Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що зареєстрований та проживає у [ADDRESS], наданій для проживання на підставі ордеру № 005450 від 04.04.2008. Відповідачі також є зареєстрованими у помешканні, однак не проживають у ньому з червня 2012 року, особистих речей у квартирі не мають, комунальні послуги не сплачують. Наявність реєстрації відповідачів у помешканні створює для нього низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратила право користування вказаним житлом, просив визнати її такою на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, а також зобов'язати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі, будучи у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надали. Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, будучи при цьому повідомленим про час і місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії ордеру на жиле приміщення № 005450 від 04.04.2008, виданого на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради № 96 від 19.03.2008, [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON] та членам його родини. Згідно із копією особового рахунку [NUMBER], виданою КК «Східна», у [ADDRESS] зареєстровані: наймач - [PERSON], його дружина - [PERSON], донька - [PERSON], донька - [PERSON]. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як роз'яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно із актом, складеним КК «Східна» від 01.06.2017 за № 290, [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими у [ADDRESS], не проживають з 20 червня 2012 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв'язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорюють. Отже, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред'явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: approved