Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 888 587 грн. 70 коп. заборгованості за договором позики грошей від 15.12.2015 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2019 року відкрито провадження у справі. У жовтні 2019 року позивачем до суду також подано заяву про забезпечення позову. В своїй заяві заявник вказує на те, що у відповідача є наявна можливість відчужити належне їй майно з метою уникнення відповідальності за грошовими зобов`язаннями перед [PERSON] . Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову [PERSON] в даній справі, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на належну відповідачу квартиру [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Зі змісту позову та копії договору позики вбачається, що [PERSON] зобов`язується повернути суму позики 533 957 грн. (еквівалент на дату підписання за курсом НБУ 22 770 доларів США) одноразово до 15.06.2016 року із врахуванням коштів за користування позикою. Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив бачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У відповідності до інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.06.2019 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Таким чином, з огляду на вартість і належність майна про забезпечення якого йдеться, зміст позовних вимог та ціну позову, суд вважає можливим накласти арешт на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved