Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» (відповідач - 2), третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант - Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №66/П. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики від 02.10.2013р. між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант - Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 7/66/10-13. 14.05.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Договору позики, якою були внесені зміни до Графіку погашення зобов'язань частини позики, що на думку позивача призвели до збільшення обсягу відповідальності [PERSON], як поручителя. Про внесення вказаних змін до договору позики позивачу не було відомо. З урахуванням викладеного, просить визнати Договір поруки № 1/66/10-13 від 02.10.2013 року припиненим з 14.05.2014 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у письмових запереченнях зазначив, що Графік погашення частини суми позики представлений у вигляді таблиці, де відображено щомісячні платежі Позичальника для погашення суми позики у розмірі 5200,00 грн. на місяць та залишки суми позики на кінець кожного місяця. В даному Графіку мається застереження, що у разі відхилення від нього, сума залишку грошового зобов'язання для розрахунку процентів буде відрізнятись. В зв'язку з тим, що Позичальнику було надано канікули на повернення основної суми позики строком на 3 місяця із травня по липень 2014 року, щомісячні платежі на повернення суми позики пропорційно було збільшено із 5200,00 грн. до 5980,00 грн. на місяць. Сума нарахованих відсотків збільшилась у зв'язку із порушенням Позичальником графіку платежів, за які Поручитель зобов'язаний відповідати у повному обсязі. Отже, з укладанням Додаткової угоди №2 від 14.05.2014 року до Договору позики №66/П від 02.10.2013 не відбулося, ні збільшення суми позики, ні строку її повернення, а збільшення суми нарахованих процентів зумовлене неможливістю Позичальника виконувати зобов'язання згідно обумовленого Договором позики графіку, і воно мало б місце у будь-якому випадку при порушенні Позичальником умов Договору позики, незалежно від укладання між Позикодавцем та Позичальником Додаткової угоди №2 до Договору позики. Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 02 жовтня 2013 між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №66/П, відповідно до умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику позику грошовими коштами, а Позичальник зобов'язується повернути суму позики у строки, визначені цим Договором. (п. 1.1. Договору а.с. 6-8). Відповідно до п.п. 2.1. - 2.2. Договору, сума позики за цим Договором становить 156 000,00 грн. Проценти від суми позики встановлюються у розмірі 10% процентів річних. Відповідно до п.п. 4.1. - 4.2. Договору, строк дії позики становить 2,5 роки, що становить у перерахунку 30 календарних місяців з моменту фактичного надання на поточний рахунок Позичальника суми грошових коштів. Позичальник не пізніше 10-го числа кожного, наступним за звітним, рівними частинами повертає суму позики, визначену графіком погашення суми позики, який є невід'ємним Додатком до даного договору. Підписанням цього Договору [PERSON] зобов'язалась повернути грошові кошти та сплачувати проценти у розмірах та строки визначені цим Договором (п.п. 6.2.1. - 6.2.2. Договору). При цьому, сторонами було погоджено графік погашення сум позики рівними частинами, а саме по 5 200,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні також встановлено, що 02 жовтня 2013 р. між позивачем та відповідачем 1, було укладено Договір поруки № 1/66/10-13 (далі по тексту - Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується перед Позикодавцем відповідати по зобов'язанням [PERSON] за Договором позики № 66/П від 02 жовтня 2013 року. Поручитель відповідає перед Позикодавцем всім своїм майном та грошовими коштами за виконання Боржником Основного зобов'язання, в тому числі за порушення Боржником будь-яких умов Основного зобов'язання (п. 1 Договору, а.с. 12-13). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №2 до Договору позики №66/П від 02.10.2013 р. (а.с. 10) за ініціативи Позичальника та згодою Позикодавця, Сторони домовились внести зміни до Графіка погашення зобов'язань за Договором позики № 66/П від 02.10.2013р., зазначивши в ньому спеціальний режим погашення суми позики та викласти його в новій редакції і підписати (Графік погашення зобов'язань частини суми позики є невід'ємним додатком цієї Угоди до Договору). Як вбачається з Графіка погашення заборгованості з 10.09.2014 року відбулось збільшення щомісячної оплати по кредиту з 5 200,00 грн. на 5 980,00 грн. При цьому, третій особі були надані кредитні канікули з червня по вересень 2014 року, що стало наслідком збільшення щомісячних витрат в подальшому. Графік має застереження, що у разі відхилення від графіка (графи 4 та 8 таблиці) сума залишку грошового зобов'язання для розрахунку процентів буде відрізнятися. Про зміст Додатку до договору позики №66/П від 02.10.2013 року «Графік погашення частини суми позики» Поручитель був обізнаний, що підтверджується п. 6 Договору поруки, Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами Основного зобов'язання. Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2015 року відкрито провадження за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості по поверненню позики та сплаті відсотків за користування позикою станом на 13.03.2015 року в сумі 44 775,46 грн. (а.с. 14). Позивач просить визнати Договір поруки припиненим, зокрема з тих підстав, що внаслідок укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» та [PERSON] даної Додаткової угоди про внесення змін до Договору позики без згоди та повідомлення поручителя, відбулося збільшення обсягу відповідальності позивача. Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі змін зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука -припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку договір поруки є припиненим. Між тим, в судовому засіданні позивачем не доведено обставини визначення поруки припиненою з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 Договору поруки, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Позикодавцем. Поручитель відповідає по зобов'язаннях Боржника в повному обсязі, а саме за повернення суми позики за Основним зобов'язанням, виплату відсотків (процентів), виконання інших умов Основного зобов'язання та відшкодування збитків, завданих Позикодавцю, в зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Основного зобов'язання. Згідно п. 3 цього Договору, відповідальність Поручителя настає, якщо Основне зобов'язання не буде виконане в строк, передбачений його умовами. в тому числі відсотків (процентів), виконання інших умов Основного зобов'язання та відшкодування збитків, завданих Позикодавцю, в зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Основного зобов'язання. Згідно Постанови Верховного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 3-196гс14, припинення поруки на підставі частини першої статті 559ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. У зв'язку з цим надання Банком позичальнику повної відстрочки погашення основного боргу терміном на 6 місяців без продовження строку дії кредитного договору хоча і є зміною зобов'язань, але не припиняє поруки, оскільки не збільшує розміру відповідальності самого поручителя. Отже, з укладанням Додаткової угоди №2 від 14.05.2014 року до Договору позики № 66/П від 02.10.2013 року не відбулося ні збільшення суми позики, ні строку її повернення, а збільшення суми нарахованих процентів зумовлене неможливістю Позичальника виконувати зобов'язання згідно обумовленого Договором позики графіку, і воно мало б місце у будь-якому випадку при порушенні Позичальником умов Договору позики, незалежно від укладання між Позикодавцем та Позичальником Додаткової угоди №2 до Договору позики. З врахуванням досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів, оскільки ними в розумінні вимог ст.559 ЦК України не було надано під час розгляду справи доказів та наведено нових обставин, які б могли бути підставами для припинення поруки [PERSON] за договором поруки від 02 жовтня 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed