Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення\~на предмет застави. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до кредитно-заставного (кредитного) договору №DNI0A714470802 від 10.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 11189,91 доларів США, зі сплатою за користування ним 15% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2013 року. Проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду. Станом на 27 квітня 2015 рокузагальна сума заборгованості за вищезазначеним кредитним договором становить 32671,06 доларів США. Вимоги до відповідача, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом\~\~застави рухомого майна. 21 лютого 2012 року відповідач добровільно передав предмет застави. Разом з тим, відповідач відмовляється від надання нотаріальної згоди на продаж предмета застави, що унеможливлює його реалізацію. З урахуванням викладеного позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за\~\~договором звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 11193, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий комбі В, № кузова/шасі: ХТА11193080064794, реєстраційний номер: АЕ2218СК, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, в обґрунтування посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач з представником позовні вимоги не визнали, просили у позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний\~\~договір №DNI0A714470802 (далі договір), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 11189,91 доларів США., зі сплатою за користування кредитом 15 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 09.07.2013 року. Публічне акціонерне товариство комерційний банко «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727) Відповідно до п.6.1, 7.1 та 16.7 договору для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань за даним договором, позичальник надає банку предмет застави, а саме - автомобільВАЗ, модель: 11193, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий комбі В, № кузова/шасі: ХТА11193080064794, реєстраційний номер: АЕ2218СК, що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до п.16.7 договору вартість предмета застави на дату підписання договору становить 50150 грн. Пунктами 12.1 - 12.10 договору передбачені умови звернення стягнення на предмет застави. Розділом 13 договору передбачено умови відповідальності сторін договору та, зокрема, нарахування штрафів. Підпунктом 8 пункту 6.1.5 договору, передбачено, що банк має право на відшкодування витрат, зокрема, збитків, завданих у звязку з порушенням позичальником умов договору. Банком умови кредитного договору виконані належним чином, [PERSON] надано кредит у обумовленому у договорі розмірі, що не заперечується сторонами. Також судом встановлено, що [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка, станом на 27 квітня 2015 року, становить\~32671,06 доларів США, що курсом 22,45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.04.2015 року складає 733465,31 грн. та складається з 7419,61 доларів США - заборгованості за кредитом; 1902,36 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2282,76 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, 19499,96 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 11,14 доларів США - штрафу (фіксована частина), 1555,23 доларів США - штрафу (процентна складова). Факт наявності боргу та розмір заборгованості підтверджено відповідним належним детальним розрахунком, який надано банком. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 2\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання. Відповідно до ст. 20 вищезазначеного Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється, в тому числі, за рішенням суду. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи співвідношення загального розміру заборгованості за кредитно-заставним договором та розміру вартості предмета застави, що визначена у пункті 16.8. кредитно-заставного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню. Твердження відповідача та представника відповідача, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із позовною заявою з порушенням трирічного строку для предявлення вимоги не відповідає обставинам справи з огляду на наступне. Дійсно, позовна давність, за визначенням статті 256\~ЦК України\~- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~ Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Домовленість про збільшення позовної давності між контрагентами має бути виражена у належним чином укладеному в письмовому вигляді договорі. Відповідно до п.13.11 договору строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки встановлюється тривалістю у пять років. Відповідно до п.6.1. договору застава забезпечує вимоги банку щодо: повернення основної суми кредиту (п.6.1.1.); сплати процентів за користування кредитом (п.6.1.2.); сплати винагород (п.6.1.3.); сплати неустойки (штрафів, пені) за порушення зобовязань позичальника (п.6.1.4.). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту приймання автомобіля від 21 лютого 2012 року, [PERSON] передав співробітнику ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави за договором №DNI0A714470802 від 10.07.2008 року. Разом з тим, відповідач відмовився від надання нотаріальної згоди на продаж предмета застави. У звязку з чим, 13 травня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» поданий в межах строку позовної давності, визначеного сторонами у п.13.11 кредитно заставного договору №DNI0A714470802 від 10.07.2008 року. Твердження представника відповідача про неправильність розрахунку заборгованості за договором також не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються розрахунком заборгованості, наданим представником позивача. Згідно зі\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved