Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У червні 2018 року позивачі звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в обґрунтування якого зазначили, що відповідачка 17 років назад виїхала з України до Швейцарії, станом на теперішній час живе у Франції у м. Страсбург. Будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] відповідачка весь цей час не користується житлом та не сплачує комунальні послуги та не бажає в добровільному порядку виписатись з квартири. Позивачі є власниками вищевказаної квартири, кожному з них належить по ? частці квартири, та мають намір оформити субсидію, але без відповідачки це не є можливим, крім того у майбутньому [PERSON] і [PERSON] мають намір розпорядитися належними їм частками квартири, але як роз'яснив нотаріус, на угоду необхідно надати пакет документів, серед яких повинна бути довідка про місце реєстрації відповідачки, яку може отримати лише вона сама, а якщо відповідачка буде знятою з реєстрації, то така довідка буде не потрібна. У зв'язку з реєстрацією відповідачки в належній позивачам квартирі останні повинні сплачувати комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати та порушує їх право на володіння та розпорядження своєю власністю, у зв'язку з чим звернулись з вказаним позовом до суду. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі і усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою та зняти її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка відзив на позов не подала, в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась згідно вимог ЦПК України. [PERSON] надала суду копію заяви відповідачки [PERSON] про відсутність заперечень з її боку щодо задоволення позову, а також копію паспорта громадянина України останньої. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. До суду надійшло клопотання про слухання справи без участі їх представника, проти його задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України. За положеннями частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. [PERSON] приписів частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб'єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Розпорядження Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради № 2909р. від 24.11.2004 року було видане свідоцтво про право власності на житло № 993 від 24.11.2004 року, згідно якого квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], на праві спільної часткової власності в рівних долях по ? частці належить позивачам по справі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та відповідачці [PERSON], [INFO]. Реєстрація права власності на вказану квартиру пройшла згідно вимог чинного законодавства України, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6135410 від 05.01.2005 року, наданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер №9462902, номер запису №35360, в книзі № 191), копією технічного паспорту на квартиру. [PERSON] відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/3431 від 12.06.2018 року, відповідачка [PERSON], [INFO], з 06.12.2001 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] про не проживання особи за місцем реєстрації, складеним 05.06.2018 року мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідченого головою ОСББ «Славутич НБ», відповідачка [PERSON] починаючи з серпня 2001 року на проживає за адресою своєї реєстрації. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. [PERSON] із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вивчивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позву, оскільки відповідачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], а тому на підставі ст. 317 ЦК України їй як власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Відсутність власника житла (чи його частини) за адресою реєстрації місця проживання протягом певного строку не є підставою для втрати таким власником права користування житлом, яке їй належить, а задоволенням позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, буде порушено право власності відповідачки на вищевказану квартиру. Оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, в задоволенні позву [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed