Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У червні2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В своєму позові позивач просить визнати право власності на незавершений будівництвом обєкт нерухомого майна та розподілити частки у спільній частковій власності наступним чином: за [PERSON] право власності на 1/5 частину незавершеного будівництвом (готовність 10%) обєкту нерухомого майна (літ. А), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, в районі вул. Байкальська і вул. Косіора; за [PERSON] право власності на 2/5 частину незавершеного будівництвом (готовність 10%) обєкту нерухомого майна (літ. А), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, в районі вул. Байкальська і вул. Косіора; за [PERSON] право власності на 2/5 частину незавершеного будівництвом (готовність 10%) обєкту нерухомого майна (літ. А) , що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, в районі вул. Байкальська і вул. Косіора. В обґрунтування свого позову посилається на порушення відповідачем-1 умов договору, що суперечить нормам чинного законодавства. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачами був укладений договір про дольову участь у будівництві. Згідно п. 1.1. сторони обєднують свої зусилля для досягнення спільної господарської мети спільного проектування, будівництва та експлуатації обєкту нерухомого майна, будівництво якого буде проводитись в районі вул. Байкальська і вул. Косіора. Згідно п. 1.5. договору, після виконання зобовязань за договором сторони набувають право власності на: - [PERSON] 1/5 частину обєкту нерухомого майна, будівництво якого буде проводитись в районі вул. Байкальська і вул. Косіора; - [PERSON] 2/5 частину обєкту нерухомого майна, будівництво якого буде проводитись в районі вул. Байкальська і вул. Косіора; - [PERSON] 2/5 частину обєкту нерухомого майна, будівництво якого буде проводитись в районі вул. Байкальська і вул. Косіора. З метою забезпечення спільної діяльності згідно умов договору, [PERSON] надає під будівництво нерухоме майно: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, в районі вул. Байкальської і вул. Косіора (Індустріальний район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1210100000:04:041:0056, загальною площею 0,0664га, яка належить їй на праві оренди на підставі договору оренди землі від 28.12.2007 року серія ВКЕ №043143, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за р. №8565, а [PERSON] та [PERSON] грошові кошти та здійснюють будівельні роботи по зведенню обєкта нерухомого майна. 20.05.2008 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області надано дозвіл на виконання будівельних робіт №152/01-08 відповідно до проектної документації, затвердженою та зареєстрованою ГоловАПУ від 25 вересня 2007 року №616, наказ від 26 вересня 2007 року №1. Також встановлено, що на сьогоднішній день будівництво обєкту здійснюється за рахунок позивача та відповідача-2 у відповідності до умов договору про дольову участь у будівництві. Готовність незавершеного будівництвом обєкту 10%. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положенням ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний позов є доведеним і обґрунтованим, базується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved