Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а саме житловим будинком (з надвірними будівлями) [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаного будинку. Окрім неї у будинку зареєстрований відповідач, її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року. Відповідач не звертався до суду про розподіл спільного сумісного майна подружжя. З жовтня 2017 року відповідач виїхав з житлового будинку та не проживає у ньому до теперішнього часу, не приймає участі в його утриманні та оплаті вартості житлово-комунальних послуг. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, та позбавляє її можливості оформити субсидію, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, відповідачу встановлено 15-денний термін для подання відзиву. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Позивач в судове засідання не з`явилася. 28 липня 2021 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. (а.с.21) Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач є належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, відзив не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, є всі умови та підстави для проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 лютого 2005 року, витягом з Державного реєстру правочинів та реєстраційним посвідченням Світловодського міжміського БТІ від 30 березня 2006 року про реєстрацію права власності на зазначений будинок та надвірні будівлі. (а.с.5-7) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , але фактично не проживає у ньому з жовтня 2017 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12 травня 2021 року, виданою головою квартального комітету №15 виконавчого комітету Світловодської міської ради. (а.с.8) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2017 року, що набрало законної сили 14 листопада 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.9-10) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не належить до члена сім`ї позивача, співвласником будинку не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з жовтня 2017 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі, у вигляді оплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved