Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, яким після зменшення розміру заявлених вимог (а.с.51) просить стягнути із [PERSON] втрати від інфляції по травень 2016 року в сумі 28 770 грн. 86 коп. та три відсотки річних по травень 2016 року - 4036 грн. 55 коп., всього: 32 807 грн. 41 коп. Вимоги мотивує тим , що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2006 року стягнуто з [PERSON] на його користь 11737 грн. збитків. Виконавчий лист згідно вказаного рішення суду було пред'явлено ним для виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, проте , на час звернення з позовом до суду рішення не виконано. Вказує на те, що якщо судове рішення не виконано , кредитор вправі вимагати стягнення з боржника сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов»язання, в зв»язку з чим просить застосувати приписи статті 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та доданих письмових поясненнях , просив задовольнити. Після оголошеної перерви подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити повністю. Представник третьої особи Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в судовому засіданні при вирішенні заявлених вимог поклався на розгляд суду . Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити , із наступного. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору оренди дійсним, відшкодування матеріальних збитків задоволено частково. Визнано дійсним договір оренди легкового автомобіля БМВ 520і 1990 року випуску д.н. [NUMBER] укладеного 21.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 11 737 грн. завданих збитків. У решті позов залишено без задоволення (а.с. 3). На виконання вказаного рішення суду 05.04.2007 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист ( а.с. 147-148), надалі видано дублікат виконавчого листа по вказаній вище справі 06.06.2012 року ( а.с. 150), який 08.06.2012 року позивач , згідно заяви ( а.с. 149) просив прийняти Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ на виконання . Згідно довідки начальника відділу ДВС Кіровоградського МУЮ за №4926 від 17.02.2016 року ( а.с. 119) , [PERSON] повідомлено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 17.02.2016 року на виконанні у Кіровському ВДВС Кіровоградського МУЮ відсутні будь-які виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] коштів. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року , заяву [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред»явлення до виконання по справі №2-3767/06 , задоволено. Видано дублікат виконавчого листа за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2006 року по цивільній справі №2-3767/06 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 11 737 грн. завданих збитків. Поновлено [PERSON] пропущений строк для пред»явлення виконавчого документа до виконання ( а.с. 52). Разом з цим, постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] від 22.02.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3767, виданого 06.06.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з фактичним виконанням згідно платіжного доручення №78 від 13.01.2017 року (а.с. 110). При цьому, позивач посилаючись на положення ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача втрати від інфляції за період з 02.01.2007 року по 31.05.2016 року у розмірі - 28 770 грн. 86 коп. та 3% річних за період з 02.01.2007 року по 31.05.2016 року у розмірі 4036,55 грн. Вказує, що станом на день звернення до суду рішення від 19.12.2006 року боржник не виконав, тому є підстави для застосування судом вищевказаної норми права. Однак, суд зазначає наступне. Так, дійсно, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому , ч.5 статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, збитків. Суд враховує правовий висновок Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-384цс15 від 30 вересня 2015 року, в якому зазначено, що відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов»язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з»ясувати: чи існує зобов»язання між сторонами, чи це зобов»язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов»язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватись норми , що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). У справі, яка розглядається , спір виник у зв»язку з тривалим невиконанням рішення суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок неправильної експлуатації автомобіля ,тому суд вважає, що до даних правовідносин не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов»язання (стаття 625 ЦК України), а відтак заявлені вимоги є безпідставними , тому у їх задоволенні слід відмовити. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed