Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона у період з 01.12.2010 року по 15.04.2015 року працювала у ПрАТ «Азовелектросталь». З вересня 2014 року відповідач припинив виплачувати заробітну плату. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачкою проведений не був. Сума заборгованості по заробітній платі за період роботи з вересня 2014 року по квітень 2015 року після утримання податків складає 15 897,00 грн. Також зазначає, що за період роботи на підприємстві в неї мається 77 днів невикористаної щорічної відпустки, сума компенсації за яку становить 7 373,52 грн., та просить стягнути її в судовому порядку. У звязку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день прийняття рішення суду. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 15.04.2015 року в розмірі 15 897,00 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку 77 днів в розмірі 7 373,52 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 15 квітня 2015 року по день прийняття рішення суду. Пізніше представник позивачки уточнила позовні вимоги та просила стягнути заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 18 115,47 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 15 квітня 2015 року по день прийняття рішення суду. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач надав письмові заперечення, в яких позов визнав у частині наявності заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 18 115,47 грн., інші позовні вимоги не визнав. Також надав розрахунок середньоденного заробітку позивачки відповідно до існуючого Порядку. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка в період часу з 01.12.2010 року по 15.04.2015 року працювала у відповідача, що підтверджується записами в її трудовій книжці. 15.04.2015р. позивачка була звільнена з підприємства за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію згідно статті 38 КЗпП України. За період роботи позивачки їй нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки від 27.05.2015р. Вих.№1314 сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з вересня 2014р. по квітень 2015р. складає: вересень 2014р. 2 072,58 грн., жовтень 2014р. 2 015,05 грн., листопад 2014р. 2049,66 грн., грудень 2014р. 1 551,11 грн., січень 2015р. 580,71 грн., лютий 2015р. 1 918,40 грн., березень 2015р. 1 370,99 грн., квітень 2015р. 6 556,97 грн., в тому числі сума компенсації за невикористану відпустку, а всього 18 115,47 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 18 115,47 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обовязкові податки та збори, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття цього рішення відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день постановлення рішення, як просить позивач. У звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з наступного дня після звільнення з 16.04.2015р. по день прийняття рішення судом 12 червня 2015 року, оскільки фактичного розрахунку до сьогоднішнього часу проведено не було. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з проведеним розрахунком, представленим відповідачем в довідці-розрахунку, розмір середньоденної заробітної плати позивачки складає 147,42 грн., що відповідає передбаченому Порядку. За даними представленого відповідачем графіку №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години (8 годин 12 хвилин) на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з дня після звільнення з 16.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 38 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 16.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 5 601,96 грн. (38 днів х 147,42 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 5 601,96 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved