Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.12.2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було укладено у Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від вказаного шлюбу у подружжя народилася дитина, на утримання якої позивачці потрібна матеріальна допомога, оскільки остання прикладає максимально зусиль з метою належного піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний стан та моральний розвиток. Позивачка зазначає, що відповідач є батьком дитини та його ніхто не звільняє від обов`язків утримувати її, до того ж стан його здоров`я та матеріальний стан дозволяють утримувати свою доньку, оскільки він має достатній заробіток (дохід) та має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, суду подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання на виклики суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності з ст. 280 ЦПК України за відсутністю відповідача. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що 18.12.2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції сторони уклали шлюб. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, від вказаного шлюбу [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Згідно позову, що не спростовано відповідачем, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Вивчивши додані до позову матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Законодавцем, а саме абз. 3 ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позові [PERSON] вказує, що стан здоров`я [PERSON] та його матеріальний стан дозволяють останньому утримувати свою доньку, оскільки він має достатній заробіток (дохід) та має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, але в обґрунтування вказаного, позивачкою не було надано жодного письмового доказу. У зв`язку з вищевказаним, суд критично ставиться до вимог позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі, який повинен становити 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: partial