Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 2.10.2019р. відкрите загальне позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки в натурі, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. 4.06.2020р. до суду від [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки в натурі, припинення права спільної часткової власності. Зустрічний позов суд прийняв та об`єднав в одне провадження з первісним позовом і призначив справу до розгляду в судовому засіданні. До судового засідання з`явився представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову [PERSON] - адвокат Єрьоменко Л.В., та представник позивача по зустрічному позову та відповідача по первісному позову [PERSON] [PERSON] . Представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов визнала, не заперечувала проти постановлення рішення за відсутністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Представник [PERSON] зустрічний позов підтримав в повному обсязі, первісний позов визнав, не заперечував проти постановлення рішення за відсутністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, судові повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній», що на підставі ст.128ч.8 ЦПК України вважається належним сповіщенням. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представників сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуючи інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суд вивчив матеріали справи і встановив: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2016 року належить 5/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами від [ADDRESS] , який в цілому складається з одного черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 206,1 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., та надвірних споруд під літ. «В» літньої кухні, «Д» літньої кухні, «М», «Н» сараїв, №1-13 огорожі; І-теплиці, ІІ-басейну, ІІІ-УІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 2900 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується Свідоцтвом виданим державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 6-583, та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 7977237, номер запису 2919 в книзі 117доп-148. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.04.2019 року яку сформовано державним нотаріусом Третьої одеської нотаріальної контори Пінігіною Т.М.: [PERSON] належить 7/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами згідно договору дарування, р№3870, від 07.04.2004 року; [PERSON] належить 11/50 часток житлового будинку з надвірними спорудами на підставі договору дарування, р№1492 від 28.03.2009 року; [PERSON] належить 9/50 часток житлового будинку з надвірними спорудами на підставі договору дарування, р№2383 від 24.06.2010 року, які станом на день вирішення даного спору є співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS] . [PERSON] просить суд виділити належну йому частину домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, посилаючись на висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, виготовлений ПП «Проект» та на технічний звіт з топографо-геодезичних вишукувань земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . [PERSON] у зустрічному позові про виділ належної йому частини домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, зазначив, що він вимоги [PERSON] визнає і також просить суд припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, оскільки частини співвласників відокремлені одна від одної, мають самостійні мережі водо, газо-, електропостачання, мають самостійний вхід (в`їзд) на ділянку, яка була виділена для обслуговування будинку і господарських споруд і попередні співвласники визначили порядок користування цією ділянкою, сторони по справі, як правонаступники, з існуючим порядком користування земельною ділянкою погодились. [PERSON] заявив вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] за яким у його користування надається земельна ділянка площею 0,1000 га. Згідно Рішення Одеської міської ради від 08.02.2017 року № 1625-VII [PERSON] надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою [ADDRESS] . Дослідивши надані сторонами до позовів докази і наведені доводи і дійшов до висновку, що вимоги про виділення частки із домоволодіння, припинення права спільної часткової власності підлягають задоволенню з наступних підстав: Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. За правилом ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного и цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Згідно технічного висновку №04-07/19 від 4.07.2019р. (а.с.26) можливий виділ 5/20 часток жилого будинку, належного [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а саме частину житлового будинку літ. «А» загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 17 кв.м., літня кухня літ. «Д» площею фундаменту 18,3 кв.м., сарай літ. «М» площею фундаменту 3,8 кв.м., сарай літ. «Н» площею фундаменту 8,2 кв.м., ІІ - басейн площею фундаменту 3 кв.м., частину огорожі №1-3, мостіння V. Згідно технічного висновку №27-05/20 від 27.05.2020р. (а.с.110) можливий виділ 7/20 часток жилого будинку, належного [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в самостійний об`єкт, що складається з частини житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,2 кв.м., вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Ж», частину огородження №1-13, мощення ІІІ,VІ, розташовані на земельній ділянці площею 0,0642 га. Позивачу за первісним позовом належить 5\\20 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , загальною площею 206,1 кв.м., в тому числі житловою площею 87,2 кв.м., що складається з приміщень в житловому будинку літ. «А»: 3-1 коридор, 3-2 коридор, 3-3 житлова, 3-4 кухня, 3-5 санвузел, I частина підвалу загальною площею 61,2 кв.м., в тому числі житловою 17,0 кв.м., господарських споруд літня кухня літ. «Д», площею 18,3 кв.м., сарай літ. «М», площею 3,8 кв.м., сарай літ. «Н», площею 8,2 кв.м., II басейн, площею 3 кв.м., частина огорожі 1-3, мостіння V, розташованого на земельній ділянці площею 2900 кв.м. Позивачу Кірову належать 7/20 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , та складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку літ. «А» житловою площею 87,2 кв.м. та надвірних споруд: «В,Д» - літні кухні, «Г» - вбиральня, «Е,М,Н» - сараї, «Ж» - гараж, «З» -душ, «Ш» - торговий кіоск, частина огорожі 1-13, І-теплиця, ІІ басейн, мостіння ІІІ, ІV, розташованого на земельній ділянці площею 2900 кв.м. (кадастровий номер 5110136900:41:020:0047). 7/20 частин будинку розташовані на земельні ділянці площею 642 кв.м. На момент звернення [PERSON] до суду з цим позовом у володінні і користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,2900 кв.м. Судом встановлено і визнано сторонами, що між співвласниками (ії правонаступниками) на протязі багатьох років склався порядок користування земельною ділянкою, за яким у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га, у володінні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0642 га, а у користуванні [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка площею 0,1258 га. По межі встановлено паркани і співвласники притримуються існуючого порядку користування земельною ділянкою. Суд вважає, що для змін існуючого порядку користування земельною ділянкою відсутні підстави. При вирішенні спору щодо користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно та фактично існуючого порядку користування, за яким кожна ділянка має самостійний вхід (в`їзд) з вул. Офіцерська. Судом встановлено, що виділ часток (поділ) у домоволодінні, що перебуває у спільній частковій власності сторін технічно можливий. Внаслідок поділу кожний зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Як зазначив Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними та у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи. Так, при вирішенні спору та, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном (постанова від 15.05.2017 у справі\~№ 6-841цс16). Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд вважає за необхідне задовольнити позов Кірова частково, оскільки за технічним висновком №27-05/20 від 27.05.2020р. можливий виділ 7/20 часток жилого будинку, належного [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в самостійний об`єкт, що складається з частини житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,2 кв.м., вбиральня літ. «Г», гараж літ. «Ж», частину огородження №1-13, мощення ІІІ,VІ, розташовані на земельній ділянці площею 0,0642 га.

Outcome: partial