Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У травні 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» до до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , Орган опіки та піклування в особі Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Печерський районний відділ державної міграційної служби України про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказує, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» набуло право власності на чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] . Проте, у вказаній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , факт реєстрації місця проживання відповідачів заважає позивачеві реалізовувати повноцінно свої права, як власника. У зв`язку з чим, позивач звернувся за захистом свого порушеного права, тому просить задовольнити позов в заявлений спосіб. 27.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли пояснення від представника Печерської районної в місті Києві адміністрації як Органу опіки та піклування, в яких останній заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації місця проживання. 26.12.2018 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. 06.12.2019 року від Органу опіки та піклування в особі Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок, в якому просить прийняти рішення на підставі зібраних доказів з урахуванням житлових прав та інтересів дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав письмову заяву в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, проте на адресу суду повернулись конверти з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання». Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлені належним чином. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2016р. між ПАТ КБ «Правекс-Банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами та Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами, відповідно до яких, ТОВ «ФК «Авістар» набуло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, зокрема, але не виключно, за Договором про відкриття кредитної лінії №531-011/06Ф від 04.09.2006р. та Договором іпотеки №535-011/06 від 04.09.2006р. 17.10.2017р. ТОВ «ФК «Авістар» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог від 17.10.2017р. №17102017/2 та Договору про відступлення прав вимог за договором іпотеки від 17.10.2017р. відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №531-011/06Ф від 04.09.2006р. та Договором іпотеки №535-011/06 від 04.09.2006р. Товариствво з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», набув права власності на Предмет іпотеки. Відповідно до Витягу про реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2017р., право власності на чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ». Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 11.01.2018 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 16.07.2013 зареєстрували своє місце проживання вищезазначеній квартирі. Відповідно до п.2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 №1077, документами на підтвердження права на проживання у житлі можуть бути: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. Проте, документів на підтвердження права проживання у даному житловому приміщенні (ордеру, договору найму (піднайму, оренди)) у відповідачів немає, а згода на реєстрацію місця проживання відповідачів, раніше надана [PERSON] , який 12.12.2017р. втратив права власності на квартиру. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Під час розгляду справи встановлено, що через втрату права власності [PERSON] на квартиру, у членів його сім`ї відсутнє право на користування нею, але факт реєстрації місця проживання відповідачів існує та заважає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» реалізувати повноцінного свої права, як власника, у зв`язку з чим вимога про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням а саме квартирою [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Що стосується вимоги позивача про зняття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстрації, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, відповідно до зазначеної норми зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК України). Підстав відступити від таких висновків судом не встановлено. При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ», підлягають задоволенню в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені з оплати судового збору в розмірі 1762 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах. Окрім цього, суд повторно звертає увагу, що при визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Outcome: approved