Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У червні 2018 року - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу», в якій просить: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] і відповідачем - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 02 вересня 2000 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Мешкають окремо. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з матір`ю, кожен з подружжя мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до жінки, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному проваджені. 05 липня 2018 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява про розірвання шлюбу в порядку передбаченому ст. 49 ЦПК України, в якій позивач прохає: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] і відповідачем - [PERSON] . [INFO] , який був зареєстрований 02 вересня 2000 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, визначивши проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . 06.09.2018 року від відповідача [PERSON] подана заява про відвід судді, яка за наслідком розгляду залишена без задоволення. 25.10.2018 року з боку відповідача [PERSON] подана заява про строку для примирення між подружжям. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.10.2018 року за клопотанням позивача [PERSON] залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Адміністрацію Південного району Кам`янської міської ради та Орган опіки та піклування Адміністрацію Заводського району Кам`янської міської ради. 17.12.2018 року від відповідача [PERSON] подана заява згідно до якої він надав пояснення щодо заперечення щодо позову [PERSON] у повному обсязі, але не заперечує щодо проживання їх сина [PERSON] із його дружиною [PERSON] .. 21.12.2018 року від Служби у справах дітей Адміністрації Південного району отримано акт обстеження та висновок органу опіки та піклування від 19.12.2018 року № 8/1566-7. 25.03.2019 року від Органу опіки та піклування Адміністрації Заводського району отримано акт обстеження умов проживання, та акт дозвону від 14.12.2018 року. 25.03.2019 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення, відмовлено та закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Під час судового розгляду, позивачкою [PERSON] підтримані позовні вимоги у повному обсязі, про що подано письмову заяву, за якою прохала провести розгляд справи у її відсутність, на підставі поданих доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис№207, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.5). Дошлюбним прізвищем позивача - [PERSON] є « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.07.2008 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської, актовий запис №605 (а.с.6). Як встановлено судом, місцем постійного проживання дитини [PERSON] , [INFO] , є місце постійного проживання матері - [PERSON] : [ADDRESS] , що підтверджено сторонами та довідкою від 04.09.2018 року виданою Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (а.с. 28А). 19 грудня 2018 року Адміністрацією Південного району Кам`янської міської ради, як органом опіки та піклування, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дітей, питання про місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , та дійшла висновку: - визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.70-72). Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] проживає постійно з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , від 10 грудня 2018 року складеного членами комісії у складі Начальника служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради Лисункіної Н.М. та Головним спеціалістом-юристконсультом сектору з питань захисту прав дітей служби у справах дітей Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради Посунько О.В. встановлено, що матір`ю створені всі належні умови для проживання дитини разом з нею за вище вказаною адресою (а.с.73). Відповідно до акту від 14.12.2018 року умов проживання [PERSON] батька малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] складеного членами комісії у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради Сокуренко Х.С. та головного спеціаліста служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради Михайлової Ж.М. встановлено, що через вади слуху громадянин [PERSON] не має можливості спілкуватись, тому розмова відбулась з сестрою [PERSON] яка категорично відмовилась надавати доступ до житлового приміщення за зазначеною адресою, посилаючись на те, що там проживає її мати похилого віку, яка тяжко приймає даний судовий процес та має проблеми зі здоров`ям. Крім того жінка повідомила, про те, що її брат [PERSON] не заперечую проти того, щоб дитина мешкала з матір`ю. (а.с.94-95). Відповідно до змісту заяви, що міститься в матеріалах справи, яка надійшла 17 грудня 2018 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за вхідним номером 17584/2018 від відповідача [PERSON] , то він не заперечує, щодо проживання сина [PERSON] , [INFO] із дружиною [PERSON] (а.с. 64). Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Отже, положення Сімейного кодексу України захищають права та інтереси дитини шляхом визначення місця проживання дитини з одним з батьків лише у разі наявності спору між батьками щодо того з ким буде проживати дитина. А тому враховуючи фактичні обставини, що підтверджені наданими сторонами поясненнями та доказами, в тому числі що відповідач [PERSON] , не заперечує проти того, щоб дитина [PERSON] , [INFO] проживала разом із матір`ю [PERSON] зазначені вимоги, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Шодо позовних вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу, судом встановлено наступне. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, позивачем наголошується що перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить її інтересам та інтересам дитини, так як виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливає і на дитину, а тому зберегти шлюб не є можливим. Факт окремого проживання сторін, не оспорюється та підтверджений актами про проживання без реєстрації дитини № 825, актами обстеження місць проживання. Суд враховує позицію відповідача, який не бажає розірвання шлюбу, але впродовж судового розгляду сторони не знайшли можливості примиритися, та позивачкою підтримується позов у повному обсязі, в тому числі і щодо розірвання шлюбу із відповідачем. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, та заходу примушування до перебування осіб у шлюбі, є такими що суперечать вимогами ст. 3, 24 СК України та ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, а тому є неприйнятними. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. На підставі ст.112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене позовна вимоги в частині розірвання шлюбу найшла своє підтвердження під час судового розгляду, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що при зверненні із позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривень, а відповідач є інвалідом, що звільняє його від сплати судового збору. Крім того, щодо вимог про визначення місця проживання дитини, судові витрати взаємозараховуються у відповідності до розміру пропорційності судових витрат що підлягають стягненню з позивача та відшкодування на користь позивача. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved