Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в якому вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2006 року вона придбала у [PERSON] (який 23 квітня 2012 року помер) садовий будинок, розташований по вул. Коцюбинського, 24 в м. Вознесенську Миколаївської області в садівничому товаристві «Янтар». Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0768 га., призначеній для індивідуального садівництва. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою та на земельну ділянку, яка є необхідною для їх обслуговування, а тому [PERSON] просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0768 га., розташовану по вул. Коцюбинського, 24 в м.Вознесенську Миколаївської області в садівничому товаристві «Янтар», призначену для індивідуального садівництва. Ухвалою суду від 23 травня 2017 року первісних відповідачів по справі [PERSON], [PERSON] замінено на належного [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Відділу у Вознесенському районі ГУ Держеокадастру в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, питання щодо задоволення позову залишила на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вищевказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд з врахуванням вимог ст. 174 ЦПК України (яка регламентує питання визнання позову відповідачем) прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 вересня 2006 року №810 позивачка придбала у [PERSON] (який 23 квітня 2012 року помер) садовий будинок, розташований по вул. Коцюбинського, 24 в м. Вознесенську Миколаївської області в садівничому товаристві «Янтар». Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0768 га., призначеній для індивідуального садівництва. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. За таких обставин суд вважає вимоги [PERSON] до спадкоємця [PERSON] - [PERSON] обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню. Водночас Вознесенська міська рада не є належним відповідачем по справі, а тому в позові до цього відповідача слід відмовити.

Outcome: approved