Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є єдиним спадкоємцем, звернутися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначені законом строки була позбавлена можливості з об'єктивних причин. Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицю майна за заповітом після смерті [PERSON], просила суд задовольнити пред'явлені вимоги. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив письмові пояснення по суті позову та заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд заслухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 13 грудня 1993 року Державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 2у-725, згідно якого остання все належне їй майно на день смерті заповіла позивачці (дошлюбне прізвище [PERSON]). [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS]. Таким чином позивачка є єдиною спадкоємицею вказаного майна. Будь-яких даних, які б свідчили про наявність інших спадкоємців померлої, крім позивачки, в ході розгляду даної справи здобуто не було. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи копією спадкової справи №346/2012 заведеною Шостою Київською державною нотаріальною конторою. Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2012 року позивачка звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою державного нотаріуса від 05 червня 2012 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно у зв'язку із пропуском встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно правила ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом визначеного законом строку, він не заявив про відмову від неї. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги, позивачка посилається на те, що звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини не мала змоги з об'єктивних причин, оскільки займалась доглядом малолітніх дітей - дочи [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] Суд вважає причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, оскільки позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом, з вищенаведених причин не мала можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved