілі: Toyoya Highlander JTEE S42AX02202468, д.н.з. [NUMBER] , та [PERSON] Avensis, кузов [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . В даний час між сторонами склалися неприязні відносини. Відповідач продала вказані автомобілі без згоди [PERSON] і за вказані гроші купила квартиру [ADDRESS] . Квартиру було оформлено на ім`я батька [PERSON] [PERSON] . В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває справа про встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] та поділ спільного майна. Позивач, вважає, що оскільки квартира придбана за гроші від продажу вказаних автомобілів, які купувалися ним за спільні кошти з [PERSON] , квартира є їх спільною сумісною власністю подружжя, а тому, він є власником вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю із зазначених підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності. Відповідач придбав спірну квартиру за власні кошти. Отже підстави для задоволення позову відсутні. Третя особа [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову. Обставини, викладені у позові, повністю заперечила. Залучена до участі у справі як третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов суду не направила. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 23 травня 2017 року (а.с. 45). Ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 16.05.2018 року витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 26.09.2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи [PERSON] , яка є дружиною відповідача. Ухвалою суду від 10.10.2019 року у справи закінчено підготовчий розгляд, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 31.01.2019 року доручено Комсомольському міському суду Полтавської області допитати свідків. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2016 року [PERSON] купив, а [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану квартиру підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 87569114 від 19.05.2017 року та № 87568289 від 19.05.2017 року (а.с. 36-41). На підставі договору позики від 05.10.2016 року [PERSON] безоплатно надав у користування своїй дочці [PERSON] вказану квартиру (а.с. 13). Позивач вважає, що дана квартира є його власністю, оскільки, на його переконання, куплена за кошти, які [PERSON] отримана від продажу автомобілів Toyoya Highlander JTEE S42AX02202468, д.н.з. [NUMBER] , та [PERSON] Avensis, кузов [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Наразі у провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває справа за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та поділ спільного майна. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року За удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до\~статті 328 ЦК України\~набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному\~статтею 392 ЦК України. Відповідач повністю заперечив обставини, якими [PERSON] обґрунтував свої вимоги. Жодних доказів на користь заявлених вимог [PERSON] суду не надав. Так, позивач не надав суду доказів, що він мав право власності на відчужені [PERSON] автомобілі Toyoya Highlander JTEE S42AX02202468, д.н.з. [NUMBER] , та Toyoya Avensis, кузов [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Так само позивач не надав доказів, що саме за ці грошові кошти відповідач придбав спірну квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору удаваним та про визнання права власності. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed