Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь 60182,92 грн. - страхового відшкодування, 42489,13 - пені, 2952,08 грн. - 3% річних та 36831,95 грн. - інфляційних втрат. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] керуючи транспортним засобом вчинив ДТП внаслідок якого пошкодив належний позивачу автомобіль та причіп. Вина відповідача у вчинені вказаного ДТП встановлено відповідною постановою суду, а відповідальність застрахована полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача. Представник позивача за довіреністю звертався до відповідача із заявою про страхове відшкодування, разом з тим, останнім всупереч законодавству такого відшкодування проведено не було. Оскільки відповідачем у встановлений законом строк не була проведена виплата страхового відшкодування, то з нього також підлягає стягненню пеня, 3% річних та інфляційні втрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, через свого представника до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справі у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.01.2014 о 19-30 год. [PERSON] на 400 кілометрі +450 м. автошляху Київ - Харків - Довжанський, керуючи автомобілем «MERCEDES - BENZ SPRINTER», днз [NUMBER], при здійснені об'їзду автомобіля «RENAULT MAGNUM - 440», днз [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу допустив наїзд на стоячий автомобіль, внаслідок чого відірвався вантажний фургон, на який допустив наїзд, який рухався в попутному напрямку автомобіль «DAF», днз [NUMBER], який після наїзду з'їхав у кювет зустрічного напрямку, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків, постраждалих при ДТП немає. Постановою Валківського районного суду Харківської області від 21.02.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ серії АС № 5383847. Право власності на належний позивачу автомобіль DAF95XF сідловий тягач - Е, державний номерний знак [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.04.2014 року , а причіп бортовий -Е Krone SPD27, державний номерний знак [NUMBER] - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.08.2007 року. 28.04.2014 у зв'язку із заподіянням шкоди [PERSON] в інтересах позивача звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про сплату страхового відшкодування. Як зазначає позивач, страховим справам по тягачу та напівпричепу присвоєні номера 17.120 та 17.128. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 даного Закону страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Статтею 992 ЦК України передбачено майнову відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, а саме у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Також, відповідно до ст.ст.536,625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. Згідно розрахунку позивача завдана йому відповідачем шкода складається з 60182,92 грн. - суми страхового відшкодування, 42489,13 - пені, 2952,08 грн. - 3% річних та 36831,95 грн. - інфляційних втрат Враховуючи викладене, суд приходить про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1424,56 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved