Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який уточнила 20.07.2017 року. У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 29.10.2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 835. Від шлюбу вони дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідач зловживає спиртними напоями. З боку [PERSON] щодо позивача не однократно вчинялись дії, що містять ознаки злочину, а саме нанесення тілесних ушкоджень, спроба незаконного проникнення до помешкання, в якому вона мешкає. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29.10.2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 835, судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилася. Представник позивача у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, також пояснила суду, що відповідач зловживає спиртними напоями, б'є позивачку, позивач та відповідач проживають окремо пів року, дітей не має, майнового спору не має, прізвище залишає. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги позивача не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на те, що позивач вагітна. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 9 Конституції України\~\~чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. З матеріалів справи судом встановлено, шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 29.10.2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 835, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 184328 від 29.10.2010 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Позивачка вагітна, що підтверджується медичним висновком № 340 від 22.03.2017 року та показами свідка [PERSON] Відповідач зловживає спиртними напоями, також з боку [PERSON] щодо позивача не однократно вчинялись дії, що містять ознаки злочину, а саме нанесення тілесних ушкоджень, що підтверджується фотокартками та показами свідка [PERSON], спроба незаконного проникнення до помешкання, в якому вона мешкає, що підтверджується показами свідка [PERSON] та листом Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції № 9231/41/19/02-2017 від 18.05.2017 року. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання сторонам строку для примирення на думку суду є недоцільним, оскільки шлюбні відносини припиненні, позивачка не бажає поновлювати стосунки, відповідач будь-яких заходів до примирення не приймає, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ялова», на підставі ст. 113 СК України суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «Ялова». Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя розпалася остаточно та відновлена бути не може, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved