Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку 365 972 грн. 80 коп. - інфляційних втрат та 41 300 грн. 43 коп. - 3% річних від суми боргу. В обґрунтування позову вказував, що в 2011 році протоколом проведення прилюдних торгів №1011241/1 від 31.10.2011 року та Актом державного виконавця про реалізацію арештованого майна від 10.11.2011 року [PERSON] був визнаний переможцем прилюдних торгів та покупцем 4-х кімнатної квартири, яка належала [PERSON] та [PERSON] За придбання квартири ним сплачено ціну продажу в розмірі 510 000 грн. Відповідачі за результатами торгів отримали 372 066 грн., які залишилися після сплати їх заборгованості у виконавчому провадженні. В подальшому зазначені торги визнані недійсними в судовому порядку, скасовано протокол проведення прилюдних торгів, скасовано акт про проведені прилюдні торги, скасовано свідоцтво про належність позивачу права власності придбаної на торгах квартири. Згодом, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], організатора торгів ПП «[PERSON].», відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про застосування наслідків недійсності торгів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь позивача 369 910 грн. 92 коп. боргу та 2 856 грн. 03 коп. сплаченого судового збору. Зазначене рішення набрало законної сили 11.04.2014 року, проте на даний час не виконано відповідачами, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. За твердженням [PERSON] наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. З моменту вступу рішення в законну силу у [PERSON] та [PERSON] виникло зобов'язання повернути [PERSON] 369 910 грн. 92 коп. отриманих ними за недійсним правочином. За твердженням позивача, період прострочення виконання рішення суду обраховується ним з 12.04.2014 року, тобто з наступного дня за днем набрання рішенням законної сили, а отже боржники повинні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про задоволення позову у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином. Причини неявки до суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач та представник позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], організатора торгів ПП «[PERSON].», відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про застосування наслідків недійсності торгів з відповідачів стягнуто солідарно на користь позивача 369 910 грн. 92 коп. боргу та 2 856 грн. 03 коп. сплаченого судового збору. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав , установлених ст. 11 цього Кодексу. У ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 625 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт існуючого боргу [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] та невиконання рішення суду про стягнення заборгованості жодними доказами спростований не був. За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, розрахунки позивачем здійснюються з 12.04.2014 року, наступного дня з дати набрання рішенням суду законної сили то по 19.05.2017 року період прострочення повернення заборгованості складає 1348 днів. Таким чином, із 372 766 грн. 95 коп. заборгованості (369 910 грн. 92 коп. основний борг та 2 856 грн. 03 коп. судового збору) 3% річних складає 41 300 грн. 43 коп., а інфляційні втрати за вказаний період 365 972 грн. 80 коп. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. На підставі викладеного та

Outcome: approved