Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У травні 2013 року ПАТ «КБ «Приватбанк» ( далі банк ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором .В обґрунтування позову банк посилався на те, що 22 липня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (заява позичальника) № DOXRFS94410056, відповідно до якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 16239,89 грн. на строк 6 місяців з 22.07.2011 року по 21.01.2012 року включно , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те. що підписана заява разом з умовами кредиту фізичним особам « розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку : щомісяця в період сплати позивальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом , яка складається із заборгованості за кредитом , за відсотками , комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач належним чином умови договору не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 81 448 грн. 03 коп.,яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10667 грн коп.., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1 грн. 83 коп, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у сумі 66423 грн 60 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг - штраф ( фіксована частина) у сумі 500 грн , штраф ( процентна складова ) у сумі 3854 грн. 67 коп.. В добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитним договором не сплачує, тому банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 81448 грн. 03 коп. Рішенням суду позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом у сумі 10667 грн. 93 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1 грн. 83 коп., судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп. В іншій частині вимог було відмовлено . На вказане рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафів банком була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про скасування судового рішення у цієї частині ,. постановлення нового рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк посилався на те, що згідно з п.1.7.31 умов та правил надання банківських послуг судом не звернуто увагу на те, що строк позовної давності для заявлених вимог складає 50 років , а тому банком не було пропущено строк для стягнення пені та штрафів . На підставі наведеного банк просив стягнути з відповідача пеню та штрафи. У судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( повістка вручена членам сім'ї ). Представник банку Чумак С.О. просив рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафу скасувати , позов в цієї частині задовольнити. Заслухавши доповідача, пояснення представника банку , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , а рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафів та витрат по сплаті судового збору скасуванню, в цієї частині слід постановити нове рішення , яким позовні вимоги банку задовольнити частково виходячи з наступного . Розглядаючи спір та задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того , що банком в частині вимог про стягненні пені , штрафів з відповідача пропущено строк позовної давності , тому в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити . Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зокрема судом першої інстанції було встановлено , дійсно що 22 липня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DOXRFS94410056, відповідно до якого банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 16239,91 гривень на строк 6 місяців з 22.07.2011 року по 21.01.2012 року включно, на придбання товару, а також у розмірі 1340,91 гривень на сплату страхового платежу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, якщо інше не зазначено в умовах та правилах надання банківських послуг, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,0 гривень та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 гривень, якщо інше не зазначено в умовах та правилах, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії які зазначені в заяві та умовах та правилах строки. Починаючи з 21 по 25 число кожного місяця Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2707,61 гривень для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 21.01.2012 року. Станом на 23.04.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 81 448 грн. 03 коп.,яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10667 грн 93 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 1 грн. 83 коп, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у сумі 66423 грн 60 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг - штраф ( фіксована частина) у сумі 500 грн , штраф ( процентна складова ) у сумі 3854 грн. 67 коп.. Таким чином, судом було встановлено, що внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором у нього виникла заборгованість , яку він добровільно не погасив . Як вбачається із заяви [PERSON] до суду першої інстанції він визнав позовні вимоги банку лише в частині стягнення суми заборгованості за кредитом та сум штрафу, просив застосувати до вимог про стягнення пені строк позовної давності в один рік. ( а.с. 35 ) Стягуючи на користь банку заборгованість по кредиту у сумі 10667 грн. 93 коп та заборгованість по сплаті процентів у сумі 1грн 83 коп. суд першої інстанції виходив з того , що в іншій частині вимог банком пропущено строк позовної давності . Однак, висновок суду в частині відмови у стягненні пені , штрафів у зв'язку з пропуском строку позовної давності не відповідає пункту 1.7.31 умовам та правилам надання банківського кредиту . Зокрема, згідно зазначеного пункту 1.7.31 умов та правил надання банківського кредиту ,строк позовної давності відносно вимог щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом , заохочення , неустойки, пені, штрафів витрат банку про розділам 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.5.1 ,2.5.2,2,16, 3.1 , 3.17 умов та правил складає 50 років. Таким чином, судом першої інстанції при вирішенні спору не були враховані положення умов та правил надання банківського кредиту відносно строків позовної давності внаслідок чого зроблені невірні правові висновки, а тому рішення в частині відмови у позові про стягнення пені, штрафів та пов'язаного з цим витрат по сплаті судового збору підлягають скасуванню. Оскільки судом першої інстанції був встановлений факт неналежного виконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором ,то у такому випадку відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з заявою позивальника при порушені позичальником зобов'язання із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах кожний день прострочення . Згідно з п. 2.4.3.6 умов у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту в строки , які встановлені в п.2.4.2.2.2, п.2.4.2.3.3 умов більш ніж на 210 днів вся заборгованість по кредиту згідно з заявою є простроченою. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі зазначеному в п.2.4.5.1 умов. При цьому відсотки за користування кредитом не сплачуються Згідно з п. 2.4.5.1 умов та правил у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом включаючи заборгованість, яка виникла згідно з п.2.4.3.6,2.4.5.2, 2.4.5.3 умов та правил позичальник сплачує банку пеню в розмірі 15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту в тому числі заборгованість згідно з п. 2.4.3.6, 2.4.5.2, 2.4.5.3 умов та правил за кожен день прострочення, але не менш 1 гривні Згідно з п.2.4.5.5 при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому грошовому зобов'язанні передбаченим договором більш ніж на 90 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % відсотків від суми заборгованості. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з матеріалів справи позов до суду банком було заявлено 20 травня 2013 року , тому апеляційний суд вважає , що позов про стягнення пені слід задовольнити за один рік у відповідності до вимог ч.2 ст.258 ЦК України тобто за період з травня 2012 року по травень 2013 року . За цей період сума пені складає 49080 грн.89 коп. Також підлягають задоволенню вимоги банку і в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 500 грн ( фіксована частина) згідно з п.2.4.5.5 умов та правил . Вимоги в частині стягненні штрафу ( процентна складова ) підлягають задоволенню частково у сумі 533 грн.49 коп ( 10667 грн.93 коп х 5%). Таким чином , враховуючи , що загальна сума боргу , яка визначена судом складає суму 60784 грн. 14 коп. ( 10667 грн. 93 коп. + 1 грн. 83 коп. + 500 грн. +533 грн. 49 коп. + 49080 грн.89 коп.) , то у такому випадку відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь банку сплачений судовий збір у розмірі 607 грн. 84 коп.

Outcome: partial