Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] (далі по текст - позивач) звернувся до суду із позовом до ТОВ «Венбест» (далі по тексту - відповідач) про зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати відповідача перевірити скаргу від 27.10.2020 року вх.№ 200 та письмово повідомити про результати перевірки. Ухвалою від 14.01.2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11 березня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача в якому останні просив закрити провадження у цивільній справі, оскільки відсутній предмет спорту. Відзив обґрунтований тим, що 09.03.2021 року на поштову адресу позивача було надіслано відповідь на скаргу від 27.10.2020 року, в якій позивачу було надано відповідь та надано копію статуту відповідача. 14.06.2021 року позивач надав суду заяву в якій зазначив, що він ніколи не отримував від відповідача відповідь на скаргу від 27.10.2020 року. Зазначає,що відповідач вводить суд в оману, оскільки під час оформлення поштових відправлень представник відповідача умисно повідомив працівникам поштового відділення номер телефону невідомої особи замість номеру телефону позивача, та як наслідок останній не зміг отримати поштове відправлення. 14.06.2021 року позивачзвернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.06.2021 року в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою суд від 23.06.2021 року в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін у справівідмовлено. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.10.2020 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венбест» зі скаргою щодо вчинення працівниками охоронної компанії ТОВ «Венбест» протиправних дій відносно скаржника та відповідно до Законом України «Про звернення громадян» просив письмово повідомити прізвище, ім`я та по-батькові другого члена екіпажу спеціалізованого автомобіля № [NUMBER] , бортовий номер [NUMBER] , який 05.04.2019 року разом з іншим членом екіпажу [PERSON] безпричинно напав на позивача у приміщенні «Агропросперіс Банк» на вул. Дегтярівській 27-Т в м. Києві; надіслати позивачу статут ТОВ «Венбест»; та надіслати копію відповідного документа, в якому йдеться про права і обов`язки працівників ТОВ «Венбест». Позивачем зазначено, що в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», відповідач умисно не повідомив про результати перевірки скарги від 27.10.2020 року вх. № 200, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач зазначає, що відповіді на скарги не отримав, а тому наявні підстави щодо зобов`язання відповідача перевірити скарги та письмово повідомити про результат їх розгляду. Разом з тим, надані представником відповідача докази свідчать про те, що ТОВ «Венбест» 09.03.2021 р. за вих. № 79 в адресу [PERSON] , [ADDRESS] , направив відповідь на скаргу від 27.10.2020 року. Так, відповідачем зазначено, що скарга від 27.10.2020 року розглянута, надано відповідь, що 05.04.2019 року опрацьовувала сигнал «Тривога» за адресою: [ADDRESS] (приміщення «АГРОПРОСПЕРІС БАНКУ») група мобільного реагування Товариства у складі водія автотранспортних засобів групи мобільного реагування [PERSON] та охоронника групи мобільного реагування [PERSON] . Під час відпрацювання тривожних сповіщень з об`єктів, що охороняються Товариством, персонал охорони дотримується вимог Закону України «Про охоронну діяльність». Права персоналу охорони закріплені в статті 12 Закону України «Про охоронну діяльність», обов`язки персоналу охорони в статті 13 Закону України «Про охоронну діяльність». Також відповідачем направлено [PERSON] копію Статуту ТОВ «Венбест» на 20 арк. Як визначено в преамбулі Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. В силу ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Положеннями статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Частиною 1,2 та 4 ст. 7 зазначеного Закону передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07 лютого 2008 року N 109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян. Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян. Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Позивач 06.05.2021 року (а.с.52) та 14.05.2021 року (а.с.56) в приміщенні суду ознайомився з матеріалами справи № 761/222/21, в тому числі з відзивом відповідача, який містить копію відповіді від 09.03.2021 року за вих. № 79 на скаргу позивача від 27.10.2020 року (а.с.22). Суд не приймає до уваги твердження позивача про неотримання ним відповіді на скаргу, оскільки предметом даного спору є саме надання відповіді, а не порушення відповідачем або працівниками пошти вимог щодо оформлення поштових відправлень. Таким чином, станом на момент розгляду справи, позивач фактично ознайомлений з відповіддю щодо розгляду скарги від 27.10.2020 року, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача щодо зобов`язання відповідача перевірити скаргу та письмово надати відповідь на таку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed