Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 23.11.2007 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 670. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинилися з березня 2012 року, після чого дитина мешкає разом з матір'ю. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали сварки з причини різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння у вирішенні сімейних питань, відповідач не мав бажання утримувати та піклуватись про сім'ю. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з березня 2012 року, з боку відповідача питання щодо примирення не підіймалось, що свідчить про неможливість возз'єднання сім'ї. Після розірвання шлюбу, дитина буде мешкати з матір'ю. Крім того, оскільки засоби на утримання дитини відповідач добровільно не надає, на цей час це питання вирішується у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю та просив розірвати шлюб укладений між ним та позивачем, посилаючись на те, що сім'я в них розпалася і строк на примирення їм не потрібний. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 670. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через відсутність взаємопорозуміння у вирішенні сімейних питань, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання подружжя з березня 2012 року. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved