Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У травні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 16.10.2010 року вона разом з відповідачем у Диканському районному управлінні юстиції зареєструвала шлюб, від якого [INFO] народилася дитина - [PERSON] . На теперішній час рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 13.05.2019 року шлюб розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дитина потребує матеріальних витрат для нормального існування та розвитку як особистість. Позивачка як мати не має достатньої можливості самостійно надавити дитині необхідне для задоволення повноцінного харчування, придбання одягу, фізичного і духовного виховання сина, а тому звернулась з вказаним позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що 16.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції. На теперішній час рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 13.05.2019 року шлюб було розірвано. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області , від вказаного шлюбу [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . Згідно доводів позивачки, які не спростовані відповідачем, дитина перебуває на повному її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Вивчивши додані до позову матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved