Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У червні 2019 року ТОВ «УПРАВ-ДОМ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просять стягнути з останнього заборгованість за договором на технічне обслуговування підземної автостоянки в сумі 5 553,18 грн., 3% річних в сумі 112,35 грн., втрати від інфляції у сумі 283,42 грн., судові витрати в сумі 1 921,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.09.2015 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та [PERSON] укладено договір на технічне обслуговування підземної автостоянки. Станом на 30.05.2019 року у відповідача утворилась заборгованість за технічне обслуговування підземної стоянки у розмірі 5 553,18. Відповідач в добровільному порядку кошти не сплачує, що стало приводом звернення позивача до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій просила позов задовольнити та розглядати справу у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 18.09.2015 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та [PERSON] укладено договір № 193 на технічне обслуговування підземної автостоянки (паркінгу) (а.с.8-9). Пунктом 4.1 договору № 193 встановлено, розмір оплати за технічне обслуговування у розмірі 291,34 грн. Вказана сума підлягає щомісячному коригуванню виконавцем у сторону збільшення, по факту споживання замовником обсягів теплової (на час опалювального сезону) та електричної енергії. Пункт 4.3 договору передбачає, що плата за договором вноситься щомісячно, для 10 числа наступного за розрахунковим місяця. З розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідача за технічне обслуговування підземної стоянки станом на 30.05.2020 року становить 5 553,18 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є - договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних складають 112,35 грн., втрати від інфляції становлять 283,42 грн. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги розрахунки позивача, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором на технічне обслуговування підземної автостоянки в сумі 5 553,18 грн., 3% річних в сумі 112,35 грн., втрати від інфляції у сумі 283,42 грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. є не співмірним зі складністю шаблонної справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, реальним обсягом наданих послуг. У зв`язку з чим суд вважає правильним та достатнім стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збору, сплаченої позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial