Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.03.2017 року було визнано неправомірною бездіяльність начальника управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова Олексія Володимировича щодо виконання ухвали Дарницького районного суду у м. Києві від 19.04.2016 року, по виконавчому провадженню ВП №49029314 від 15.10.2015 року. Вважає, що бездіяльністю начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у м. Києві завдано йому моральну шкоду в сумі 248 832 грн. 00 коп. Ця сума обумовлена глибиною душевних страждань, значним погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров'я позивача та необхідністю захищати права у судовому порядку. Посилається на позицію Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, завданої діями чи бездіяльністю державної виконавчої служби, викладену в правовому висновку Верховного Суду України: «1. При відшкодуванні моральної шкоди завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, та ст. 11 Закону України від 24 березня 1998 р. №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 вересня 2013р. у справі №6-48цс13) Вважає, що завдана моральна шкода буде компенсована у разі виплати на його користь грошової компенсації у розмірі 248 832 грн. 00 коп. та просить стягнути з державного бюджету вказану суму за завдання моральної шкоди начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйовим О.В. В судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити. Представник головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подав до суду свої заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, оскільки у даному випадку Головне управління Казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушило, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдало. Також зазначає, що визначаючи розмір матеріальної шкоди не зрозуміло якою методикою позивач її вираховував у зв'язку з чим вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволено. Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у м. Києві до суду не з'явився, подав заперечення в якому позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивач не надав ні одного обґрунтованого факту завдання моральної шкоди йому зі сторони Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Виходячи з відсутності належних доказів щодо заподіяння позивачу шкоди за невизначений проміжок часу та не доведення протиправної поведінки вважає, що не зобов'язаний здійснювати її відшкодування. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд розглянув справу у відсутності відповідачів у звичайному порядку на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі 60 000 грн. Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП № 51107055 про виселення боржника [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.03.2017 р. вимоги [PERSON] було задоволено частково та ухвалено визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бондаря Валерія Андрійовича та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова О.В. щодо виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 року по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15.10.2015 року, та зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бондаря Валерія Андрійовича та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова Олексія Володимировича здійснити контроль за своєчасністю, правильністю та повнотою виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 р. по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15.10.2015 року. Ухвала суду набрала законної сили. Протиправність дій державного виконавця встановлена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.03.2017 року., а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до положень ст. 124 Конституції України ч, 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними чи юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Відповідно до положення ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Окрім того згідно ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Стаття 23 ЦК України закріпляє загальні положення про відшкодування моральної шкоди, визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України, висловленої 11 вересня 2013 року (справа № 6-48 цс 13). Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що тривале невиконання судом рішення державним виконавцем спричинило позивачу певних душевних страждань, оскільки останній був позбавлений права розпорядження та користування належним йому майном за змушений був витрачати час на звернення до органів виконавчої служби та до суду, щоб довести порушення своїх прав. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд керується принципами розумності, справедливості та поміркованості та визначає її у розмірі 60 000 грн. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. З огляду на зазначене вище, суд не бере до уваги письмові заперечення відповідачів: представника головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди , підлягають задоволенню частково, суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача, враховуючи характер і тривалість страждань , в узагальненому вигляді моральних страждань в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) 00грн.

Outcome: partial