Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що у 1969 році він з братом - відповідачем [PERSON] придбав у власність 67/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Після зміни дольової частки у домоволодінні ними, як співвласниками були отримані 21 січня 2003 року свідоцтва про право власності на зазначене домоволодіння, відповідно до яких доля позивача складала 68/100 частин, а доля відповідача 32/100 частини. З метою вирівняння їх часток позивач вирішив подарувати брату частину від належної йому частини у вказаному домоволодінні. 20 травня 2003 року між ними було укладено договір дарування, відповідно до якого позивач подарував, а відповідач прийняв у дар належну йому на праві приватної власності 31/100 частину домоволодіння від належних йому 68/100 частин, що знаходяться у спірному домоволодінні. Разом з тим, при реєстрації вказаного договору реєстратором Херсонського БТІ було невірно витлумачено п.1 договору дарування, у зв'язку з чим, за відповідачем зареєстровано 31/100 всього домоволодіння, а не 31/100 від належних дарувальнику 68/100. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив винести рішення, яким розтлумачити п.1 договору дарування від 20 травня 2003 року, зазначивши, що даритель [PERSON] подарував, а обдарований [PERSON] прийняв у дар належну дарителю на праві власності 31/100 частину домоволодіння від належних дарителю 68/100 частин, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що складає 21/100 частин домоволодіння, та скасувати державну реєстрацію прав власності на вказане домоволодіння, проведену на підставі цього договору. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали зазначені вимоги, просили їх задовольнити, з зазначених в позовній заяві підстав. Крім того, позивач зазначив, що при укладанні правочину його волевиявлення було направлено на дарування [PERSON] по ? частин будівель та споруд літ Б. та літ. Г та літ. г. в домоволодінні за адресою: [ADDRESS], які фактично побудував [PERSON] та якими він фактично користувався. Представники відповідача [PERSON] в задоволенні позову просили відмовити за необґрунтованістю, оскільки спір між позивачем та відповідачем щодо тлумачення пунктів договору відсутній. Позивач хоча і просить витлумачити укладений правочин, фактично ставить питання не про тлумачення змісту, а про зміну істотної умови договору відсудження, що є неприпустимим. Представник Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні просив в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Зазначив, що позивач не звертався до реєстраційної служби Комсомольського РУЮ із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тому реєстраційною службою не могло бути порушено прав чи законних інтересів позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 21 січня 2003 року належало 68/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке було зареєстровано в Херсонському БТІ 29 січня 2003 року. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Херсонським ДБТІ 16.05.2003 року [PERSON], вбачається, що за заявкою власника відчужується ? частина житлового будинку літ Г ,1/2 частина прибудови літ.г, 1/2 частина ганку, ? частина літньої кухні -сараю літ.Б, 1/2 частина воріт №3, що складає 31/100 частин домоволодіння вартістю 8849 грн. Відповідно до договору дарування від 20 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] подарував [PERSON] 31/100 частину домоволодіння домоволодіння за адресою: [ADDRESS], вартістю 8849 грн. від належних 68/100 частин в даному домоволодінні. Вказаний договір було зареєстровано [PERSON] в Херсонському БТІ 20 травня 2003 року, де за ним було зареєстровано 31/100 частина всього домоволодіння. Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Правила, за якими має здійснюватися тлумачення правочину, закріплені у частинах 3, 4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з'ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Встановлений статтею 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення заповіту, не є вичерпним. За змістом вказаних норм тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору. Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі. Оскільки позивачем не надано конкретних доказів наявності спору між сторонами та судом не встановлено наявність спору між позивачем та відповідачем щодо тлумачення пунктів договору, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed