Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що з батьком дитини в офіційному шлюбі не перебувала, сторони деякий час проживали разом, від вказаних стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2017 р.н. На теперішній час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою за адресою - [ADDRESS] . Спорів стосовно міста проживання дитини не було. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Згідно судового наказу від 19.09.2018 року, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , проте відповідач сплату аліментів або іншої матеріальної допомоги не здійснює, має заборгованість по сплаті аліментів, здоров`ям та вихованням сина не переймається. На теперішній час за заявою позивачки розпочато кримінальне провадження відноcно відповідача за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Косенко С.С., який діє на підставі ордеру від 20.09.2019 року, у судове засідання не з`явились, надали заяви, згідно яких позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, не заперечували проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі через офіційний веб-сайт судової влади України, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності від 31.07.2019 року, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Просила винести рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 19.12.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Судом встановлено, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.09.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, батьком якого зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис №617. Згідно довідки №24468 від 07.09.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] перемістилася з с.Безіменне Новоазовського району Донецької області в м.Маріуполь Донецької області та проживає за адресою: [ADDRESS] . За інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 11-1038 від 07.09.2017 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.09.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 13.08.2018 року. Станом на 01.12.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 54277,45 грн., що підтверджується довідкою Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №57573691 від 10.12.2019 року про розрахунок боргу по аліментам. Відповідно до листа Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 17.04.2019 року, за заявою [PERSON] розпочато кримінальне провадження №12019050800000512 від 21.03.2019 року відносно [PERSON] за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, що також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області №19294609461704640217 від 23.10.2019 року, [PERSON] був осуджений 07.12.2001 року за ст.94 КК України (в редакції 1960 року). Постановою Торезького міського суду Донецької області звільнений умовно-достроково на 3 роки 2 місяці 8 днів. Свідки [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, та [PERSON] , яка є її знайомою, в письмових поясненнях повністю підтвердили обставини викладені у позові, зазначили, що позивачка з відповідачем проживають окремо, дійсно відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям сина Даміра, не приймає участі у його вихованні. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Місце фактичного перебування відповідача їм невідоме. Позивачка фактично з дитиною проживає в [ADDRESS] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-187 від 14.11.2019 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, його життям не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про нього, про його розвиток, проживає окремо від нього. Зазначені факти підтверджені наданими письмовими доказами. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо малолітнього сина [PERSON] , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved