Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У червні 2015 року позивачі звернулися до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом про виділ ідеальних часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та визнання права власності кожного з позивачів на ? частину вказаної квартири. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони були зареєстровані та постійно проживали разом зі своєю бабусею [PERSON] по лінії матері [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачам та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. 22 жовтня 2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири № 20 в будинку № 5 в м.Марганець Дніпропетровської області. Позивачі звернулися до Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Державний нотаріус спадкову справу зареєструвала, але у видачі сідоцтва про право на спадщину за законом відмовила з тих підстав, що не ними не надано документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою, дублікат Свідоцтва про право власності не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, у Свідоцтві про право власності на житло не встановлено ідеальних часток співвласників квартири (так само, як і ідеальну частку спадкодавця), а відтак неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в останньому потрібно зазначити ідеальну частку, що переходить у спадщину. Так як спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] відсутні, ніхто з них не звертався із заявою про прийняття спадщини, позивачі, як спадкоємці четвертої черги, та такі, що постійно проживали з [PERSON] однієї сімєю більше 13-ти років, і на час смерті бабусі проживали у [INFO], вважають, що кожному з них належить по ? частині майна, що належало [PERSON]. Просять визначити ідеальні частки за співвласниками спільної сумісної власності квартири [ADDRESS], а саме, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/3 частині вказаної квартири; визнати за кожним з позивачів право власності на ? частину 1/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 22 жовтня 2010 року. Позивачі та представник позивачів в судовому засідання заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивачів, показання свідків, вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки Марганецького міського комунального підприємства «Житлове господарство» від 26.05.2015 року № 652 (а.с.11) [PERSON] до дня смерті 22.10.2010 року проживала й була зареєстрована за адресою [INFO]. На мемент її смерті до складу сімї входили: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 22.10.2010 року [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серії І-КИ № 378355, актовий запис № 760 (а.с.10). 05.06.2015 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], з тих підстав, що спадкоємцями не наданий документ, який підтверджує родинні або інші відносини з померлою; спадкоємцями наданий дублікат документу, що підтверджує право власності на частку в спільній сумісній власності квартири, яка розташована: [ADDRESS], який не був зареєстрований відповідним органом реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Встановлюючи факт проживання однією сімєю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] більше пяти років, суд бере до уваги: - копію паспорту [PERSON] серія АО № 265617 з відміткою про реєстрацію місця її проживання за адресою: [INFO] з 01.02.1996 року (а.с.7); - копію паспорту [PERSON] серія АО № 087908 з відміткою про реєстрацію місця його проживання за адресою: [INFO] з 28.01.1997 року (а.с.8); - довідку про склад сімї, видану Марганецьким міським комунальним підприємством «Житлове господарство» 26.05.2015 року № 652,відповідно до якої на день смерті [PERSON] в квартирі № 20 булдинку № 5 по вул.50 років Жоітня в м.Марганець проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11); - показання свідків мешканців будинку № 5 по вул.50 років Жовтня в м.Марганець Дніпропетровської області, з яких випливає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сімєю в період, який вказують позивачі. Відповідно до ст. ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем одною сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦК України. Судом встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2006 року (дублікат від 19.05.2015 року) їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Підстава: розпорядження органу приватизації виконкому Марганецької міської ради від 23.05.2006 року № 3812 (а.с.9). При приватизації вказаної квартири, частки співвласників квартири визначені не були. Вказані обставини перешкоджають позивачам оформити відповідно до вимог закону спадщину після смерті бабусі. Право власності померлої [PERSON] на 1/3 частку квартири ніким не оспорюється. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки співвласників квартири [ADDRESS], визнавши, що кожному з них належить по 1/3 її частині. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем одною сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, і факт проживання [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем більш пяти років встановлено судом, а також те, що спадкоємці першої-третьої черги відсутні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними право власності на 1/2 частину 1/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22.10.2010 року. На підставі ст.ст.355, 368, 372, 1261, 1268 України,

Outcome: approved