Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У червні 2017 р. позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн 00 коп. на утримання дитини та 20000 грн 00 коп. один раз в рік (на відпочинок оздоровлення дитини) починаючи з 01.01.2017, посилаючись на ті підстави, що сторони проживали у цивільному шлюбі в якому у них є спільний син, однак після припинення шлюбних відносин з серпня 2010 р. малолітня дитина проживає тільки з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач у свою чергу життям та здоров'ям сина не цікавиться, участі у вихованні, забезпеченні дитини не бере, тобто не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків. Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 05.06.2018 від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсяз., проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 43). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 32). Третя особа у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 25.05.2018 надійшла заява про слухання справи без представника, просила ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини (а.с. 41, 42). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] є спільний син [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно акту від 15.03.2017 складеного мешканцями будинку [ADDRESS], про те, що у квартирі №144 [PERSON] не проживає (а.с. 13). Як вбачається із характеристики [PERSON] Середньої ЗОШ №162 від 21.04.2017 дитина навчається у школі з першого класу, однак за два роки навчання його батько жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківські збори та не цікавився життям та навчанням дитини (а.с. 14). Згідно довідки КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва дитина [PERSON], [INFO] відвідує АЗПСМ №13 під час якого зазвичай його супроводжує мати [PERSON], звернень від батька дитини [PERSON] щодо стану здоров'я дитини не надходило (а.с. 15). Відповідно до висновку від 29.09.2017 №107-40/7147 комісії з питань захисту прав та інтересів дитини Святошинської РДА у м. Києві було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 34, 35). Згідно акту від 08.09.2017 щодо перевірки умов проживання [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], встановлено, що умови проживання задовільні, у квартирі чисто, охайно, квартира мебльована та є необхідна побутова техніка (а.с. 36). [PERSON] згідно довідки вих. №62 від 12.04.2017 вона працює у ПрАТ «АСК «Інго Україна» з 24.01.2001, посадовий оклад якої складає 12000 грн 00 коп. в місяць (а.с. 37). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial