Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ з позивом до [PERSON], і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 28 січня 2010 року у сумі 23042,92 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7997,27 гривень; заборгованості по процентам у сумі 13710,27 гривень; штрафу у сумі 250 гривень, процентної складової 1085,38 гривень. Представник позивача обґрунтовує заявлені вимоги тим, що: 28 січня 2010 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № б/н. На підставі даного договору відповідачу видана кредитна картка, з встановленим початковим кредитним лімітом розміром 500 гривень. Відповідно вказаного кредитного договору, відповідач зобовязувався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом. Разом з тим відповідач взяті на себе обовязки по кредитному договору не виконує, станом на 31 травня 2015 року заборгованість по кредитному договору становить 23042,92 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7997,27 гривень; заборгованості по процентам у сумі 13710,27 гривень; штрафу у сумі 250 гривень, процентної складової 1085,38 гривень. У звязку з чим представник позивача просив задовольнити заявлені позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість по кредитному договору №б/н від 28 січня 2010 року, а також понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, вимагаючи відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити. У ході судового розгляду представник відповідача показав, що 28 січня 2010 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір на який посилається позивач. Разом з тим представник відповідача вважає, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги являються не обґрунтованими. Позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з зазначеними вимогами, а тому він просить відмовити позивачу у задоволенні позову застосувавши вимоги ст. 267 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ до [PERSON], про стягнення заборгованості, не підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: 28 січня 2010 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір №б/н, відповідно якого відповідачу відкрита кредитна лінія, на суму кредитного ліміту 500 гривень. Базова процентна ставка 3% на місяць на остаток заборгованості. Строк дії даного договору сторонами не визначався. На підставі п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт по кредитному договору укладеному між сторонами змінювався: 5 листопада 2010 року 600 гривень, 5 січня 2011 року 700 гривень, 3 березня 2011 року 800 гривень, 29 березня 2011 року 1300 гривень, 12 липня 2011 року 1500 гривень, 21 серпня 2011 року 1700 гривень, 8 вересня 2011 року 4000 гривень, 2 квітня 2012 року 8000 гривень. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору б/н від 28 січня 2010 року, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 31 травня 2015 року становить: 23042,92 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7997,27 гривень; заборгованості по процентам у сумі 13710,27 гривень; штрафу у сумі 250 гривень, процентної складової 1085,38 гривень. При вирішенні даного позову суд виходить з наступного: Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові частина 4 статті 267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статті 257 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила частина 1 статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Умовами і правилами надання банківських послуг визначено, що: п. 3 1.1 строк дії Картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього дня вказаного місяця. п. 3.1.3 передбачено, що по закінченні строку дії відповідна картки продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також при наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку. І при дотримання інших умов продовження,передбачених договором. Відповідно інформаційної довідки наданої позивачем, строк дії картки наданої відповідачу по вищевказаному кредитному договору припиняється у червні 2013 року. Із розрахунку заборгованості наданого позивачем слідує, що останній раз погашення заборгованості за кредитом відповідачем було здійснено 4 квітня 2012 року, і в подальшому відповідачем жодного платежу не вносилось. При вирішенні даному спору ствердження представника позивача про те що правовідносини між сторонами не припинялись і тривають до повного погашення відповідачем кредиту; позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки по даному договору закінчуються у червні 2013 року, судом не приймаються до уваги. Вказані ствердження представника позивача суперечать вимогам ст. 261 ЦК України якою визначено загальні правила перебігу строку позовної давності, та ст. ст. 251, 252 ЦК України, якими визначено, що строк визначається роками місяцями, тижнями, днями або годинами. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку що у позивача право предявляти позив до суду виникло з травня 2012 року протягом трьох років до травня 2015 року, а позивач звернувся до суду за захистом порушеного права лише 30 червня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Позивач не просив суд поновити строк звернення до суду і не зазначав причин його пропуску. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити внаслідок спливу строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed