Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

у травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 453 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. В обґрунтування позову зазначає, що від спільного шлюбу мають 2-х синів [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у позивача та відповідача різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між сторонами припинилися з серпня 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно не мають. За таких обставин позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам (інтересам дітей). На примирення позивач не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, також у заяві зазначено, що позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 453 (а.с 11). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року сторонам було призначено строк на примирення у 2 місяці, у зв'язку з тим, що відповідач позов не визнавав, пояснив, що вони тривалий час з позивачкою перебувають у шлюбі, мають двох дітей і він хоче зберегти сім'ю. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з серпня 2012 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved