Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У червні 2014р. [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона є рідною матір'ю відповідача у справі, якого вони разом з чоловіком все своє життя виховували. Зазначала, що вона не працює, оскільки їй 60 років і вона є пенсіонеркою. Єдиним способом її існування є пенсія в розмірі 999,00 грн., якої їй не вистачає, оскільки вона вимушена її витрачати на своє проживання, лікування та придбання ліків, а також сплату комунальних платежів, їжі та одягу. Разом з нею проживає її чоловік [PERSON], який також є пенсіонером і отримає мінімальну пенсію. Стверджувала, що в квартирі, де вони проживають з чоловіком також проживає їх син зі своєю сім'єю, який відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, та сплачувати комунальні платежі, хоча має фінансові можливості, оскільки матеріально забезпечений, так як працює на посаді докера-механізатора в ДП «Іллічівський Морський Торгівельний Порт» та отримає постійну заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2000,00 грн., щомісяця, починаючи з 01 червня 2015р. Ухвалою суду від 04.08.2015 р. до участи у справі в якості третьої особи була залучена мати доньки відповідача, [PERSON] (а.с.28). Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду клопотання про підтримання позовних вимог та слухання справи в її відсутність (а.с.14). Представник відповідача, діюча за довіреністю від 23.04.2015р., у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати, оскільки відповідач офіційно працює і отримає заробітну плату (а.с.23). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Відповідно до коментаря ст. 202 СК України потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи і має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можливо зробити висновок, що оскільки обов'язок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обов'язок сина, дочки щодо матері, батька не пов'язуються з цією обставиною. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачка [PERSON] є рідною матір'ю відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.2). Позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується штампом про реєстрацію шлюбу (а.с.6). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], інших дітей не було (а.с.2). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Разом з чоловіком сплачує комунальні платежі, що підтверджується квитанціями (а.с.31-38). Встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою і отримує пенсію за віком в розмірі 999,00 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] та довідкою Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 09.04.2015р. (а.с.3,4). Таким чином, судом встановлено, що позивачка на час звернення до суду не працює, за віком є непрацездатною особою, та потребує матеріальної допомоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] працює на посаді докера-механізатора з 29.08.1996 року в ДП «Іллічівський Морський Торгівельний Порт» та його середня місячна заробітна плата складає 4510,50 грн., що підтверджується довідкою від 26.05.2015 року (а.с.22). Отже, за думкою суду, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. В судовому засіданні було встановлено, що у відповідача від першого шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], і на час винесення рішення в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходится цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.24,40-42). Позивачка у своєму клопотанні наполягала на задоволенні позовних вимог та на визначеному нею розмірі аліментів. В силу ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні не був встановлений факт ухилення позивачки, як матері від виконання своїх батьківських обов'язків відносно відповідача. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2015р.» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в 2014р. складає 949,00 грн. Суд вважає, що встановлений державою розмір прожиткового мінімума і сума пенсії, яку отримує позивачка не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені. Крім того, зазначає, що оскільки відповідач працює та отримує постійну заробітну плату, то в силу людяності, та закону, він, як рідний син повинен допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоров'я потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач офіційно працює, то з нього необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки у частці від заробітної плати. При визначенні розміру аліментів суд враховує той факт, що у відповідача на утриманні також є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка також потребує матеріальної допомоги. Обов'язок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоров'я (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно. За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 10 червня 2015рок, - довічно. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 487,20грн., які слід стягнути з відповідачки на користь держави. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial