Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 14 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 240. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що з 14 липня 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], та донька, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні характери, різні інтереси та погляди на життя, в результаті чого постійно виникали сварки та скандали, почуття любові один до одного втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують з травня 2018 року. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Сім'я з відповідачем розпалася остаточно та відновлена бути не може. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав (а.с. 21, 22, 27, 28, 34-36, 38). Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2006 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 240 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], а також доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Діти залишаються проживати з матір'ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивача - «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved