Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У червні 2019 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Мотивував тим, що за час зареєстрованого шлюбу він з [PERSON] отримали на сім`ю, у тому числі їхнього сина [PERSON] двокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інвентарної справи № 63138 вищевказана квартира зареєстрована за житлово-будівельним кооперативом № 47/УЖБК-2/ на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 листопада 1985 року № 594. Спірна квартира не належить на праві приватної власності [PERSON] , оскільки це нерухоме майно є кооперативним, яке вони придбали у 1976 році за спільні кошти для потреб сім`ї, разом сплачували пайові внески. Таким чином, йому належить на праві власності 1/2 частка паю, пайових внесків і права власності на частку житлової площі у квартирі. Спірна квартира має дві ізольовані житлові кімнати, а виділення в окреме користування кожній із сторін по житловій кімнаті є можливим і доцільним. З урахуванням викладеного [PERSON] просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме виділити йому у користування окрему, ізольовану кімнату меншою площею 13,0 кв.м з балконом, а у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,0 кв.м; у загальному спільному користуванні залишити кухню, вбиральню, ванну, коридор. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не прибула про причини неявки до суду не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача, який не повідомив про причини неявки та відсутність відзиву суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що за час зареєстрованого шлюбу [PERSON] з [PERSON] отримали на сім`ю, у тому числі їхнього сина [PERSON] двокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] житловою площею 30,0 кв.м, яка складається з кімнати площею 13,0 кв.м. до якої прилягає балкон; кімнати площею 17,0 кв.м; кухні площею 5.1 кв.м; вбиральні (сполученої) площею 1,0 кв.м; ванни площею 2,2 кв.м; коридору площею 5,4 кв.м; кладової площею 2,8 кв.м. 18.12.1996 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (на 6 а.с. том 1). 16.07.2018 за [PERSON] зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (на 8 а.с. том 1). У вищевказаній квартирі станом на 23.07.2018 зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та їх син [PERSON] (на 7 а.с. том 1). Згідно зі статтею 15 Закону України «Про власність» (тут і далі, чинного на час виникнення спірних правовідносин) член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і КпШС України (стаття 16 Закону України «Про власність»). Відповідно до статті 22 КпШС України (тут і далі, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідні положення містить і стаття 60 СК України. Статтею 28 КпШС України передбачено, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічне положення містить стаття 70 СК України. У підпункті а) пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам роз`яснено, що пай, внесений подружжям в житлово-будівельний кооператив у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Поділ квартири у будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається у разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а у разі відсутності згоди за рішенням суду (частина перша статті 146 ЖК Української РСР). Аналогічне положення містить пункт 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186. Положення законодавства закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відсутність судового рішення про визнання набутого за час шлюбу майна особистою приватною власністю одного із подружжя або інших достатніх доказів на підтвердження того, що таке майно набуте за рахунок особистих коштів одного із подружжя, дає підстави вважати, таке майно належним обом з подружжя на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved