Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із позовною заявою про скасування розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 07.06.2010 року та укладених на його підставі договорів оренди між Прилуцькою райдержадміністрацією та Фермерським господарством «Агрозем». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 березня 2016 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявами про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 94 га, 24 га та 60 га для ведення фермерського господарства на території Знамянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. 14 березня 2016 року ним була отримана відповідь ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області в якій йому було відмовлено у зазначених заявах з тих підстав, що вказані земельні ділянки перебувають в оренді в іншої особи. Звернувшись із відповідними зверненнями щодо надання інформації по вказаним земельним ділянкам, він отримав відповідь від Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі, відповідно до якої, земельні ділянки, які позивач бажає отримати для ведення фермерського господарства перебувають у користуванні Фермерського господарства «Агрозем», згідно договірних відносин, що укладені на підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 07 червня 2010 року №252. Посилаючись на ті обставини, що вказані розпорядження та договори оренди суперечать вимогам Земельного кодексу України, [PERSON] просить суд скасувати відповідне розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації та визнати недійсними договори оренди від 09.06.2010 року. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, зважаючи на ті обставини, що вказане розпорядження та договори оренди суперечать діючому законодавству та порушують права його довірителя. Прилуцька районна державна адміністрація в судове засідання представника не направила, але подала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, згідно вимог законодавства. Представники відповідача ФГ «Агрозем» - [PERSON] та [PERSON] заперечили проти задоволення позовних вимог, вказуючи відсутність порушень, про які зазначає позивач та надали при цьому відповідні пояснення. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та при цьому також вказав на відсутність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В той же час, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду із позовом про захист свого порушеного права [PERSON] вказував на ті обставини, що відповідач ФГ «Агрозем» на незаконній підставі орендує земельні ділянки на території Знамянської сільської ради Прилуцького району з 2010 року, оскільки відповідні договори були укладенні у звязку із порушенням вимог ст.124 ЗК України, без проведення земельних торгів. Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власниками земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~\~\~ Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюється законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Так, Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). \~\~\~\~ Статтею 3 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що обєктом оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальної або державної власності. Так, 07 червня 2010 року Прилуцькою районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №252, яким, відповідно до ст.124 ЗК України було затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право користування на умовах оренди земельними ділянками на території Знамянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, надано в оренду Фермерському господарству «Агрозем» земельні ділянки загальною площею 176,8490 га в тому числі 153,4992 га за рахунок земель запасу, із них: 59,9855 га ріллі і 93,5135 га пасовищ, та 23,3498 га за рахунок земель резервного фонду, із них 23,3498 га ріллі , для ведення фермерського господарства терміном на 5 років на території Знамянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Також вказаним розпорядженням визначено розмір орендної плати, порядок її внесення та рекомендовано протягом місяця укласти відповідні договори оренди земельних ділянок, внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації. На виконання вказаного розпорядження 09 червня 2010 року орендодавцем Прилуцькою районною державною адміністрацією в особі її голови та орендарем Фермерським господарством «Агрозем», також в особі його голови , було укладено три договори оренди земельних ділянок площею 23,3498 га, 599855 га та 93,5137 га, які були зареєстровані у Прилуцькому міськрайонному відділі Чернігівської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи 21 жовтня 2010 року за №041084800289, №041084800288, №041084800290. 22.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області було розглянуто клопотання ФГ «Агрозем» про внесення змін до договору оренди землі та прийнято 3 накази про внесення змін до пункту 7 зазначених вище договорів в частині визначення строку дії таких. При цьому визначено, що вказані договори укладено на 20 років (а.с.57-59). На підставі вказаного наказу було укладено додаткові угоди до кожного із трьох договорів оренди, якими внесено зміни до п.7 та яким визначено, що договір оренди укладено на 20 років, а також визначено переважне право орендаря на його поновлення після закінчення строку дії договору (а.с.61,63,65). В подальшому, 24.09.2015 року вказані додаткові угоди були зареєстровані у Реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції, що підтверджують відповідні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 60, 62, 64) Позивачем оскаржується лише розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 07.06.2010 року та договори оренди, які були укладені на його підставі 09.06.2010 року. Відповідно до п.11 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним Кодексом України та Законом України «Про землеустрій». За приписами статті 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття Прилуцькою РДА оскаржуваного розпорядження від 07.06.2010 р.), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частини 2, 3 вказаної норми). Земельні торги проводяться у формі аукціону (стаття 135 Земельного кодексу України). Відповідно до частини 5 статті 137 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час видання розпорядження і укладення договору оренди землі) земельні торги проводяться у порядку, встановленому законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. № 394 було затверджено порядок проведення земельних аукціонів у 2008 році. Указом Президента України від 21.07.08 року № 639/2008 дію вказаної постанови зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 11.11.2008 р. за № 25-рн/2008 у справі №1- 46/2008 вказану постанову Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. № 394 визнано неконституційною, оскільки питання щодо порядку відчуження, набуття і здійснення права власності, права тимчасового користування (оренди), функції, компетенції органів державної влади і місцевого самоврядування мають врегульовуватися тільки законом. Статтею 80 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік, встановлюється, що до прийняття закону, який врегулює порядок продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), продаж зазначених земельних ділянок здійснюється у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, проте на час укладення договорів оренди землі порядок проведення земельних торгів (аукціонів) Кабінетом Міністрів України затверджений не був. Тобто, на час видання розпорядження голови Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області № 252 від 07.06.2010 року № 252 та на час укладення (09.06.2010 року) та державної реєстрації договорів оренди землі (21.10.2010 року) і до серпня місяця 2012 року в Україні був відсутній встановлений порядок проведення земельних торгів (аукціонів) із передачі в оренду земель сільськогосподарського призначення, що відповідно свідчить про відсутність можливості проведення земельних торгів на час видання розпорядження та укладення договорів і відповідно про відсутність порушень при передачі спірних земельних ділянок в оренду, оскільки чинне на той час законодавство України (стаття 124 Земельного кодексу України в редакції чинній на час видання розпорядження та укладення договорів оренди землі) не містило заборони районним державним адміністраціям розпоряджатися землями шляхом передачі їх у користування виходячи із встановлених відповідним законом повноважень. Більш того, проведення земельних аукціонів (торгів) без відсутності встановленого порядку їх проведення є правовою підставою для визнання недійсним результатів проведення аукціону та визнання недійсним договору оренди землі, який укладається за результатами аукціону, зазначену вище правову позицію підтверджує Постанова Вищого господарського суду України від 26.05.2011 року у справі № 25/75. Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже вказана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким , а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України, згідно з пунктом 2 ч.2 цієї статті одним із способі захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Однак, порушення вимог закону рішенням чи дією не є підставою для його скасування, оскільки обовязковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом , субєктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. З огляду на наведене, вирішуючи спір, необхідно пересвідчитись у належності особи, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу ( чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеними (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Як на підставу для задоволення позовних вимог [PERSON] посилається на правову позицію, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року у справі за позовом прокурора Барвінківського району Харківської області в інтересах держави в особі Головного Управління Держземагенства у Харківській області до Барвінківської районної державної адміністрації, фермерського господарства «Мазуров Олександр Анатолійович», про скасування розпоряджень; визнання недійсним договорів, як відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Однак суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку позивачем є прокурор, який виступає в інтересах держави, а предметом спору є розпорядження та договори оренди, які були укладені у червні 2012 року, тобто в період коли вже існував відповідний порядок проведення земельних торгів (аукціонів) із передачі в оренду земель сільськогосподарського призначення, на відміну від періоду, коли були прийняті розпорядження Прилуцькою районною державною адміністрацією та укладені відповідні договори , що є предметом даного судового розгляду. Що стосується саме даних позовних вимог, то в судовому засіданні представником позивача не було подано жодного доказу на підтвердження того, що оскаржуваним розпорядженням та договорами оренди порушені, або можуть бути порушені права позивача. Тому,

Outcome: dismissed