Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: КП «Голосіївжитлосервіс» про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 23 жовтня 2013 року сталося залиття належної їй на праві власності квартири [ADDRESS]. Актом комісії у складі представників КП «Голосіївжитлосервіс» та мешканців квартир №№ 110, 114 від 23 жовтня 2013 року було зафіксовано межі пошкоджень та встановлена причина залиття - пошкодження та прорив гнучкого підведення холодного водопостачання у ванній кімнаті квартири № 114. Відповідач у добровільному порядку не вчиняє жодних дій, спрямованих на відшкодування їй майнових та моральних збитків, тому, просила суд визнати неправомірною бездіяльність [PERSON] по не проведенню обстежень та ремонту власного майна, яке знаходиться в квартирі [ADDRESS], стягнути з відповідача на її користь спричинені їй матеріальні збитки в сумі 30 699,00 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн., а також судові витрати у справі. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, яка в установленому законом порядку повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судовому засіданні покладалася на розсуд суду. За таких обставин суд за згоди позивача вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується: договором купівлі-продажу квартири від 27 листопада 1995 року (а.с. 10). Поверхом вище знаходиться квартира відповідача № 114. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Судом встановлено, та не заперечується позивачем та третьою особою, що квартиру позивача було затоплено водою. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. Як встановлено в ході розгляду справи, з приводу факту затоплення позивач звернулась до КП «Голосіївжитлосервіс». 23 жовтня 2013 року комісія у складі: головного інженера Петришак Н.О. - голови комісії, майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, склали цей акт про те, що 09 жовтня 2013 року в будинку [ADDRESS] трапилось залиття, через що залито коридор і підлога - паркетне покриття вздуття 2 м Х 3 м; 1 м Х 3 м; кухня: стіна плитка відшарування 0,3 м Х 2,65 м; розетки 2 шт. Причиною залиття є пошкодження гнучкого підведення ХВП у ванній кімнаті квартири [ADDRESS]. Власникам квартири [ADDRESS] рекомендовано замінити пошкоджене гнучке підведення на металеве (а.с. 8, 9). Як встановлено в ході розгляду справи, а також зазначено позивачем та третьою особою у справі, вказаний акт був складений за присутності відповідача, якою був забезпечений доступ до квартири [ADDRESS] задля встановлення причини затоплення, проте, не підписаний останньою з огляду на її відмову від цього. На думку суду, акт від 23 жовтня 2013 року відповідає вимогам закону, зокрема, пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Зокрема, зазначений акт комісійного обстеження квартири складений за участю представників КП «Голосіївжитлосервіс», яке, відповідно, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та затверджений директором Ступак Р.М.; в акті зазначено дату, прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, адресу квартир, відображено причини залиття, обсяг та перелік пошкоджень житлового приміщення. Акт підписаний всіма членами комісії. Тому, на думку суду, оскільки акт відповідає вимогам закону, факт залиття в ході судового розгляду не заперечений, обставина не підписання його відповідачем не спростовує її вини у залитті квартири, що належить на праві власності позивачу. Згідно звіту № 62/14 від 04 червня 2014 року, складеного ФОП «[PERSON]», вартість майнової шкоди, завданої [PERSON] в результаті залиття її квартири [ADDRESS], за цінами і станом на час обстеження становить 30 699,00 грн. (а.с. 11-27). Обставин, які ставили б під сумнів висновок звіту № 62/14, в ході розгляду справи не встановлено. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до ст. ст. 58, 59, 62-64, 212 ЦПК України вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілій для відновлення її квартири у зв'язку з залиттям останньої. Оскільки в ході розгляду справи не спростовано обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги те, що, на думку суду, позивачем доведено в установленому законом порядку факт наявності причинного зв'язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків у вигляді пошкодження її квартири, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 30 699,00 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду, позивачем в обґрунтування заподіяння їй з боку відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. було зазначено про те, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із залиттям квартири, вона та члени її родини втратили надію на спокій, їм важко проживати у квартирі, яка не відповідає еталону нормального та придатного житла; вона має вчиняти у свій вільний час дії, пов'язані із проведенням відновлювального ремонту квартири, так як відповідач не бажає у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, на неодноразові звернення з заявами про відшкодування шкоди до відповідача та інших державних органів тощо. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи стороною позивача клопотань заявлено не було. Разом з тим, враховуючи положення вказаних статей, приймаючи до уваги те, що позивачем як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, наявності такої шкоди, причинного зв'язку між діями відповідача та виникненням моральної шкоди, її розміру, не було надано доказів, на які б вона посилалась як на підставу своїх вимог в даній частині позову, в тому числі й щодо неодноразових звернень як до відповідача та відмов останньої від відшкодування майнової шкоди, так і до інших державних органів, неможливості перебування у квартирі № 110 через невідповідність останньої вимогам нормального та придатного житла, а також визначення зазначених вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині. Аналогічна позиція суду щодо вимоги позивача про визнання неправомірною бездіяльності [PERSON] по не проведенню обстежень та ремонту власного майна, яке знаходиться в квартирі [ADDRESS]. На думку суду, вказана вимога позивача не підлягає задоволенню через недоведеність в розрізі ст. ст. 57-59 ЦПК України, доказів на обґрунтування останньої в ході розгляду справи також не здобуто. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 306,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial