Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину належить квартира [ADDRESS]. У квартирі також зареєстрована донька позивача з онуком, які з 2014 року фактично не мешкають за місцем реєстрації, оскільки виїхали до Російської Федерації. З цього часу [PERSON] не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування відповідачів зареєстрованими у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У зв'язку із чим просила визнати [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], діюча також в інтересах малолітнього [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Служба у справах дітей по Кальміуському району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2015 року, посвідченого держаним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого за № 3-17, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру 16.01.2015 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 32313747. Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 28-126-2919 від 13.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки відділу «Малаховський» МУ «Люберецький багатофункціональний центр» від 03.08.2018 року, [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO], з 22 грудня 2015 року зареєстровані за місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Також цей факт підтверджується копією паспорту громадянина Російської Федерації на ім'я [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], виданого 24.11.2015 року ТП № 5 Міжрайонного ВУФМС Росії по Московській області в міському поселенні Люберці. Згідно акту про фактичне проживання, складеного 16.06.2018 року головою КСН «Кальміус П-18», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та заперечується самим відповідачем, що [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше чотирьох років без поважних причин, що також підтверджується актом КСН «Кальміус П-18». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved