Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У травні позивач [PERSON] звернувся до -Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Свої вимоги мотиву тим, що йому на праві приватної власності належить нерухоме майно, що складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хмільна, вулиця Кучерова, 12 Б. Вказане нерухоме майно [PERSON] придбав у ТОВ «Агровиробничий комбінат» про що 22.11.2006 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майна. Приватна власність на дане майно [PERSON] зареєстрована Києво-Свяшинським бюро технічної інвентаризації 11.12.2006 про що надано витяг. 30.09.2008 року позивач передав ТОВ «Агровиробничий комбінат» на підставі договору оренди житловий будинок в оренду строком з 01.10.2008 р. по 30.08.2009 р. Орендар (ТОВ «Агровиробничий комбінат») на умовах суборенди передав даний житловим будинок в оренду [PERSON]. В даному договорі суборенди зазначені члени сім'ї [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], строк суборенди з 01.10.2008 рі по 30.08.2009 р. Договір оренди житлового будинку укладений між позивачем та ТОВ «Агровиробничий комбінат» закінчився 30.08.2009 р. і, відповідно, договір суборенди укладений між ТОВ «Агровиробничий комбінат» та [PERSON] закінчився 30.08.2009 р. Разом з тим, на даний час у вказаному житловому будинку безпідставно мешкає : [PERSON] та члени його сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також факт проживання [PERSON] та членів його сім'ї в даному) житловому будинку підтвердив сам [PERSON], що відображено в акті від 15.05.2015 р. Таким чином, права позивача, як власника житлового будинку, порушені, підлягають захисту. Тому позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на майно, що складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12, шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12 без надання їх іншого жилого приміщення. В судове засідання представник позивача з'явився. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим та зареєстрований в реєстрі за № 14497, а також згідно витягу Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2006 року, на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12Б. Згідно копії договору оренди від 30.09.2008 року позивач передав вказаний житловий будинок в оренду ТОВ «Агровиробничий комбінат» для тимчасового проживання направлених орендарем осіб на умовах договору суборенди, строком з 01.10.2008 року по 30.08.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Як вбачається з матеріалів справи орендарем, ТОВ «Агровиробничий комбінат», на підставі договору суборенди житлового будинку від 01.10.2008 року було передало [PERSON] для тимчасового проживання житловий будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12 Б, строком з 01.10.2008 року по 30.08.2009 року. У вказаному житловому будинку разом із відповідачем, згідно вказаного договору, проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт проживання відповідачів у житловому будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12 Б, підтверджується актом від 15.05.2015 року, який підписаний позивачем, його представником та відповідачем по справі [PERSON]. На адресу відповідачів позивачем неодноразово направлялися попередження з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права власності [PERSON], однак зазначені вимоги останніми були проігноровані. Відповідно до п.5.5 договору оренди та договору суборенди житлового будинку у разі не підписання орендарем у день закінчення терміну дії даного договору акта здачі-прийняття житлового будинку, даний договір вважається припинений у день закінчення строку дії даного договору. Відповідно до п.п.5.6 договору оренди та договору суборенди житлового будинку даний договір може бути пролонгований на новий строк. Пролонгація даного договору оформлюється додатковою угодою. Таким чином, з огляду на те, що строк дії договору оренди житлового будинку від 30.09.2008 року та строк дії договору суборенди житлового будинку від 01.10.2008 року закінчився 30.08.2009 року, а відповідачі згідно акту від 15.05.2015 року продовжують проживати у зазначеному вище житловому будинку, пролонгації договорів на новий строк не було, суд приходить до висновку, що зазначені договори припинили свою дію, а від так у відповідачів по справі відсутні правові підстави надалі проживати у будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12 Б. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до абз. 2 п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 168 ЖК України визначено, що укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми цивільного законодавства суд вважає, що відповідачі проживають у житловому будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, без законних підстав, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок, шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хмільна, вул. Кучерова, 12 підлягають до задоволення. Щодо задоволення позовних вимог позивача в частині усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок, шляхом виселення відповідачів з будівель та споруд за вказаною вище адресою суд відмовляє з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79 господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них. Господарські (присадибні) споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо та прибудови до них. Враховуючи те, що відповідно до вимог чинного законодавства виселення можливе лише із займаних жилих приміщень, а також те, що будівлі та споруди не відносяться до житлових приміщень, суд вважає, що позовні вимог в цій частині не підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79, абз. 2 п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,

Outcome: partial