Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності. У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. 13 грудня 2019 року сторони подали до суду спільну заяву, в якій просили суд затвердити укладену між ними мирову угоду на умовах, які в ній зазначені. У підготовче судове засідання 13 грудня 2019 року сторони та їх представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що мирову угоду, укладену між сторонами справи слід затвердити, а провадження у справі закрити з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. З матеріалів справи вбачається, що сторони справи з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін, уклали у справі мирову угоду та просили суд її затвердити, про що вони 13 грудня 2019 року подали до суду спільну заяву. Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, які він представляє, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що умови мирової угоди, укладеної між сторонами справи, не суперечать закону та не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб. П. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом. Ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердити мирову угоду, укладену між сторонами справи за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, на умовах, зазначених в мировій угоді, та закрити у зв`язку з цим провадження у справі. З огляду на викладене,

Outcome: approved