overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 20 серпня 1994 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 197). Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та різні погляди на шлюб та сім'ю, у них не має бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Вони припинили подружні відносини, оскільки примирення та збереження сім»ї є не можливе. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить не надавати строк на примирення. Відповідачка [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду також не з'явилася, натомість подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов визнає, просить його задоволити. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20 серпня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 197). Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 02.06.1992 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявився, подану позовну заяву підтримав і просив її задовольнити, термін на примирення просив не надавати. Відповідач в судове засідання не зявилася, на підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 22.04.2009 року і спільно проживали до 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач не зявився, однак від нього надійшла заява згідно якої подану позовну заяву підтримав і просив її задовольнити, а справу слухати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, по не відомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( рекомендоване). На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому 17.07.2015 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому 16.07.2015 подала до суду заяву, в якій позов визнала, а також просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов такого. 14 жовтня 1995 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили та проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України ) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.1998 року є власником зазначеної квартири. Відповідач в квартирі не проживає, не є членом його сім'ї, договірні відносини між ними відсутні. Справу просить розглянути на підставі ст.ст. 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Пояснив, що [PERSON] працювала разом з ним. Зареєстрував її в квартирі по добрій волі з метою уникнення її звільнення з роботи. Також зазначив, що вона проживала в квартирі близько пів року після реєстрації, потім познайомилась з чоловіком та виїхала. Позовна вимога викликана необхідністю отримання ним житлової субсидії, а реєстрація особи, що не проживає у його квартирі унеможливлює скористатися цим правом. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3204 укладеного 29.10.1998 року на Київській Універсальній біржі є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки форми № 3 від 02.06.2015 року № 927, виданої ЄРРЦ філія № 809 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва у вищезазначеній квартирі з 24.11.2011 року зареєстрована [PERSON] (а.с.7), яка зазначена як фізична особа, яка за твердженням позивача не є членом його сім'ї та не перебуває з ним у договірних відносинах. Згідно довідки № 5683 від 08.09.2015 року КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» ЄРРЦ філія № 809 [PERSON] щодо перешкод в користуванні спірною квартирою до філії 809 не зверталася (а.с.22). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача, була зареєстрована ним в спірній квартирі з метою допомоги у працевлаштуванні. Договірні відносини між сторонами відсутні. Реєстрація зазначеної особи позбавляє [PERSON] права користування та вільного розпорядження своєю квартирою. Позивач змушений сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, позбавлений можливості отримати субсидію. Враховуючи викладене суд вважає, що є всі підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON],звернувся до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказав, що шлюб з відповідачем зареєстрували у серпні 2003 року. Від спільного проживання мають четверо дітей 2001,2003,2006 та [INFO], які проживають разом з ним. Відповідач працездатний, інших утриманців не має. Але добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Просив постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини. У судове засідання сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви, про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та згоден надавати матеріальну допомогу дітям. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2003 року. Від спільного життя мають доньку - Альбіну, [INFO] та трьох синів: Артема, [INFO], Дениса, [INFO] та Івана, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, які знаходяться на утриманні позивача. (а.с.4-7) Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач працездатна, але не працює, інших утриманців не має, та не бажає надавати дітям матеріальну допомогу у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу). У звязку з наведеним вище, Суд приходить до висновку, що заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

у червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 29.09.2015 року Оболонськими районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Турборемонт» про стягнення заборгованості. Зазначив, що рішення суду було ухвалено незаконно, оскільки він не був повідомлений про день, час та місце розгляду справи №2/756/3042/15 Оболонським районним судом м. Києва, внаслідок чого був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, подати суду докази та повідомити обставини, які мають важливе значення для розгляду справи. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просив суд скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.03.2015 року. Заявник судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повноваження щодо здійснення представництва її прав та інтересів в судовому засіданні довірив своєму представнику. Представник заявника [PERSON] підтримала заяву в повному обсязі. Просила суд поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2014 року №2/756/3042/14. Представник ПАТ «КБ «Надра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі. Суду пояснив, що вважає заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2014 року ухвалено з дотриманням усіх вимог діючого законодавства та не підлягає скасуванню. Відповідачі [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Турборемонт» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, які повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Згідно ч. 2 ст. 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що її подала, не знайде підстав для поновлення та продовження строку. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, забезпечення права учасників процесу на захист прав та інтересів, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як законна та обґрунтована. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що [INFO]. померла його мати [PERSON] і відкрилась спадщина щодо спадкового майна у виді ? частини квартири [ADDRESS]. Він єдиний спадкоємець за законом після смерті спадкодавця, постійно проживав із спадкодавцем однією сім'єю до його смерті, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно позбавлений можливості у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на це майно не було в установленому законом порядку зареєстровано. Інша ? частина зазначеної вище квартири належала йому на праві власності, але зареєструвати це право та отримати свідоцтво про право власності він позбавлений можливості у зв'язку зі смертю іншого співвласника, тобто його матері. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності в цілому на зазначену вище квартиру. Мар'янівська сільська рада не заперечувала щодо задоволення позову і просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 26) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 7) Позивач був сином спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження, і відповідно до ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с. 4-6) Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач постійно проживав однією сім'єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через ту обставину, що право власності спадкодавця на спадкове майно не було в установленому законом порядку зареєстроване. (а.с. 3,8-9) Право власності на квартиру позивач та його померла мати набули в порядку приватизації державного житлового фонду, що підтверджено розпорядженням органу приватизації та свідоцтвом про право власності на житло. (а.с. 16-18) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що з 2011 року проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], у якої відсутні документи на підтвердження її особи, а тому він не може зареєструвати з нею шлюб. 31.03.2015 р. у [PERSON] народився син [PERSON]. Відомості про батька дитини у актовому записі про народження були записані у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. З наведених підстав позивач просив визнати його батьківство відносно народженого [PERSON] 31.03.2015 р. сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Представник органу опіки та піклування вважав, що позов підлягає задоволеню. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції просив розглянути справу за відсутності його представника. (а.с. 16-17) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. У відповідності до положень ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом з пояснень позивача та відповідачки встановлено, що саме позивач є батьком [PERSON], який народився 31.03.2015 р. Відомості про батька дитини [PERSON] у актовому записі про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 6) Згідно зі ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач вказав, що з 19 квітня 2014 року він з відповідачкою перебуває у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №148. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З лютого 2015 року сімейні відносини припинили. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала. Також просила суд після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «Хомякова». Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з лютого 2015 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідачка після розірвання шлюбу просила суд змінити їй прізвище з «Андрусенко» на дошлюбне «Хомякова». Згідно зі ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved