Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про визнання недійсним кредитного договору № GP-4200633 від 14.02.2013 року. Позивач посилається на те, що 14.02.2013 року ним було здійснено пропозицію АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» укласти договір страхування та надати кредит позичальнику на загальні споживчі цілі, з метою оплати ціни договору страхування життя та з метою сплати комісійної винагороди Банку за переказ коштів у розмірі, визначеному в п.2.6. цієї пропозиції. Відповідно до п.2.2 оспорюваного кредитного договору сума кредиту становить 25265 грн. 24 коп. з яких 22085 грн. - на загальні споживі цілі, 3180,24 грн. - на оплату договору страхування. Згідно умов договору розмір процентної ставки становить 2,99% річних, комісія за обслуговування - 2,3%. Строк дії договору 43 місяці. Відповідач є правонаступником АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Але, позивач даний договір не читав, розраховуючи на добросовісність працівників банку. З умовами кредитування належним чином ознайомлений не був, не надав повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації перед та під час укладення договору. Несправедливими, на думку позивача, є положення кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту та умови кредитного договору щодо послуг страхування із нав'язаною відповідачем страховою компанією. Оскільки при укладенні кредитного договору було порушено ряд норм встановлених Законами України «Про захист прав споживачів», «Про банки і банківську діяльність», просить його позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився. Подав суду заперечення щодо позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в поданому суду клопотанні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно пропозиції укласти договори (оферта) від 14 лютого 2013 року [PERSON] запропонував АТ «Банк Ренесанс Капітал», який діяв від власного імені та в інтересах ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-Життя» на підставі агентського договору на умовах зазначених в пропозиції, укласти договір страхування та надати йому кредит. 14 лютого 2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» підписано споживчий кредитний договір № GP 4200633, згідно якого позивачу було надано кредит у розмірі 25265 грн. 24 коп., в тому числі 22085 грн. - на загальні споживчі цілі та 3180,24 - на оплату договору страхування. Отримання кредитних коштів за вказаним договором в межах розгляду даної справи позивачем не оспорюється. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Статтями 628, 629, 638 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. З моменту укладення договору, а саме 14.02.2013 року [PERSON] не відкликала свою згоду на отримання кредиту. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи викладене суд правових підстав для задоволення позовних вимог не вбачає.

Outcome: dismissed