Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

у травні 2018 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми завданої шкоди та судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що Наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 05.11.2014 року № 681-34 [PERSON] було зараховано до аспірантури економічного факультету Університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю 08.00.10 «Статистика» з 01.12.2014 року. На виконання п. 17 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309 між аспірантом [PERSON] та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка було укладено Угоду про підготовку аспірата, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення від 01.12.2014 року № 211. На підставі рішення кафедри та у зв'язку із невиконанням індивідуального навчального плану, вченою радою економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка (протокол № 9 від 24.04.2017) прийнято рішення про відрахування [PERSON] аспіранта економічного факультету третього року навчання з відривом від виробництва. Наказом ректора від 19.05.2017 року № 257-34 [PERSON] відраховано з 01.05.2017 року зі складу аспірантів економічного факультету у зв'язку із невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин. Паспортом бюджетної програми університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва у поточному році. Так, згідно паспортів бюджетної програми на 2014-2017 роки, середня вартість підготовки 1 аспіранта становила: у 2014 - 62 107,60 грн.; у 2015 - 68 907,40 грн., у 2016 - 73 935,20 грн.; у 2017 - 88 865,50 грн. Отже, вартість підготовки [PERSON] склала: 1 місяць 2014 - 5175,60 грн., 12 місяців 2015 - 68 907,40 грн., 12 місяців 2016 - 73 935,20 грн., 4 місяці 2017 - 29 621,80 грн., а всього - 177 640,00 грн. Таким чином, на підготовку відповідача в аспірантурі університетом були витрачені бюджетні кошти в розмірі 177 640,00 грн., при цьому [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання як аспірант університету, чим завдав майнової шкоди останньому, що є підставою звернення до нього з даним позовом. Остаточно, з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з [PERSON] суму майнової шкоди, що дорівнює розміру вартості навчання, та становить 169 719,64 грн., з яких 135 636,00 грн. отриманої останнім стипендії та 34 083,64 грн., виплаченої заробітної плати науковому керівнику, та 2 664,60 грн. судового збору. Ухвалою судді від 03.07.2018 у справі відкрито провадження. На підставі розпорядження № 2146 від 06.09.2018 року про призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку із звільненням судді Ладиченка С.В. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 матеріали справи передано судді Хоменко В.С. Ухвалою суду від 13.09.2018 справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України») Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 71 Закону «України «Про освіту» фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що кореспондується із п. 9.3 Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24.07.2015 № 802. (а.с. 13-20). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (далі - Положення). (а.с. 10-12). Відповідно до п. 17 Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), взаємозобов'язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді, форма якого визначена Постановою від 01.03.1999 № 309. 05.11.2014 року Наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 681-34 на підставі рішення приймальної комісії від 28.10.2014 року [PERSON] зараховано до аспірантури (ад'юнктури) Київського національного університету імені Тараса Шевченка з відривом від виробництва з 01.12.2014 року та призначено наукового керівника: економічний факультет, спеціальність 08.00.10 «Статистика» [PERSON] (а.с. 6). 01.12.2014 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та [PERSON] укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення № 211, за умовами якого [PERSON] зобов'язався виконувати індивідуальний план роботи; звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану; своєчасно подавати відділу підготовки та атестації науково-педагогічних працівників індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи; дотримуватись всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за наслідками атестації, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з чинним законодавством. (а.с. 7) Отже, в розрізі даного спору Київський національний університет імені Тараса Шевченка є належним позивачем по справі як сторона Договору, невиконання якого є підставою звернення з даним позовом до суду. Згідно пп. 4 п. 16 та 22 Положення аспірант або докторант зобов'язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Відповідно до п. 22 Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Відповідно до пп. 6 п. 6.15 Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка в Університеті утворюються вчені ради факультетів (інститутів), повноваження яких визначаються Вченою радою Університету, відповідно до цього Статуту, Вчена рада Університету може делегувати частину свої повноважень вченим радам факультетів (інститутів). Згідно Витягу з протоколу № 9 засідання Вченої ради економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 24.04.2017 року прийнято рішення про відрахування за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин [PERSON] - аспіранта 3 року навчання з відривом від виробництва. (а.с. 8). Наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 19.05.2017 року № 257-34 [PERSON], аспіранта 3 року навчання з відривом від виробництва, відраховано з 01.05.2017 року у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин (а.с. 9). Напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету, визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 року № 1098 «Про паспорти бюджетних програм». Паспортом бюджетної програми Університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, у поточному році. Згідно паспортів бюджетної програми на 2014-2017 роки середня вартість підготовки 1 аспіранта становила: у 2014 - 62 107,60 грн.; у 2015 - 68 907,40 грн., у 2016 - 73 935,20 грн.; у 2017 - 88 865,50 грн. (а.с. 21-30). Вартість навчання відповідача в університеті складалась з сум виплаченої стипендії та видатків на оплату наукового керівника. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 01.12.2014 року по 30.04.2017 року отримав 135 636,00 грн. стипендії, та 34 083,64 грн. за вказаний період було виплачено заробітної плати його науковому керівнику (а.с. 50-52). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням ст. 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі у розмірі 169 719,64 грн., яка складається з 135 636,00 грн. отриманої останнім стипендії та 34 083,64 грн., виплаченої заробітної плати його науковому керівнику, оскільки відповідачем порушено зобов'язання за Угодою про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, від 01.12.2014 року № 211, та його було відраховано зі складу аспірантів 01.05.2017 року Наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 19.05.2017 року № 257-34, на підставі рішення засідання Вченої ради економічного факультету Університету від 24.04.2017 року за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин, яке є чинним на день ухвалення даного рішення суду. При цьому відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження відшкодування досліджуваної у даному провадженні матеріальної шкоди у добровільному порядку. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов Київського національного університету імені Тараса Шевченка до [PERSON] про стягнення суми майнової шкоди є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи ціну позову та задоволення позову щодо вимоги майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 2 664,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved