Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У травні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02 липня 2009 року між банком та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і може бути змінений (зменшений або збільшений) в будь-який момент. За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Банк виконав свої зобов'язання за Договором та угодою в повному обсязі та надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. Відповідно до умов п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту та оплатити винагороди банку. Також позичальник, як власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому не виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» боржник доручає списувати з будь-якого відкритого в банку рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів Банку, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів у разі настання строків платежів за іншими договорами. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому або у встановлених банком частинах у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань. За несвоєчасне виконання боргових обов'язків власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію. Станом на 30 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 49 352,55 грн., яка складається з: 982,91 грн. - заборгованість за кредитом; 42 581,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2338,22 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, і якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Враховуючи викладене, позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2009 року у розмірі 49 352,55 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н на основі анкети-заяви. Відповідно до умов договору [PERSON] був наданий фінансовий кредитний ліміт на платіжну картку із базовою процентною ставкою 30 % на рік, з розрахунку 360 днів на рік. Термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії кредитної картки. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника та Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за договором клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання із повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та сплати винагороди Банку. Держатель картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах кредитного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у випадку порушення власником чи довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання власником чи довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань по укладеному договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг за умови порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків комерційного банку «ПриватБанк», створеного у формі товариства з обмеженою відповідальністю. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку із зміною типу Банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. Відповідач свої кредитні зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 30 квітня 2018 року становить 49 352,55 грн., та складається з: 982,91 грн. - заборгованість за кредитом; 42 581,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2338,22 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Водночас за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 № 6-2003цс15, а також у правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.01.2018 у справі № 554/2743/14-ц, провадження № 61-583 св 18. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 21.01.2018 року зазначено, що правильними є такі складові при стягненні заборгованості: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користуванням кредитом, пені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом - 982,91 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 42 581,42 грн.. В частині стягнення штрафу - фіксованої частини та процентної складової суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки у відповідності до положень ст. 61 Конституції України заборонено застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у даному випадку строків виконання грошових зобов'язань. Відповідно до п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг за умови порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно вимог ч. 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Згідно вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01 травня 2018 року банк нарахував [PERSON] пеню за порушення строків розрахунків за період з липня 2009 року по квітень 2018 року, що в загальному розмірі становить 3200 грн. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня, з якого почала виникати заборгованість, а до суду останній звернувся лише у травні 2018 року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та вважає за доцільне стягнути з відповідача нараховану пеню за кредитним договором б/н від 02 липня 2009 року в розмірі 900 грн. 00 коп. В решті стягнення пені суд відмовляє в її задоволенні. Позивач виконав свої зобов'язання по договору, надавши позичальнику кредит, проте відповідач у встановлені строки борг не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом. На час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] існуючу заборгованість за кредитним договором б/н від 02 липня 2009 року не погасив. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н 02 липня 2009 року в загальному розмірі 44 464,33 грн. на підставі вимог ст. 526 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: partial