Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

У червні 2018 року представник позивачів звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну частку (па) по КСП імені «Ілліча» в межах Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області площею 5,2 га. Представник позивачів зазначає, що за життя [PERSON] заповіт не склала, позивачі є спадкоємцями першої черги. 13 жовтня 2017 року державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті матері, оскільки ними не надано правовстановлюючого документу щодо належності спадкодавцеві спадкового та роз'яснено право звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Пред'явлена позовна заява ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року була залишена без руху, оскільки вона не містила обґрунтованої відмови нотаріуса у вчинені нотаріальної дії та позивачам було надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків терміном 10 днів, з дня отримання копії ухвали. 27 червня 2018 року на виконання вищезазначеної ухвали суду представником позивачів було надано Постанову державного нотаріуса Фастівської районного державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. від 26 червня 2018 року про відмову позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 5,2 в умовних кадастрових гектарах, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, після смерті їх матері - [PERSON]. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 27 червня 2018 року в справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Позивачі та їх представник в підготовче судове засідання не з'явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Від представника позивачів до суду надійшла письмова заява, в якій остання просила суд розглянути справу за її відсутність та відсутність позивачів га підставі наявних письмових доказів, постановивши рішення за результатами підготовчого судового засідання. Представник відповідача - Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради та винести рішення згідно до вимог діючого законодавства. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], а [PERSON] - [INFO], їх батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] виданим повторно 31 серпня 2017 року та Серія [NUMBER] виданим 26 вересня 1977 року. (а.с.9-10) Як вбачається з Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], [PERSON], померла [INFO] в селі Великі Гуляки Фастівського району, у віці 62 роки. (а.с.6). Судом встановлено, що позивачі звернулися до Фастівської районної державної нотаріальної контори із питанням оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,2 га, що розташована на території Великоснітинської сільської ради, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, 26 червня 2018 року, Фастівським районним державним нотаріусом Бігіч С.Ю. було винесено Постанову про відмову позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 5,2 в умовних кадастрових гектарах, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, після смерті їх матері - [PERSON]. (а.с.25). Згідно Довідки № 506 від 17 серпня 2017 року, виданої виконкомом Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON], [INFO], дійсно на день смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS]. (а.с.12). Як вбачається з листа Відділу у Фастівському районі Головного Управління Держгеокадасту у Київській області за № 311/150-17 від 12.12.2017 року, станом на 01.01.2013 року в Книгах реєстрації сертифікатів на земельну ділянку частку (пай) по КСП імені «Ілліча» в межах Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрований на ім»я [PERSON] за порядковим номером 304 від 22.01.1997 року, зареєстрований сертифікат серії [NUMBER], розміром земельної частки в умовах кадастрових гектарів - 5,2 га, виданого на підставі розпорядження Фастівської РДА від 25.12.1996 року за № 876. (а.с.13). Окрім того, вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП ім. Ілліча с. Великі Гуляки. (а.с.14). Між тим, як вбачається із копії газети «Перемога» № 51 від 21 грудня 2017 року, вона містить оголошення наступного змісту «втрачений Сертифікат серія [NUMBER], реєстраційний номер 304 від 22.01.1997 року на земельну частку (пай) площею 5,2 га (КСП ім. Ілліча, Великогуляківська сільська рада), виданий на ім'я [PERSON] - вважати недійсним». (а.с.15-16). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Окрім того, в пунктів 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивачі не мають іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивачів доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved