Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У травні 2019 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їм належить квартира [ADDRESS] . Так, вказана квартира згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1998 року також належала [PERSON] , однак [INFO] остання померла і вони /позивачі/ на підставі ст. 1268 ЦК України є її спадкоємцями. У зазначеній квартирі, зокрема, зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] відповідач [PERSON] , однак він з червня 2018 року у цій квартирі не проживає, його речі у квартирі відсутні. Оскільки відповідач у вказаній квартирі не проживає з червня 2018 року, з реєстрації у добровільному порядку не знімається, що ускладнює їм /позивачам/ реалізацію їх прав на користування та розпорядження своїм майном, то просили визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши сторони, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15 вересня 1998 року належить на праві спільної сумісної приватної власності квартира [ADDRESS] . Інший співвласник квартири [PERSON] померла [INFO] , і на підставі ст.1268 ЦК України позивачі є такими, що належним чином прийняли спадщину після її смерті /а.с. 6,16-17/. З 23 листопада 2011 року у вказаній квартирі зареєстрований, але з 09 червня 2018 року не проживає, колишній чоловік [PERSON] відповідач [PERSON] /а.с. 7,12-15,17-18,25/. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до\~ст.\~405\~ЦК України,\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем позову, оскільки останній є колишнім чоловіком позивачки [PERSON] і більше року він не проживає у належній позивачам квартирі, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved