Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що вона зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] з 1994 року, особовий рахунок [NUMBER] . 25 серпня 2010 року спеціалістами Комунального підприємства «Водоканал» у зв`язку з наявною заборгованістю за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» позивачці проведено відключення (блокування) до водовідведення (каналізації). 27 грудня 2019 року зі сторони третьої особи здійснено підключення до системи водовідведення (каналізації). Відповідно до листа КП «Водоканал» від 09.01.2020 №88/20/08 нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 25.08.2010р. по 27.12.2019р. по особовому рахунку [NUMBER] не здійснювались. Підставою слугувало те, що вказані послуги не надавались і з технічних причин не могли надаватись. Листом від 14.02.2019 №2299 КП «Водоканал» зазначило, що інформація щодо відключення квартири позивача була надана до Концерну «Міські теплові мережі» 10 вересня 2010 року листом вих. №6836. 16 січня 2019 року позивачка звернулась із заявою від 16 січня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою списати заборгованість з особового рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25.08.2010р. до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись. 18 грудня 2019 року позивачка повторно звернулась із заявою від 17.12.2019р. до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою списати заборгованість з мого особистого рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25.08.2010р. до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись. Листом від 16.01.2020 №П-2642/п відповідач відмовив в задоволенні заяви, мотивуючи відповідь тим, що з його сторони послуги з гарячого водопостачання водовідведення гарячого водопостачання, стоків гарячого водопостачання надавались за спірний період у повному обсязі. Розмір нарахованої заборгованості складається з - 31615,55 грн. (гаряче водопостачання), 1270,04 грн. (водовідведення гарячого водопостачання), 850,08 грн. (стоки гарячого водопостачання). 15 лютого 2020 року позивачка звернулася із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, які не надавались зі сторони Концерну «Міські теплові мережі», а саме: гаряче водопостачання на суму 31615,55 грн., водовідведення гарячого водопостачання на суму 1270,04 грн. стоки гарячого водопостачання на суму 850,08 грн Листом від 05.03.2020 № Вих.-07-14-13/1348 Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повідомило, що подана заява не підлягає задоволенню, а по суті сама заява не розглянута безпосередньо за предметом звернення і перевірка не проводилась. Посилаючись на те, що позивача було відключено від водопостачання, та за період з 25.08.2010 року по 27.12.2019 року позивач не користувалась водою за адресою реєстрації, просить суд зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок шляхом зменшення плати за період з 25.08.2010р. до 27.12.2019р. нарахованої заборгованості на суму 31615,55 грн. послуги з гарячого водопостачання, на суму 1270,04 грн. послуги з водовідведення гарячого водопостачання, на суму 850,08 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2020 р. На адресу суду від третьої особи надійшли пояснення за змістом яких зазначило, що за адресою [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] та користується послугами на підставі особового рахунку № [NUMBER] відкритим на її ім`я. Відповідач користувався послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства водовідведення вносила не в повному обсязі, в наслідок чого, підприємство припинило надання послуг з водовідведення у квартиру з 25.08.2010 року. З 25.08.2010 року нарахування послуг було зупинено. Оскільки КП «Водоканал» щомісячно надає Концерну «Міські теплові мережі» інформацію щодо відключення квартир споживачів, які мають заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, від внутрішньо будинкової системи водовідведення,10.09.2010 р. за вих. № 6836 до Концерну «Міські теплові мережі» було надано інформацію про відключення кв. [ADDRESS] . Після відновлення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Водоканал» направив відповідачу відповідну інформацію за № 222/20/08 від 13.01.2020 року. Разом з тим, позивач [PERSON] не звернулась до Концерну «МТМ» з відповідними заявами відразу після припинення надання послуг з водовідведення КП «Водоканал». Позивач продовжувала отримувати гарячу воду, накопичуючи борг, проте лише через 9 років звернулась до Концерну «Міські теплові мережі» щодо списання. Аналізуючи додані до позовної заяви додатки, Позивач жодного разу не звертався до концерну з проханням / заявою не надавати послугу з гарячого водопостачання. Мало того, відповідно до доданої відповіді концерн «МТМ» від 16.01.2020 р. фахівцями філії концерну «МТМ», при обстеженні квартири 03.11.2010 р. буд встановлено, що послуга з постачання гарячої води надавалася в повному обсязі, від пропозиції відключити послугу з гарячого водопостачання [PERSON] відмовилась, про що було складено відповідний акт. В зв`язку із вказаним, вважає, посилання позивача на п.6 ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо несплати вартості житлово-комунальних послуг у зв`язку з їх фактичною відсутністю необґрунтованим. Позивачем подано письмові пояснення, за якими пояснила, що відповідачем не могли та не надавалися послуги з постачання гарячої води, оскільки КП «Водоканал» встановило спеціальні прилади «Заглушка» за якими відбувається блокування водовідведення (каналізації). Позивач зазначає, що доводи третьої особи щодо неповідомлення позивачем Концерну «МТМ» спростовується її зверненням 05.10.2010 року, на яке відповідач рекомендував звертатись саме до КП «ВРЕЖО 10», в заяві від 09.11.2015 р. на адресу відповідача та третьої особи [PERSON] вказувала про неможливість користування гарячою водою. Відповідачем подано відзив на позов за змістом якого заперечував проти задоволення позову, з посиланням на те, що згідно Акту обстеження квартири [ADDRESS] , який було складено фахівцями Філії Концерну «Міські теплові мережі» Шевченківського району 03.11.2010 р. про те, що послуга з постачання гарячої води надавалась не в повному обсязі та на пропозицію відключення гарячого водопостачання в квартирі Споживач відмовилась. Позивач не зверталась на адресу Концерну «МТМ» з заявою про відключення від гарячого