Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 05.10.2012 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Оскільки дочка проживає з нею і відповідач не приймає участі в утриманні дитини, просить стягувати з відповідача ? частку його доходів. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка спрямувала до суду заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки, відповідно до ст. 224 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4 ). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Малолітня дочка проживає з матір'ю. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки у сторін розладналися, сторони разом не проживають, позивачка не бажає зберігати шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, дані про інші обставини, які можуть враховуватися судом при визначенні розміру аліментів. Поряд з тим, зважаючи на відсутність заперечень відповідача проти позову, діючи в інтересах дитини, суд стягує з відповідача аліменти в розмірі ? частки його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved