Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], де окрім нього зареєстровані син [PERSON], [INFO] і колишня дружина [PERSON] В лютому 2013 року відповідачка зібрала речі та виїхала з квартири, на теперішній час має іншу сімю. В добровільному порядку відповідачка знятися з реєстрації не бажає, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що звертався до відповідачки, щоб вона знялась з реєстрації добровільно, на що остання обіцяла, однак так і не виписалась. Їхня спільна дитина зареєстрована й постійно проживає у спірній квартирі, питання щодо зняття і його з реєстрації позивач не ставить. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що в 2007 році розірвала шлюб з відповідачем, але залишилась проживати у спірній квартирі, 09.02.2013 року забрала всі свої речі і переїхала до свого теперішнього чоловіка. З цього моменту ніякі комунальні послуги не сплачувала. Обіцяла відповідачу знятись з реєстрації, але по теперішній час це питання не вирішила. Не заперечувала, проти того, що втратила право користування квартирою. Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується особовим рахунком №29701, в квартирі також зареєстровані з 03.04.2003 року його колишня дружина [PERSON] та з 24.09.2003 року син [PERSON], [INFO]. 29.07.2003 року народився [PERSON], батьками якого згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Іллічівського рай управління юстиції м.Маріуполя Донецької області є сторони [PERSON] та [PERSON] 25.10.2007 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається з паспорта відповідачки 23.04.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] Згідно довідки КСН «Центральний 1» №976 від 19.11.2014 року [PERSON] проживає в [INFO], разом з сином [PERSON] [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає з лютого 2013 року. Як вбачається з акту КСН «Цнтральний 1» №224 від 10.11.2014 року, складеного за участю голови КСН [PERSON], секретаря КСН [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають в [INFO]. [PERSON] за вказаною адресою не проживає з лютого 2013 року. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є головою КСН «Центральний 1», при складанні акту опитували сусідів, які відчинили двері, вони підтвердили, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з лютого 2013 року. На місці склали акт, надали [PERSON], щоб він зробив ксерокопію, яка повинна була залишитись у КСН, але позивач помилково забрав копію собі. Після цього оригінал акту підписали та завірили належним чином. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні надала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Суд, приймаючи до уваги, що [PERSON] з лютого 2013 року у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, її речі у квартирі відсутні, що також не заперечує сама відповідачка, яка в судовому засіданні не заперечувала, що втратила право користування квартирою, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою №80, розташованою в будинку №72 по вул.Сєченова в м.Маріуполі.

Outcome: approved