постачання. Позивачем щодо твердження [PERSON] , що в заяві від 09.11.2015 року нею було повідомлено Концерн «Міські теплові мережі» про неможливість користуватись гарячою водою, оскільки вона приймає душ та здійснює прання речей у знайомих у гуртожитку, зазначено, що зазначена заява не містила прохання відключити гаряче водопостачання, а містила лише прохання у зв`язку з вищевказаними обставинами списати « в виде исключения» (мова автора) борги по особовому рахунку № [NUMBER] що є протиріччям нормам чинного законодавства. Оскільки позивач у встановленому Законом порядку не відмовлялась від отримання послуг централізованого гарячого водопостачання, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що посилання відповідача не спростовують факту того, що послуги відповідачем не надавались. Вважає, що акт обстеження від 03.11.2010 року є неналежним доказом, оскільки він містить інформацію про відмову [PERSON] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 16.04.2021 року справу прийнято до розгляду. Відповідно до ст.274 ч.1 п.2 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статті 55 Конституції України, права та свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] з 1994 року. На підставі особового рахунку [NUMBER] відкритого на її ім`я Концерн «Міські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. 25 серпня 2010 року спеціалістами Комунального підприємства «Водоканал» у зв`язку з наявною заборгованістю за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» позивачці проведено відключення (блокування) до водовідведення (каналізації), про що складено акт (а.с 8). КП «Водоканал» надав Концерну «Міські теплові мережі» інформацію щодо відключення квартир споживачів, які мають заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, від внутрішньо будинкової системи водовідведення,10.09.2010 р. за вих. № 6836 до Концерну «Міські теплові мережі» було надано інформацію про відключення кв. [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Концерну «МТМ» від 05.11.2010 року на заяву [PERSON] їй повідомлено, що всі нарахування за надані послуги з централізовано опалення та постачання гарячої води на особистий рахунок виконуються на підставі даних КП «ВРЕЖО 10» та для отримання змін їй необхідно звернутися до КП «ВРЕЖО № 10». За змістом заяви [PERSON] , яка адресована на адресу Концерну «МТМ», КП «Водоканал», Начальнику ТОВ «Ремондис Запоріжжя», вона просить списати борги за адресою [ADDRESS] . Виключити зареєстрованих осіб, що не проживають за вказаною адресою, включити каналізацію та водопостачання, оскільки в квартирі відсутні умови, що відповідають санітарним нормам. 27 грудня 2019 року КП «Водоканал» здійснено підключення до системи водовідведення (каналізації). Відповідно до листа КП «Водоканал» від 09.01.2020 №88/20/08 нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 25.08.2010р. по 27.12.2019р. по особовому рахунку [NUMBER] не здійснювались. Підставою слугувало те, що вказані послуги не надавались і з технічних причин не могли надаватись. 16 січня 2019 року позивачка звернулась із заявою від 16 січня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою перерахування заборгованості з особового рахунку [NUMBER] з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25.08.2010р. до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись. 18 грудня 2019 року позивачка повторно звернулась із заявою від 17.12.2019р. до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою перерахувати заборгованість з мого особистого рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25.08.2010р. до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись. Листом від 16.01.2020 №П-2642/п відповідач відмовив в задоволенні заяви, мотивуючи відповідь тим, що з його сторони послуги з гарячого водопостачання водовідведення гарячого водопостачання, стоків гарячого водопостачання надавались за спірний період у повному обсязі. Розмір нарахованої заборгованості складається з - 31615,55 грн. (гаряче водопостачання), 1270,04 грн. (водовідведення гарячого водопостачання), 850,08 грн. (стоки гарячого водопостачання). 15 лютого 2020 року позивачка звернулася із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, які не надавались зі сторони Концерну «Міські теплові мережі», а саме: гаряче водопостачання на суму 31615,55 грн., водовідведення гарячого водопостачання на суму 1270,04 грн. стоки гарячого водопостачання на суму 850,08 грн Листом від 05.03.2020 № Вих.-07-14-13/1348 Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повідомило, що подана заява не підлягає задоволенню, а по суті сама заява не розглянута безпосередньо за предметом звернення і перевірка не проводилась. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку визначеному договором або законодавством. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь- якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Відповідно до ст. ст. 21,22 Закону України «Про захист прав споживачів» вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції (вартість послуги) визначено неналежним чином. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та /або членів його сім*ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води водовідведення, споживач має право: -На зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім*ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); Несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім*ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби. З матеріалів справи суд встановив, що відповідач маючи достовірну інформацію про відключення постачання води за адресою де мешкає позивач, продовжував нараховувати заборгованість за послуги гарячого постачання. Позивач зі свого боку неодноразово зверталась до Концерну «МТМ» про перерахування заборгованості в зв*язку із неотриманням послуг, які відповідачем були проігноровані. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України,до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз*яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». З наведеного суд встановив, що позивач обґрунтовано звернулась до суду за захистом свого порушеного права та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь держави з підлягають стягненню судовий збір в розмірі 840 гр.80 коп. На підставі ст.12,13,95,141,279, 353 ЦПК України,суд-

Outcome: approved