Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нова Каховка, Херсонської області (далі [PERSON]) витрат у вигляді вартості медичних послуг в розмірі 9170 грн. та ендопротезу для тотального ендопротезування в розмірі 58 780 грн., яких він зазнав за період перебування на стаціонарному лікуванні у ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» в м.Чернівці, але відповідач добровільно відшкодувати їх відмовляється. Також, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час виконання трудових обов»язків, у 1995 році отримав травму лівого кульшового суглоба, про що був складений акт про нещасний випадок форми Н-1. Перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції [PERSON] в м. Нова Каховка та отримує страхове відшкодування. Висновком Херсонської обласної МСЕК від 25 листопада 2010 року йому встановлено третю групу інвалідності з потребою придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення, ендопротезування лівого колінного суглоба, стаціонарного та санаторно-курортного лікування. Оскільки через значну чергу за рахунок коштів бюджету провести протезування по заміні лівого кульшового суглоба не було можливості, а стан здоров»я значно погіршився, він змушений був за власні кошти придбати необхідні комплектуючі у клініці ЗзОВ «Центр травматології та ортопедії» м. Чернівці та пройти в ній стаціонарне лікування, пов»язане з проведенням операції по заміні суглоба. Загалом, на придбання цих комплектуючих, медикаментів та матеріалів медичного призначення, надання медичних послуг він витратив 67950 грн., але відповідач компенсувати їх відмовляється, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі, з урахуванням понесених ним судових витрат. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] повністю не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те що позивач, на її думку, не надав належних доказів на підтвердження понесених ним витрат в зв»язку із проходженням лікування, оскільки долучена ним довідка не є розрахунковим документом, що підтверджує самостійну оплату лікування та медичної реабілітації безпосередньо самим [PERSON], а також останній пройшов їх з власної ініціативи у іншому медичному закладі, ніж це визначено договором № 17, укладеним між управлінням виконавчої дирекції [PERSON] в Херсонській області та Херсонською обласною клінічною лікарнею від 17 січня 2014 року, на підставі якого йому було видане направлення на консультацію з приводу протезування до м. Херсон, порушивши таким чином умови та вказівки щодо лікування, визначені комісією лікарів та викладені у довідці МСЕК, пп.5 п.2 ст.44 та п.4 ст.34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», а тому його вимоги є безпідставними. Представник третьої особи ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» в м. Чернівці у судове засідання не з»явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, зазначивши у ньому, що вартість встановленого [PERSON] у цьому медичному закладі протезу складає 58 780 грн, витрати позивача на лікарські засоби та матеріали медичного призначення дорівнють 4325 грн, обстеження та перебування в стаціонарі 4 845 грн, тобто їх загальна вартість 10 500 грн., а не 9170 грн, як позивач зазначив у своїй позовній заяві. Суд, заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку, виходячи з встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин та відповідних їм правовідносин. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, [PERSON] у 1995 році отримав виробничу травму, про що складено акт форми Н-1, перебуває на обліку у Новокаховському відділенні [PERSON] та отримує щомісячне страхове відшкодування. 25.11.2010 року Херсонською обласною МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності з потребою придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення, едопротезування лівого кульшового суглоба, стаціонарного та санаторно-курортного лікування. З 11.12.2014 року по 19.12.2014 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» в м. Чернівці з діагнозом посттравматичний деформуючий артроз лівого кульшового суглоба 3 ст., що підтверджується відповідною довідкою № 19 від 12.03.2015 року. Відповідно до квитанції від 11.12.2014 року, виданої ФОП [PERSON], позивачем оплачено комплектуючі для тотального ендопротезування в сумі 58 780 грн. Згідно із актом виконаних робіт від 19.12.2014 року ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» м. Чернівці, [PERSON] 11.12.2014 року переніс операцію цементне ендопротезування лівого кульшового суглоба. Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій до прибуткового касового ордера № 1 від 11.12.2014 року, довідки № 19 від 12.03.2015 року, ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» вартість оплачених [PERSON] медичних послуг та придбання лікарських засобів складає 9170 грн. Листом виконавчої дирекції [PERSON] в м. Нова Каховка від 20.05.2015 року за вих.№ 07-22/М-1 йому було відмовлено у компенсації цих витрат з мотивів попередньо неузгодженого з [PERSON] звернення до медичного закладу, з яким відповідачем не укладався договір щодо надання екстреної та планової медичної допомоги потерпілим на виробництві. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпеченняправ у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Сторони в судовому засіданні не заперечують того, що у даному випадку це - страховий випадок і він, відповідно до вимог ст. 13 ч.7 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації. У разі настання страхового випадку [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я; забезпечити потерпілій разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням лікарів повний обсяг постійно доступної, раціонально організованої медичної допомоги, яка повинна включати: забезпечення необхідними лікарськими засобами, протезами, ортопедичними, коригуючими виробами, окулярами, слуховими апаратами, спеціальними засобами пересування, зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів) Статтею 21 Закону визначено перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків,а це, зокрема, забезпечення необхідними лікарськими засобами, протезами,ортопедичними, коригуючими виробами, окулярами, слуховими апаратами, спеціальними засобами пересування, зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів). У відповідності із ч.4 статті 34 Закону №1105-ХІУ, [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на протезування, санаторне курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК, та які визначаються на підставі виданих лікарями довідок або рахунків про їх вартість. Ця норма Закону роз'яснена Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 і від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де в п. 12 зазначено про те, що в ст. 37 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» наданий вичерпний перелік підстав, за наявності яких [PERSON] може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, а саме: 1) навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем або потерпілим [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку; 3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку. Постановою Правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №18 від 09.06.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2010 року за №489/17784, затверджено Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення. Цим положенням передбачено, що фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення здійснюється за прямими наслідками страхового випадку виконавчою дирекцією [PERSON], робочими органами виконавчої дирекції [PERSON] відповідно до укладених договорів із аптечними закладами (постачальниками, виробниками), санаторно-курортними, реабілітаційними закладами (відділеннями), закладами охорони здоров'я державної та/або комунальної форм власності за рахунок коштів [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За частинами 3,4 ст. 3 зазначеного положення фінансування витрат здійснюється виконавчою дирекцією [PERSON] та його робочими органами шляхом відшкодування відповідно до укладених договорів із закладами охорони здоров»я, за рахунок коштів [PERSON] в межах асигнувань, передбачених бюджетом [PERSON] на ці цілі. У разі самостійної оплати лікування, медичної реабілітації, якщо заклади охорони здоров»я, з якими укладені договори, не в змозі забезпечити таке лікування, реабілітацію потерпілим, їх вартість компенсується за умови перебування останнього на обліку на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків, що підтверджують витрати, тощо. Рішення про відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих, роботодавцям приймається протягом 10 днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують їх витрати. Згідно з висновком Херсонської обласної МСЕК від 25.11.2010 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з потребою придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення, ендопротезування лівого кульшового суглоба, стаціонарного та санаторно-курортного лікування. За таких обставин, суд вважає, що витрати позивача безпосередньо повязані з забезпеченням його права страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, були обумовлені висновками МСЕК, а тому підлягають відшкодуванню [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на підставі ст.ст.21, 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно п. 7 Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого Постановою правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09 червня 2010 року № 18 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 08 липня 2010 року за № 489/17784 (далі Положення), у разі самостійного придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення їх вартість компенсується виконавчою дирекцією [PERSON], робочими органами виконавчої дирекції [PERSON] потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах (постачальників, виробників), з якими укладено договори, за умови перебування потерпілого на обліку та на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати. Як вбачається з письмового заперечення відповідача на позовну заяву і пояснень його представника у засіданні, з ТОВ «Центр травматології та ортопедії» м. Чернівці договір про відшкодування витрат на лікування потерпілих унаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не укладався. Отже, на підставі п. 7 Положення витрати позивача на придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення повинні компенсуватися відповідачем за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в лікарні, з якою укладений відповідний договір. Разом з тим, відповідно до листа № 04/01-08 від 03 лютого 2016 року Херсонської обласної клінічної лікарні, з якою 17 січня 2014 року Управлінням виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Херсонській області укладено договір № 17 щодо надання екстреної та планової медичної допомоги потерпілим на виробництві, у грудні 2014 року на балансі лікарні необхідних для [PERSON] безкоштовних компонентів штучного суглобу, отриманих шляхом централізованого постачання з МОЗ, не було, тобто, при проведенні даної операції в умовах лікування у ХОКЛ, пацієнт самостійно повинен був би придбати ендопротез по вартості, яку встановлювали на той період постачальники. Також, відповідно до затверджених асигнувань з місцевого бюджету, вартість 1 ліжко-дня по медикаментам складала 7,94 грн., звідки випливає, що необхідні медикаменти, матеріали медичного призначення та лабораторні реактиви не могли б бути забезпечені на 100%. Таким чином, [PERSON] на час проведення операції не було забезпечено безкоштовним ендопротезуючим набором і він придбав його за власні кошти у розмірі 58 780 грн., що підтверджується відповідними розрахунковими документами , наявними в матеріалами справи (видатковою накладною № 1 від 11.12.2014 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 11.12.2014 року), а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Оскільки інші витрати позивача, зазначені у позовній заяві, ним документально не підтверджено, суд відмовляє у їх стягненні в зв»язку із відсутністю належних та допустими доказів на обґрунтування цих вимог, тобто, платіжних документів, що підтверджують ці власні витрати. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, судовий збір, сплачений ним у сумі 679,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, у сумі 587,77 грн. (679,50 грн. х 86,5% : 100%). На підставі вищезазначеного та,

Outcome: partial