Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (надалі позивач) звернувся із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 30.03.2016 [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 28 000 грн. на строк до 01.05.2016 під проценти 2 000 грн. в місяць та після закінчення вказаного терміну відповідач зобов'язувалась повернути зазначені грошові кошти разом із відсотками. На підтвердження вказаних обставин між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, в якову вказано, що відповідач отримала грошові кошти у розмірі 28 000 грн. та зобов'язуєтьсся їх повернути у встановлений строк. Крім того, вказаним договором визначено, що у разі неповернення у визначений термін грошових коштів, [PERSON] зобов'язується сплачувати відсотки по 2 000 грн. в місяць та 500 грн. за кожен день прострочення повернення боргу. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не повертає позичені грошові кошти та не сплачує проценти за користування визначені договором, в зв'язку з чим, станом на 01 червня 2018 року утворилась заборгованість за договором позики в розмірі 464 500 грн., яка складається з: 28 000 грн. заборгованості за договором позики, 4 000 грн. відсотків за користування та 382 500 грн. відсотків за кожен день прострочення повернення боргу. Ухвалою судді від 25.06.2018 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження. Повідомленням суду від 19 жовтня 2018 р. учасників справи повторно повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз'яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 25 червня 2018 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача (а.с. 15). Згідно відміток поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням терміну зберігання. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім'я відповідача [PERSON] вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 30.03.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с. 4), відповідно до якого [PERSON] отримала в борг грошові кошти в розмірі 28 000 грн., які зобов'язувалась повернути до 01.05.2016. Крім того, вказаним договором визначено, що відповідач зобов'язується щомісяця сплачувати відсотки у розмірі 2000 грн. та у разі несвоєчасного неповернення боргу - 500 грн. за кожний день прострочення повернення боргу. Виконання позивачем (позикодавцем) обов'язку щодо надання грошових коштів у розмірі 28 000 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується договором позики (а. с. 4). Оскільки, відповідачем порушувалося зобов'язання з повернення грошових коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами договору позики, то відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01 червня 2018 року утворилась заборгованість за договором позики в розмірі 464 500 грн., яка складається з: 28 000 грн. заборгованості за договором позики, 4 000 грн. відсотків за користування та 382 500 грн. відсотків за кожен день прострочення повернення боргу. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вказаним договором передбачено порядок та умови повернення позики, сплата нарахованих за період користування відсотків, та інших витрат. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення позики в строки, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманої позики, проценти за користування нею та проценти за прострочення виконання зобов'язання із своєчасного повернення позики підлягають стягненню з відповідача. В зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved