Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У травні 2018 року Моторне транспортне страхове бюро України звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.04.2016 року в м. Київ сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 року особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, страхове відшкодування в сумі 39 517 грн. 43 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 10.08.2016 року та Висновку № 1355 від 10.06.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №8781рв від 11.11.2016 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб'єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 616 грн. 64 коп. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі Рахунку № 8382 від 08.07.2016 року. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 40 134 грн. 07 коп., яку представник позивача і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.05.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом МТСБУ до [PERSON]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача МТСБУ в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. 30.04.2016 року в м. Київ сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 року особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 15.08.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Так, 23.05.2016 року МТСБУ було складено Доручення на виконання робіт по справі №33448 Товариством з обмеженою відповідальністю «АК «Укравтоекспертиза» про виконання завдань з проведенням огляду ТЗ із фотографічною фіксацією; складення протоколу огляду; надання фотографій на електронному носії; визначення ринкової вартості ТЗ на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнту фізичного зносу складників, вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 10.06.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АК «Укравтоекспертиза» було складено Висновок №1355 визначення вартості матеріального збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, завданого власнику КТЗ Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 51405,60 грн. У зв'язку з цим МТСБУ було складено рахунок на оплату №8382 від 08.07.2016 року відповідно до якого вартість послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «АК «Укравтоекспертиза» становить 616,64 грн. Грошові кошти в сумі 616,64 грн. були перераховані МТСБУ на користь ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» 12 серпня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №8382 рв. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до наказу МТСБУ №8781 від 10.11.2016 року, фінансовому управлінню МТСБУ було наказано сплатити на рахунок [PERSON] 39\~517,43 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, яке було перераховано на його користь 11.11.2016 року, що підтверджується копією платіжного доручення №8781рв від 11.11.2017 року. Представник позивача вказує, що відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв'язку з чим МТСБУ має право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить до висновку, що МТСБУ набув право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з [PERSON] 40\~134, 07 грн., - підлягають задоволенню у повному обсязі Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved