Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.04.2014 року відповідач уклав з банком кредитний договір №3574.09.01.2108, відповідно до умов якого позивач зобов»язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах зворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов»язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. 17.04.2014 року відповідно до п.2.6 грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, в сумі 98608,64 грн., що підтверджується меморіальним ордером №11180548 від 17.04.2014 року та меморіальним ордером №11182518 від 17.04.2014 року. Відповідно до п.2.1 Договору встановлено термін кредитування до 15.04.2021 року. Відповідач починаючи з серпня 2015 року припинив виконувати свої зобов»язання за договором, та має прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 28.03.2016 року в сумі 97095 грн. 87 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 16.04.2014 року відповідач уклав з банком кредитний договір №3574.09.01.2108, відповідно до умов якого позивач зобов»язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах зворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов»язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. 17.04.2014 року відповідно до п.2.6 грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, в сумі 98608,64 грн., що підтверджується меморіальним ордером №11180548 від 17.04.2014 року та меморіальним ордером №11182518 від 17.04.2014 року. Відповідно до п.2.1 Договору встановлено термін кредитування до 15.04.2021 року. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором. 30.11.2015 року на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Таким чином, станом на 28.03.2016 року загальна сума заборгованості по договору становить 97095,87 грн., яка складається з: 85339, 79 грн. неповернута сума кредиту; 9017, 03 грн. прострочені відсотки; 2739,05 грн. пеня. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved