Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Палагицька Ганна Сергіївна, звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фокус Медіа», у якому просив: визнати інформацію, поширену відносно позивача - [PERSON] , у рейтингу «100 самых богатых людей Украины», який міститься на 49 сторінці у випуску друкованого журналу «Фокус» № від 13.04.2018 р. та електронній версії цього журналу за посиланням [INFO] а саме: «…В прошлом году компания пережила волну рейдерской атаки на бизнес, которую инициировал народный депутат Сергей Рыбалка…» - недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . - зобов`язати автора (редактор) рейтингу [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокус Медіа» спростувати зазначену недостовірну інформацію, шляхом розміщення у найближчому з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі запланованому випуску журналу «Фокус» резолютивної частини цього рішення суду, не допускаючи при цьому власних коментарів на тій самій сторінці і таким самим шрифтом, що і спростовувана інформація, під назвою «Спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] ». - зобов`язати автора (редактор) рейтингу [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокус Медіа» спростувати зазначену недостовірну інформацію, шляхом розміщення протягом семи днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі на інтернет сайті журналу «Фокус» www.focus.ua резолютивної частини цього рішення, не допускаючи при цьому власних коментарів під назвою «Спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.04.2018 року у журналі «Фокус» №15 (571) був надрукований рейтинг «100 самых богатых людей Украины». В даному випуску, під №30 на сторінці журналу 49 було розміщено інформацію про [PERSON] та торгову мережу «АТБ», де повідомляється, що «…В прошлом году компания пережила волну рейдерской атаки на бизнес, которую инициировал народный депутат Сергей Рыбалка…». 25.04.2018 року позивачем булла направлена вимога до відповідача-2 про спростування поширеної проти нього інформації. Разом з тим, на момент подачі позову до суду, таке спростування не було здійснене і жодної відповіді від відповідача не було отримано. Зазначає, що розповсюджена відповідачем відносно позивача інформація є недостовірною, її поширення порочить його честь та гідність, а також підриває ділову репутацію, оскільки створює негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. від 23.08.2018 року цивільну справу прийнято до провадження та, з урахуванням ч. 4 ст. 19 та п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 року, в зв`язку з відстороненням від посади судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] , вищевказану цивільну справу передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. Ухвалою судді від 05.02.2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 11.08.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.08.2020 року від відповідача ТОВ «Фокус Медіа» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вказує на те, що інформація про [PERSON] , яка є предметом даного спору, була публічною, містилася у відкритому доступі, активно обговорювалася в ЗМІ, озвучувалася офіційними засобами. Відповідач, при створенні відповідного рейтингу, лише використав цю відкриту інформацію із застереженням, що при створенні рейтингу використовується інформація з відкритих джерел. Позивач та представник позивача - адвокат Палагицька Г.С. в судове засідання не з`явилися. До суду надійшла заява від адвоката Палагицької Г.С. про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Представник відповідача ТОВ «Фокус Медіа» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.04.2018 року у журналі «Фокус» №15 (571) був надрукований рейтинг «100 самых богатых людей Украины». Окрім цього, в даному випуску, під №30 на сторінці журналу 49 було розміщено інформацію про [PERSON] та торгову мережу «АТБ», де повідомляється, що «…В прошлом году компания пережила волну рейдерской атаки на бизнес, которую инициировал народный депутат Сергей Рыбалка…». Зазначений журнал поступив у продаж в загальному доступі, тиражом у 41 000 екземплярів. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Презумпція невинуватості - об`єктивне правове положення, звернене до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до громадської думки в цілому. Отже, цей принцип обов`язковий не тільки для кримінального суду, а й для всіх інших органів держави. Суд вважає, що посягання на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від судді або від суду, але і від інших органів державної влади (ALLENET DE RIBEMONT V. FRANCE, № 15175/89, § 33, 36, ЄСПЛ, 10 лютого 1995 року) Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). У ч.ч. 1 і 4 ст. 277 ЦК України зазначається, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Тлумачення ч. 4 ст. 277 ЦК України у разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань (ст. 34). Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Європейський суд з прав людини констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (Bohmer v. Germany. 54, 56, Nestakv. Slovakia, 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (Ismoilov and Othersv. Russia, № 2947/06 від 24 квітня 2008 року)». Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі також - Постанова) юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як підставу своїх вимог, позивач зазначає те, що поширена щодо нього інформація є недостовірною, має на меті довести її до відома необмеженої кількості осіб. Судом встановлено, що стосовно позивача поширена інформація зазначеним способом, тобто вона була доведена до відома багатьох осіб, ця інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності. Поширенням інформації порушені особисті немайнові права [PERSON] - право на повагу до гідності та честі, право на недоторканність своєї ділової репутації, тобто таким чином завдано шкоди відповідним особистим немайновим благам [PERSON] . Поширена стосовно позивача інформація є такою, що може бути перевірена на предмет її правдивості, оскільки дії, про які заявляє відповідач, підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення до оціночних суджень чи критичних зауважень, доказів того, що стосовно позивача є вирок, який набрав законної сили, відповідач не надав. Вказані твердження у судовому засіданні належними доказами не підтверджені. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання вказаної інформації недостовірною підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно зі ст. 32 Конституції України судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог ст. 37 Закону України про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску. З урахуванням наведенного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та про необхідність зобов`язання ТОВ «Фокус Медіа» в наступному з дня набрання законної сили рішення суду у цій справі випуску журналу «Фокус» розмістити резолютивну частину рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача пропорційно підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 2114,40 грн. На підставі ст.ст. 3, 28, 34, 32 Конституції України, ст.ст. 275, 277, 297, 299, 302 ЦК України та

Outcome: approved