Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У травні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, в обґрунтування якого зазначила, що разом з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народилась донька - [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2012 шлюб було розірвано та за усною домовленістю між сторонами донька залишилась жити разом з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, а також стягнуто кошти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до [INFO] року, тобто до досягнення донькою трирічного віку. Однак, протягом останніх півтора року за відповідачем існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17 431,30 грн. За весь час з моменту припинення спільного між сторонами, відповідач жодного разу дитину не бачив і такого бажання не висловлював навіть тоді коли позивачка намагалась зв'язатись з ним по телефону. [PERSON] в утриманні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, нею зовсім не цікавиться не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує. Жодного разу не подзвонив дочці, ніколи не дарував дитині подарунки ані на день народження, ані на будь-які інші свята. Участі у додаткових витратах на утримання [PERSON], викликаних відвідуванням гуртків позакласної роботи, не приймає участі у витратах на придбання ліків для її лікування відповідач не приймає та не несе витрат на організацію відпочинку, на придбання одягу та шкільного приладдя, продуктів харчування. Крім того, має досить багато заборгованостей перед кредиторами та банками, оскільки зловживає азартними іграми на ігрових автоматах, а до того ж, маючи заборгованість по аліментам, витрачає отримані в борг кошти на свої особисті потреби, розваги і жодного разу після розлучення не поцікавився як живе його донька, чи здорова вона, одягнена та нагодована, як проводить свій дозвіл, чим цікавиться. З 27.09.2013 року позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON], та від вказаного шлюбу у подружжя народились доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], яких [PERSON] вважає за свою родину: батька та сестер. На теперішній час [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. У зв'язку з викладеним, позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно їх доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з нього на свою користь понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково зазначила, що протягом всього часу перебування справи у суді відповідач жодного разу не намагався зв'язатись з дочкою, не приїздив на свята, аліменти не сплачує, участі у вихованні та додаткових витратах на доньку не приймає. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення та відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно в порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень проти позову та відзив на нього не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного i гармонійного розвитку її особистості потребує любові i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою i відповідальністю своїх батьків, i в усякому випадку в атмосфері любові i моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зi своєю матір'ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. У відповідності ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ([NUMBER]). Після шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] року народилась донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ([NUMBER]), виданого 24 березня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2012 року (Справа № 0814/9665/2012), шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище «[PERSON]». Дитина проживає разом з матір'ю. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2012 року (Справа № 0814/9664/2012) з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що відповідач відмовлявся в самостійному порядку виконувати рішення суду щодо сплати аліментів, [PERSON] звернулась до виконавчої служби для примусового стягнення аліментів. Згідно Довідки Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 3363/15.4-37/1 від 02.04.2018 року за відповідачем за період з січня 2017 року по квітень 2018 року виникла заборгованість у розмірі 17431, грн., яка станом на теперішній час не сплачена. 27.09.2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ([NUMBER]), виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від вказаного шлюбу у подружжя народились доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження. Згідно Довідок від 23.04.2018 року про реєстрацію місця проживання особи, наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON], [INFO], прожинає разом зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, сестрами та вітчимом та знаходиться на повному утриманні матері. З пояснень позивачки, не спростованих відповідачем, за весь час з моменту припинення спільного між ними життя, [PERSON] жодного разу не бачив доньку і не висловлював такого бажання. [PERSON] в утриманні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, нею зовсім не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує, аліменти не сплачує (має заборгованість). [PERSON] не приймає участі у додаткових витратах на утримання доньки, викликаних відвідуванням гуртків позакласної роботи, не приймає участі у витратах на придбання ліків для її лікування, не несе витрат на організацію відпочинку, на придбання одягу та шкільного приладдя, продуктів харчування. Крім того, має досить багато заборгованостей перед кредиторами, що підтверджується долученими до позову письмовими вимогами банківських установ, оскільки зловживає азартними іграми на ігрових автоматах. Питання щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно малолітньої доньки було винесено на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та висновком № 05/01-27/0184 від 13.02.2018 року комісією було прийнято рішення за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням [PERSON], [INFO], займається її мати разом зі своїм чоловіком [PERSON], а відповідач [PERSON] взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не утримує її матеріально, має заборгованість по аліментам, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню. З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved