Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

у травні2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до умов кредитного договору № 164/08/13-ZNv, укладеного 23.09.2008 року між ПАТ «Банк Форум», останньому банком було надано кредит у сумі 40000,00 доларів США із строком користування по 22.09.2018року і сплатою13,5 % процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором в установлені в ньому терміни і порядку та сплачувати банку нараховані проценти та комісію в розмірах, визначених у договорі. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, [PERSON], в свою чергу, зобов'язань за договором не виконує, тому банк відповідно до умов договору має право вимагати від неї погашення виниклої заборгованості. Станом на 05.05.2015 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 26670,27 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 становить 563606,55 грн. Просив, враховуючи те, що з метою забезпечення виконання [PERSON] умов укладеного з ним кредитного договору, 23.09.2008року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 164/08/13-ZNv, за умовами якого остання поручилась за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли за кредитним договором № 164/08/13-ZNv від 23.09.2008 року, суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26670,27 доларів США, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.09.2008 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ», та [PERSON], було укладено кредитний договір №164/08/13-ZNv, за умовами якого останньому банком надано кредит у сумі 40000,00 доларів США із строком користування по 22.09.2018року і сплатою 13,5 % процентів річних за користування кредитними коштами (а.с. 13-15). Підписавши вказаний договір, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути банку в обумовлений строк суму кредиту та відсотки за його користування. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того, що в силу положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні підстави для визнання договору поруки недійсним через укладення після нього додаткових угод про надання чергового траншу. До того ж, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку про те, що сторони, підписавши кредитний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Отже, суд вважає доведеним факт того, і доказів протилежного в розпорядження суду не надано, що банком були дотримані всі умови укладеного з [PERSON] кредитного договору, в той час як останній, всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконує їх, у встановлені графіком терміни не погашає кредит та проценти за користування ним, не дивлячись на повідомлення банку про наявність заборгованості та необхідність її погашення. Судом встановлено, що внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за договором станом на 05.05.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 26670,27 доларів США, з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 15274, 47 долари США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 4438,36 долари США; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 251,34 долари США; пеня - 3113,46 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає - 3592,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.05. 2015 становить 563606,55 грн. (а.с. 8-12). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання вказаного вище кредитного договору 23.09.2008 року банком з відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки, за умовами яких остання поручились за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли за кредитним договором № 164/08/13-ZNv від 23.09.2008 року (а.с. 16). Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що зазначений договір поруки був укладений та підписаний добровільно на умовах, викладених в ньому, без застережень. Всі умови договору поруки сторонами були узгоджені та підписані. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено обов'язок поручителя відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено самим договором. Стаття 553 ЦК України визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає права особи, яка бере участь у справі, серед яких такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо. В ході розгляду справи відповідачами клопотань заявлено не було, порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 137 ЦПК України, сторона відповідачів не скористалась та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних їм для обґрунтування своєї позиції. Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідачів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження неправомірності надання позивачем кредиту на обумовлених в договорі порядку й умовах та відсутності заборгованості за кредитним договором, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідачів не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. До того ж, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Тому, суд вважає, що питання судових витрат у справі слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 559, 611, 625-627, 638, 649, 1054, 1055, 1056 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved