Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2016 року було встановлено, що при винесенні заочного рішення 29 грудня 2015 року судом не вирішено позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, то є підстави для винесення додаткового рішення по справі. При розгляді вказаного питання судом встановлено, що 29 грудня 2015 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області винесено заочне рішення, за яким позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 19 336 грн. 93 коп. з утриманням при виплаті із вказаної суми передбачених законом податків, обов'язкових платежів і зборів. Також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 218 грн. При цьому в своїй уточненій позовній заяві позивачка [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день винесення рішення судом. Разом з цим, з приводу її позовної вимоги про стягнення середнього заробітку суд рішення не ухвалив. Позивачка підтримала заявлені вимоги. Представник відповідача на розгляд питання про винесення додаткового рішення не з»явився, про час та місце його розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Проте, його неявка не перешкоджає вирішенню даного питання. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з публічним акціонерним товариство «Азовзагальмаш» в період з 21 червня 2013 року по 31 серпня 2015 року. В день звільнення відповідачем з нею не було проведено розрахунку та несплачені відповідні суми, що є порушенням вимог ст.116 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі в розмірі 19 336,93 грн. стягнута з відповідача на користь позивачки на підставі рішення суду 29 грудня 2015 року. Встановивши, що при звільненні з позивачкою не було проведено розрахунку та їй несплачено належні при звільнені суми, суд приходить до висновку про те, що у зв»язку з порушенням відповідачем положень ст.116 КЗпП України у позивачки виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно з положеннями ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа . організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За матеріалами справи, суд встановив, що період затримки розрахунку з позивачкою складає з 01 вересня 2015 року по 29 грудня 2015 року. Відповідно до довідки-розрахунку від 15 лютого 2016 року, розмір середньоденної заробітної плати позивачки складає 129,81 грн. (а.с.57). Згідно наданого відповідачем графіку № 1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8 годин 12 хвилин на 2015 рік (тобто за режимом роботи позивачки [PERSON]П.) кількість робочих днів позивачки за період з 01.09.2015 року по 29.12. 2015 року складає 86 робочих днів (а.с.60). Таким чином, у [PERSON] виникло право на отримання середнього заробітку за 86 робочих днів, що складає суму ( 129 грн. 81 коп. х 86 роб. днів) 11 163,66 грн. Оскільки при розгляді справи суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому є підстави для винесення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved