Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ЖКП ММР «Південь» заборгованість по заробітній платі у розмірі 1451,83 грн., а також середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні з 22.09.2018 по 11.06.2019 (день звернення до суду) в загальній сумі 37310,58 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до наказу ЖКП ММР «Південь» від 02.08.2013 № 111-к був прийнятий на посаду сторожа. Наказом від 21.09.2018 № 156-к з 21.09.2018 його звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 10143,05 грн. Часткова виплата заробітної плати була здійснена відповідачем у грудні 2018 року в розмірі 8691,22 грн. Залишок заробітної плати в сумі 1451,83 грн. не виплачено. Крім того, відповідач відповідно до вимог статті 117 КЗпП повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного. Записами в трудовій книжці підтверджується, що згідно наказу ЖКП ММР «Південь» від 02.08.2013 № 111-к [PERSON] був прийнятий на посаду сторожа. Наказом від 21.09.2018 № 156-к трудовий договір з [PERSON] припинено 21.09.2018 на підставі пункту 1 статті 40 КЗПП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Відповідно до довідки ЖКП ММР «Південь» від 29.03.2019 № 191 станом на 29.03.2019 заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 1451,83 грн. Згідно відомостей Пенсійного фонду України - реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за звітний 2018 рік позивачу [PERSON] була нарахована заробітна плата за липень - 4370,85 грн., серпень - 4851,96 грн. Середньоденний заробіток [PERSON] за останні два місяця роботи, що передували звільненню (липень, серпень 2018 року) становить 209,61 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 1451,83 грн. та період затримки остаточного розрахунку по заробітній платі з позивачем складає з 22.09.2018 по11.06.2019 (день звернення до суду). Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. При здійсненні розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Так, кількість робочих днів за період з 22.09.2018 по 11.06.2019 (період затримки розрахунку) становить 179 робочих днів, у зв`язку із чим розмір середнього заробітку за цей період складає 37520,19 грн. (209,61 х 179), сума якого визначена без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податковим агентом. Між тим, позивач просить стягнути середній заробіток із розрахунку 178 робочих днів у розмірі 37310,58 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач у встановлені законом строки не провів розрахунки з виплати заробітної плати при звільненні та відсутність підстав для зменшення розміру середнього заробітку, а також встановлений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved