Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красилівського районного суду було розірвано. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Її пропозицію домовитись про участь відповідача в утриманні дитини відповідач відхилив без будь-яких пояснень. На утримання дитини вона не отримує жодної державної допомоги. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч цьому відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, шкільного, на організацію процесу навчання, дозвілля та відпочинку. Відповідач працює, добре матеріально забезпечений, а тому просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. Позивач у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не прибув, до суду повернулася надіслана йому повістка з відміткою про те, що за одержанням повістки він не з'явився, що свідчить про його відсутність за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до стст. 74 ч. 5, 122 ч. 3 ЦПК України в разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, судова повістка надсилається цій фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином, а тому судовий розгляд справи проводиться у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих суду доказів, 31 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання вони мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина постійно проживає в сім'ї матері [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально сім'ю не підтримує, інших утриманців не має, здоровий та працездатний, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою № 37 від 07.05.2014 ОСББ «Лідер - 2009». Відповідно до стст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно стст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві твердження позивача, свідчили б про його непрацездатність, наявність інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, інші причини неможливості сплати ним аліментів. Враховуючи викладене, те, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, будучи спроможним надавати таку допомогу, стан здоров'я та матеріальне становище позивача і відповідача, відсутність у платника аліментів інших утриманців, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved