Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У червні 2016 року керівник Охтирської місцевої прокуратури в порядку статті 45 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ звернувся до суду з даним позовом, яким просив розірвати договір оренди майна, укладеного 09 жовтня 2007 року між [PERSON] сільською радою Краснопільського району та Фізичною особою-підприємцем [PERSON], предметом якого є гідроспоруда, що знаходиться в с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області, та стягнути з [PERSON] заборгованості за договором оренди від 09.10.2007 в сумі 14823,10 грн та понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що за договором оренди б/н 09.10.2007 [PERSON] передано у строкове платне користування гідроспоруду, що знаходиться в с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області, вартістю 62580 грн строком на 10 років до 09.10.2017 включно. Орендна плата встановлювалася у розмірі 7634, 56 грн на рік зі сплатою щомісячно у розмірі 1/12 річної суми протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного податкового місяця. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] сільська рада свої зобов'язання за договором виконала та передала майно у строкове платне користування. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов договору оренди, свої зобов'язання не виконав, систематично порушував умови договору щодо повноти і строків виплати орендної плати, внаслідок чого станом на 24.05.2016 утворилася заборгованість загальною сумою 14823,10 грн і у добровільному порядку не погашена. За заявою позивача Ухвалою суду від 29.06.2017 провадження у справі в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сільської ради заборгованості за договором оренди від 09.10.2007 в сумі 14823,10 грн закрито у звязку з добровільною її сплатою, яка відбулася після відкриття провадження у справі. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і наполягав на розірванні договору оренди від 09.10.2007 та не заперечував проти заочного розгляду справи. Також просив вирішити питання розподілу судових витрат і повернути 144 грн зайво сплаченого судового збору. У ході судового розгляду справи відповідач та його представник заперечували проти позову, посилалися на відшкодування заявленої заборгованостіа, а строк дії договору не закінчився. У судове засідання 29.06.2017 відповідач повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між [PERSON] сільською радою, з одного боку, та фізичною особою-підприємцем [PERSON], з другого боку, укладено договір оренди, відповідно до якого передано у строкове платне користування предмет договору - гідроспоруду, що знаходиться в с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області, вартістю 62580 грн і того ж дня вказане майно передано ФОП [PERSON] /копії ас 9-14/. Відповідно до положень п.2.1 згаданого договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, указаний у договорі, але не пізніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Строк дії договору відповідно до п. 10.1 договору складає 10 років до 09.10.2017 включно. Додатком до договору визначено, що орендна плата станом на 01.01.2010 встановлюється у розмірі 7634,56 грн на рік /ас 15/. Відповідно до п. 3.2 договору орендна плата повинна вноситися щомісячно у розмірі 1/12 річної суми протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного податкового місяця. [PERSON] сільська рада Краснопільського району свої зобовязання за договором від 09.10.2007 виконала, надавши відповідачу [PERSON] майно у користування. Як вбачається з листів [PERSON] сільської ради Краснопільського району № 61/02-32 від 24.02.16 та № 174/02-32 від 24.05.16, відповідач систематично порушував умови договору щодо повноти та строків виплати орендної плати. Так, протягом 2013 року орендна плата сплачувалась ним з порушенням визначених договором термінів та не у повному обсязі. У 2014 році [PERSON] не в повному обсязі сплачено орендну плату за травень 2014 року. В подальшому, починаючи з червня 2014 року останнім взагалі не виплачувалася орендна плата за згаданим договором оренди комунального майна. Внаслідок цього за вищезгаданим договором виникла заборгованість зі сплати орендної плати, яка відповідно до розрахунку [PERSON] сільської ради станом на 24.05.16 складає 14823,10 грн /ас 8, 16-18/. На даний час відповідач свої обов'язки за договором належним чином не виконує. Так, згідно довідки [PERSON] сільської ради № 580 від 18.08.2016 [PERSON] сплатив заборгованість за користування гідроспорудою в розмірі 17558,17 грн, що підтверджується копією квитанції № 72 від 20.07.2016 /ас 40,43/. Однак відповідно до листа [PERSON] сільської ради №101/02-32 від 12.06.2017, станом на 12 червня 2017 року заборгованість відповідача, [PERSON], за користування гідроспорудою складає вже 6381,87 грн /ас 111/. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частинами першою та другою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, є встановленим систематичність порушення [PERSON] істотних умов спірного договору, внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять вчасно та у встановленому договором розмірі кошти за використання комунальним майном на умовах оренди, а твердження відповідача щодо відсутності заборгованості не відповідають дійсності, станом на день розгляду справи наявна заборгованість по орендній платі за договором оренди гідроспоруди від 09 жовтня 2007 року та складає 6381,87 грн. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим і підставним до задоволення. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України Про судовий збір , що діяв на час подачі позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. При зверненні до суду з вказаною позовною заявою прокуратурою Сумської області було сплачено судовий збір у розмірі 2900 грн замість 2756 грн, а тому 144 грн зайво сплачено судового збору підлягає поверненню. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Тому, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2756 грн судових витрат, а зайво сплачену суму судового збору у розмірі 144 грн повернути на користь прокуратури Сумської області.

Outcome: approved