Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції про зняття арешту на гараж, який належить йому на праві приватної власності та входить до складу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.03.2002 року було накладено арешт на вищевказаний гараж у зв'язку з розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про перенесення вигрібної ями та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про перенесення тимчасово збудованих господарських споруд. У 2002 році по зазначеній справі Гадяцьким районним судом Полтавської області постановлено рішення, однак у зв'язку з пожежею у суді та відділі ДВС рішення суду по цій справі не збереглося. Про те, що на його власність накладено арешт йому стало відомо у травні 2014 року, після звернення до приватного нотаріуса Гадяцького нотаріального округу [PERSON] з питання здійснення відчуження вищевказаного будинку. Просить задовольнити його позов та зняти арешт з вказаного майна, оскільки він не має можливості реалізувати своє право, як власник в зв'язку з накладенням арешту на дане майно державним виконавцем. [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що між ним та сім'єю [PERSON] існував спір щодо користування суміжною земельною ділянкою та будовами, які знаходяться на межі цих ділянок. Цей спір між ними вирішено в 2001 році. В зв'язку зі станом здоров'я він вирішив продати домоволодіння і під час збору документів дізнався про накладення арешту на гараж. Так як спір давно вирішений, просив зняти арешт з гаража. Представник відділу Державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавріненко Я.В. проти позову заперечила, посилаючись на те, що ВДВС Гадяцького РУЮ виконував ухвалу суду по забезпеченню позову в рамках діючого законодавства. Оскільки ДВС не має відповідних самостійних повноважень зняти арешт з гаража, а ухвала про зняття арешту відділу не пред'являлась та відповідно ВДВС Гадяцького РУЮ є неналежним відповідачем по даній справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що гараж, який входить до складу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.1992 року. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстроване обтяження на гараж, розташований за адресою: Полтавська область, [ADDRESS] у вигляді арешту на підставі повідомлення про накладення заборони відчуження об'єктів нерухомого майна № 1380 від 11.03.2002 року Гадяцьким районним судом Полтавської області. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції від 11.03.2002 року накладено арешт на належне [PERSON] майно, а саме гараж, розташований за адресою: Полтавська область, [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна. Як вбачається з листа начальника відділу Державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Лавриненко Я.В. № 15339 від 03.06.2014 року, на виконанні у відділі перебувала ухвала від 07.03.2002 року, винесена Гадяцьким районним судом Полтавської області, щодо накладення арешту для забезпечення позову на гараж, за адресою: [ADDRESS], на теперішній час виконавчі дії завершені відповідно до ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», але у зв'язку з пожежею, яка сталася у вересні 2008 року в приміщенні ВДВС Гадяцького РУЮ, відсутні реєстри завершених виконавчих документів по вересень 2008 року. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно довідки Гадяцького районного суду в архіві суду відсутня ухвала від 7 березня 2002 року про накладення арешту на гараж в [ADDRESS], який належить [PERSON]. З іншої довідки суду вбачається, що цивільної справи за позовом [PERSON] та інших осіб до [PERSON] про перенесення вигрібної ями в 2002 року не обліковано, інші позови до [PERSON] в 2002 році до суду не надходили. Виконавчих проваджень, де б [PERSON] значився боржником чи стягувачем у відділі ДВС Гадяцького РУЮ на виконанні не має. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володінням майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки на даний час державний виконавець відділу ДВС Гадяцького РУЮ не може зняти накладений арешт, бо виконавче провадження завершено та знищено, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав, бо у зв'язку з наявністю арешту створюються перешкоди для здійснення передбаченого законом права володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших, ніж передбачені частинами 1-4 цієї статті, випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що у зв'язку з наявним арештом на гараж, створюються перешкоди для здійснення позивачем передбаченого законом права володіння, користування та розпорядження належним йому майном та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved