Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до Державного підприємства Українське державне аерогеодезичне підприємство» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати її частини у зв»язку з затримкою термінів її виплати. Свої вимоги мотивує тим, що з 2006 року по березень 2017 року працював в ДП УкрДАГП на посаді картографа. Відповідно до наказу № 11к від 17.03.2017 року був звільнений з посади у за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. На час звільнення заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати складає 165 045. 15грн. При звільненні з ним розрахунок по заробітній платі проведений не був. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь: - заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2014 року по 26.12.2016 року в розмірі 165 045 гривень 15 копійок; - компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати станом на 26.12.2016 року в розмірі 48 099 гривні 75 копійок; В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги свого позову та просив суд про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, пояснив, що розмір заробітної плати заявлений позивачем здебільшого нарахований неправомірно, що зазначено в аудиторському висновку Держгеокадастру від 23.12.2016 року позапланового аудиту ефективності діяльності ДП УкрДАГП за період з 01.01.2014 року до завершення періоду 2016 року, а також акті службового розслідування на ДП від 11.07.2017 року та наказу №16 від 01.08.2017 року про списання неправомірно нарахованої заробітної плати позивачу. На даний час борг ДП УкрДАГП перед позивачем складає 1526.99 грн., які відповідач згоден сплатити позивачу. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом по ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» №109-К від 01.09.2006 року позивача було прийнято на роботу на посаду картографа в картографічний відділ з посадовим окладом 790.00 грн. на місяць з відрядною оплатою праці з оплатою згідно виконаного обсягу робіт (а.с. 5). Наказом № 11к від 17.03.2017 року позивач був звільнений з посади у за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 71). При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені. Відповідно до довідки виданої Відповідачем позивачу підприємство має перед ним заборгованість із виплати заробітної плати за період серпень 2014 року -вересень 2016 року в розмірі 165 045 грн. 15 коп. Крім того, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати складає 48 099. 75 грн. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП Україниобов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позивач просить також стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 48 099 гривні 75 копійок. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Розрахунок компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати зазначений у довідці про заборгованість із виплати заробітної плати, виданій позивачу відповідачем у справі (а.с. 6). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 48 099.75 грн. втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Судом не береться до уваги наданий суду представником відповідача аудиторський звіт Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2016 року №24-7-19 (а.с. 21-26) як доказ того, що у ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» не існує заборгованості по заробітній платі перед позивачем, оскільки така нараховувалася позивачу неправомірно, а бухгалтер допускалася помилок при її нарахуванні на протязі 2014-2016 років, оскільки позивач працював на підприємстві виконуючи свої посадові обов»язки, заробітна плата йому нараховувалася за фактично виконану роботу, що підтверджується розрахунково-платіжними відомостями за вказаний період та довідкою про заборгованість із виплати заробітної плати, що була видана відповідачем, які наявні в матеріалах справи та були досліджені судом в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved