Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У травні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний цивільний позов. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач, [PERSON] , з 09 жовтня 2018 року по 06 лютого 2019 року працювала на посаді бухгалтера в ФОП [PERSON] . Згідно з наказом ФОП [PERSON] від 05 лютого 2019 р. № ВА 01-60 позивача звільнено з посади бухгалтера ФОП [PERSON] 06 лютого 2019 року. При цьому, Позивачу при звільненні нараховані але не виплачені всі суми, що належать йому від ФОП [PERSON] , а саме грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки та заробітна плата за січень і лютий 2019 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою з якої вбачається, що позивачу нарахована але не виплачена заробітна плата за січень 2019 року - 6000,00 грн., за лютий 2019 року - 1200,00 грн. та грошова компенсація за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки за період роботи з 09.10.18 по 06.02.19 в розмірі 943,80 грн. Будь-яких виплат в день звільнення позивача або в будь-який інший день, відповідач не проводив. Позивач вважає, що при звільненні, без законної підстави та з порушенням встановленого порядку нараховані але не виплачені всі суми, що належать йому від підприємства, а тому просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] не виплачену їй при звільненні грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки за період роботи на підприємстві в розмірі 943,80 грн.; не виплачену їй заробітну плату за січень 2019 року в розмірі 6000,00 грн. та за лютий 2019 року в розмірі 1200,00 грн. а також стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати належних їй сум при звільненні з 07 лютого 2019 року по день постановления рішення. Ухвалою судді від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.10.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано в ФОП « [PERSON] » відомість по заробітній платі [PERSON] за період січень-лютий 2019 року. У судовому засіданні позивачка підтримала поданий позов та просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомляв. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2018 року позивачка у справі була призначена на посаду бухгалтера у ФОП [PERSON] ». 06.02.2019 року вона була звільнена за згодою сторін. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] [PERSON] (а.с.19). Факт звільнення позивача підтверджується і копією Наказу №ВА-00000001-0000000060 від 06.02.2019 року (а.с.30). З бухгалтерської довідки без номеру, без дати, без печаті підприємства підписаною бухгалтером [PERSON] вбачається, що заборгованість ФОП [PERSON] перед позивачкою складає 8 143 гривні 80 копійок (а.с.21). З розрахунку середнього заробітку відповідно до бухгалтерської довідки без номеру, підписаною бухгалтером [PERSON] вбачається, що середньоденна заробітна плата складає 169,49 гривень. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У даному випадку, суд не бере до уваги довідки надані позивачем, оскільки в розумінні ЦПК їх не можна вважати належними та допустимими, з огляду на те, що подані довідки належним чином не завірені, не містять дату та номеру. Таким чином, враховуючи наведене, та те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на вказаних довідках, то у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed