Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У травні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала на те, що згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 квітня 2011 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2011 року до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості, яка нарахована державним виконавцем станом на 1 квітня 2014 року у сумі 10593 грн. 62 к. Посилаючись на викладене, позивач прохала стягнути на її користь пеню у розмірі 33126 грн. 43 к. за прострочення строків виплати аліментів за період з 1 серпня 2012 року по 1 квітня 2014 року. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд розглядає справу у заочному порядку на підставі наданих позивачем доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 квітня 2011 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2011 року до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення суду, знаходиться на виконанні у відділі ДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. Відповідно до довідки про нарахування заборгованості по аліментам заборгованість по аліментам станом на 1 квітня 2014 року склала за період з 1 серпня 2012 року по 1 квітня 2014 року 10593 грн. 62 к. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З наведеного випливає, що необхідними умовами для нарахування пені мають бути наявність заборгованості по сплаті аліментів та вина особи, яка повинна їх сплачувати. Заборгованість по сплаті аліментів, яка була нарахована по вищезазначеній довідці державного виконавця, боржником не оскаржувалася. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Обставин, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від обов'язку сплатити неустойки ним судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна бути нарахована і стягнута з відповідача у повному обсязі. У правових висновках, викладених в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи наведене і те, що відповідач не сплачує аліменти з серпня 2012 року, пеню слід нарахувати за період з серпня 2012 року по 1 квітня 2014 року включно у спосіб вказаний позивачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved