Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У травні 2015 року до суду звернулася позивач з позовною заявою, в якій вказувала, що 02 грудня 1999 року померла її баба [PERSON] . Після смерті баби відкрилася спадщина , до якої зокрема входить земельна ділянка . Право на земельну ділянку спадкодавця було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії РН № 320916. За життя спадкодавець не отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку . Позивач просить суд встановити , що сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії РН № 320916 належав померлій [PERSON] . Визнати за нею , [PERSON] , право власності на земельну ділянку ( пай) розміром 3,95 га в межах земель запасу Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, після [PERSON] , яка померла 02 грудня 1999 року . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд позов задоволити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник Капустинського сільської ради Володарського району Київської області в судовому засіданні вимоги позивача визнав . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , представника Капустинської сільської ради Володарського району Київської області допитаних судом в якості свідків , та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено , що 02 грудня 1999 року померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про її смерть ( а.с.9). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно , зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 320916, який виданий на імя [PERSON] . Судом встановлено , що існує розбіжність у написанні імені спадкодавця у сертифікаті на земельну частку (пай): помилково зазначено « Миронюк Галина Михайлівна» коли спадкодавець носила ім'я « Миронюк Ганна Михайлівна» . Вказана розбіжність у написанні імені спадкодавця у правовстановлюючих документах не дає можливості позивачу належним чином оформити та прийняти спадщину . Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення , а саме за ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд може встановити факт, про встановлення якого просить позивач , так як встановлення такого факту має для нього юридичне значення , та від нього залежить виникнення майнових прав оскільки надає право на отримання спадщини. Матеріали справи та пояснення учасників процесу вказують , що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на земельну частку ( пай) розміром 3,95 умовних кадасторвих гектарів , яка розташована в межах Капустинської сільської ради Володарського району Київської області . Суд встановив , що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину, наведена обставина стверджується довідкою Капустинської сільської ради Володарського району Київської області ( а.с. 35). Позивач протягом строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини, не заявила про відмову від неї. Однак на даний час [PERSON] не має змоги реалізувати свої спадкові права у цій частині та прийняти спадщину ( право на земельну частку ( пай) і вимушена звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадкове майно. Представник Капустинської сільської ради Володарського району Київської області у судовому засіданні вказав , що позивачдоглядала спадкодавця до дня смерті . Інших спадкоємців за законом та заповітом на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області не має. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Беручи до уваги вище викладе, суд прийшов до висновку, що позивач має право на спадщину за законом відповідно до ст.1266 ЦК України , як спадкоємець за правом представлення оскільки вона є онукою спадкодавця (а.с.6,7) . Син [PERSON] - [PERSON] є батьком позивача . [PERSON] помер 19 жовтня 2009 року ( а.с.10) та не належним чином не прийняв і не оформив спадкового майна . Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Таким чином визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved