Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з відповідачана її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 1 000 грн. є недостатньою при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, а її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, який повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні, зростанням цін на одяг та харчування. Відповідач ухиляється від надання будь-якої додаткової матеріальної допомоги, крім аліментів, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина та забезпечення його усім необхідним для нормального розвитку та життя. 16.06.2020 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки офіційно не працює, на його утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків пенсіонерів, і сума аліментів в 1/3 частці є для нього непосильною та такою, що призведе до тяжкого матеріального становища. На що 22.06.2020 позивачем було подано відповідь на відзив, в якому остання заперечила проти відзиву відповідача та наполягала на задоволенні її позову в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти чого відповідач не заперечив, погодився на сплату аліментів в 1/3 частці від усіх видів його заробітку щомісячно, додатково надавши відомості про офіційне працевлаштування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Судом установлено, що рішенням суду від 12.03.2015 шлюб між сторонами розірвано, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.11.2017, в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.07.2020 - 2 318 грн., з 01.12.2020 - 2395 грн. Зчасу ухвалення судового рішення матеріальний стан обох сторін змінився. Так, позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що її син повністю перебуває на її утриманні, а доходів які вона отримує разом з присудженою сумою аліментів в розмірі 1 000 грн. недостатньо для забезпечення дитини усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Також судом встановлено покращення матеріального стану відповідача: з 22.10.2019 він працевлаштувався і по теперішній час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ІНТЕК» на посаді водія, де його сукупний дохід за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 склав 34 000 грн., що в середньому становить 6 000 грн. щомісячно. Зазначені обставини в сукупності є підставою для зміни розміру аліментів. Принагідно зазначити, що розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін стягується з відповідача в розмірі меншому за мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст.182 СК України (43,14 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав та погодився сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Відповідач є здоровою молодою особою 34 років, має постійне місце роботи та сталий заробіток, інших дітей на утриманні не має. Його твердження про утримання батьків пенсіонерів не знайшли свого підтвердження, оскільки ним було надано довідки про отримання останніми пенсії в розмірі 2 000 грн. на кожного, а відтак вони в змозі забезпечити себе мінімально усім матеріально-необхідним. Крім того, з урахуванням того, що відповідач не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітнього сина та не створює всі необхідні умови для його розвитку і життя, а також беручи до уваги визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років та потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, - суд приходить до висновку, що останній спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 з дня набрання рішенням законної сили. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved