overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 07 серпня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з грудня 2014 року. Примирення та збереження сім'ї вважає не можливим, спору про розподіл майна та місця проживання дитини між ними не має, а тому просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з грудня 2014 року, сім'я фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 11.08.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №448 від 11.08.2001 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з березня 2015 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, бажає лишити шлюбне прізвище, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №448 від 11.08.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 14.12.1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом запису актів громадянського стану м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №1315. Від вказаного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей та трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 14.12.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом запису актів громадянського стану м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №1315, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія II-ЖС № 365517.Від вказаного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія I-ЖС № 143868; [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія I-ЖС № 143868; [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження I-ЖС № 208245. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У звязку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сімї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, в якому зазначила, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2012 року, від якого 07 квітня 2015 року народився син [PERSON]. На теперішній час сторони однією сім'єю не проживають, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Судовий збір просила стягнути з неї. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Статтею 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Враховуючи бажання позивачки сплатити судові витрати, суд вважає за можливе стягнути з неї на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що вона з 25 лютого 2015 року є опікуном дитини [PERSON], [INFO]. Батьками дитини є її дочка [PERSON], яка померла 26 січня 2008 року та [PERSON]. Відповідач [PERSON] відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 17 грудня 2014 року позбавлений батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 624,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини. Представник позивача також в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що має бажання самостійно виховувати дитину та утримувати її, а виплачувати аліменти на користь [PERSON] він не згоден. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], серії І-НО № 678070, виданого 21 січня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON]померла 26 січня 2008 року. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 17 грудня 2014 року №264/6780/14-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 29 грудня 2014 року. Згідно рішення колегії Іллічівської рай адміністрації Маріупольської міської ради від 28 січня 2015 року № 14/2 дитині [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення колегії Іллічівської рай адміністрації Маріупольської міської ради від 25 лютого 2015 року №34 позивачку по справі [PERSON] призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2012 року, від якого [INFO] народився син - [PERSON]. На теперішній час сторони однією сім'єю не проживають, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, судовий збір просив стягнути з нього. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з 03.06.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги дітям не надає. Інших дітей, зобов'язань за виконавчими документами у відповідача не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнав, пояснив, що він працевлаштований, має регулярний дохід, тому не заперечує про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісячно. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, 03.06.2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Враховуючи, працевлаштованість відповідача, відсутність у нього інших дітей, визнання позову, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей, потрібно визначити у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до повноліття дітей. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розподіл спільного майна та визнання права власності, вказуючи на те що з 07.11.2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. За період шлюбу 03.06.1992 року вони придбали спільне майно, а саме: ліжко «Лагуна» вартістю 4375 грн., мікрохвильову піч «Samsung» GE 731 KR BWI та бездротовий роутер «ASUS R» загальною вартістю 1828,80 грн., мобільний телефон «Samsung» вартістю 360 грн. Вважає, що дане майно, придбане під час шлюбу належить поділу між ними. Прохала визнати за нею право власності на ліжко «Лагуна» вартістю 4375 грн., інше майно виділити відповідачу. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2014 року (а. с. 5). Як передбачено ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. (а. с. 6) Як вбачається з свідоцтва про одруження від 08.07.1956 року позивачка та відповідач уклали шлюб 08.07.1956 року. За часу перебування в шлюбі ними придбано наступне майно: ліжко «Лагуна» вартістю 4375 грн. 12.11.2014 року, мікрохвильову піч «Samsung» GE 731 KR BWI та бездротовий роутер «ASUS R» загальною вартістю 1828,80 грн. 17.11.2014 року, мобільний телефон «Samsung» вартістю 360 грн. в грудні 2014 року (а. с. 7). Враховуючи обставини справи, мешкання дитини із позивачем, відсутність ведення сумісного господарства між сторонами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, з відповідачем вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в фіксованій сумі розміром 1400 (одна тисяча чотириста) гривень до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги змінює у частині зменшення розміру фіксованої суми аліментів до 400 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в фіксованій сумі розміром 400 (чотириста) гривень до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2002 року сторони в справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітній дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом із матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 14.05.2015 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved