Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 24 891,83грн. відшкодування матеріальної шкоди, 20 000,00грн. відшкодування моральної шкоди, судовий збір та вартість витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 18.03.2017року водій [PERSON], керуючи автомобілем марки « БМВ» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по пр.-ту Героїв Сталінграда потрапив в дорожньо-транспортну пригоду у зв'язку з неналежним станом дорожнього полотна, а саме наявністю на проїжджій частині дороги ями. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, не вжито заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або не прийнято своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Вказана яма (вибоїна) не була позначена ні дорожніми знаками, ні сигнальними, огороджувальними чи направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів, на цій ділянці дороги не було припинено чи обмежено рух. З вини відповідачів автомобіль зазнав ушкоджень пошкодження шин. Внаслідок ДТП позивач поніс матеріальний збиток у сумі - 24 891 грн. 83 коп., яка складається з вартості комплексу шин в сумі 16 200,00грн., послуги евакуатора -470,00грн., послуга огляду пошкодженого автомобіля механіком шинного центру -860,00грн., ремонтні роботи -662,40грн., вартість ремонтних робіт- 6699,43грн., окрім того позивач понесла витрати на правову допомогу у сумі - 4 640,00 грн. Також позивач зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 20 000 грн., яка полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час ДТП та за його наслідками. Відповідач Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва» заперечує проти заявленого до них позову, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним. Посилаючись на те, що інспектором УПП в м. Києві лейтенантом [PERSON] при оформлені даної ДТП не встановлено факту, що працівниками відповідача здійснено адміністративне правопорушення правил, норм в стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вилицях місць провадження робіт. Окрім того протокол про адміністративне правопорушення згідно ч.4 ст.140 на посадову особу відповідача не було складено. Окрім того, ДТП сталася з вини водія [PERSON], який не зміг оцінити дорожню обстановку належним чином і уникнути наїзду на яму. Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з пояснень представника позивача 18.03.2017року водій [PERSON], керуючи автомобілем марки « БМВ» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по пр.-ту Героїв Сталінграда потрапив в дорожньо-транспортну пригоду у зв'язку з неналежним станом дорожнього полотна, а саме наявністю на проїжджій частині дороги ями. Зазначені обставини не встановлені в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано протоколу про адміністративне правопорушення, постанови суду про притягнення посадової особи Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва»до адміністративної відповідальності. Відповідно до п.3 р.2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі - при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично- шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про умови та стан шляху, які загрожують безпеці руху. Станом на 23.04.2018р. протокол про адміністративне правопорушення згідно ч.4 ст.140 на посадову особу відповідача не було складено, окрім того відповідачами ведеться книга обліку ДТП відповідно до якої у відповідача не зареєстровано цього ДТП. Окрім того відповідно до п.11 « Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вилуць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» - дорожньо- експлуатаційні організації зобов'язані разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції України брати участь в огляді місць дорожньо- транспортних пригод для визначення умов, за яких вони стались, що зроблено не було. До матеріалів справи позивачем не надано звіту про оцінку автомобіля «БМВ» реєстраційний номер [NUMBER] на підтвердження матеріального збитку, а надано лише рахунок на оплату та замовлення на виконання робіт, чим порушив п.5.2 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства України від 24.11.2003року 31074/8395. Як слідує з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу марки «БМВ» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994року № 198 (далі - правила) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1). Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно із ч. 2 цієї ж статті обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на які посилався як на підставу в обґрунтування своїх позовних вимог. З огляду на відсутність порушення прав позивача як власника автомобіля, суд підстав для відшкодування матеріальної шкоди не вбачає. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, понесених судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed