Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , який зареєстрований 02 жовтня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 562. В обґрунтування позову зазначав, що 02 жовтня 2020 року він і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим, спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні характери та погляди на сімейне життя, у результаті чого між ними виникають непорозуміння та сварки. З листопада 2020 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхня сім`я фактично розпалась, шлюб носить лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу малолітня дочка сторін залишиться проживати з матір`ю. Понесені ним судові витрати з відповідача просив не стягувати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує, оскільки примирення подружжя є неможливим. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 02 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 562. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка за домовленістю між сторонами проживає з матір`ю. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з листопада 2020 року сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо, час для примирення подружжя просили суд не надавати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що укладений 02 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved