Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У травні 2019 року позивач ТОВ «АТБ-Маркет» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 634 грн.92 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2019 року відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Останній умисно таємно викрав з торгівельного прилавку належне ТОВ «АТБ-Маркет» майно, а саме пляшку віскі Chivas Regal 12 років об`ємом 0,5 літрів вартістю 634,92 гривень. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не відшкодував збитки, позивач, посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, просить суд стягнути кошти в розмірі 634,92 гривень та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2020 року закрито підготовче провадження, та справу призначено до розгляду. Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що є особистий підпис про отримання позовної заяви, про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно до вироку [PERSON] умисно таємно викрав з торгівельного прилавку належне ТОВ «АТБ-Маркет» майно, а саме пляшку віскі Chivas Regal 12 років об`ємом 0,5 літрів вартістю 634,92 гривень. Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся, проте відповідач поніс збиткі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем. Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до вимог ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України,розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Слід зазначити, що дії відповідача [PERSON] , які мають ознаки кримінального правопорушення, є такими що порушують особисті майнові права позивача, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування йому за рахунок відповідача нанесеної матеріальної шкоди. Враховуючи вище викладене, положення статей 22, 1166, 1177 ЦК України, той факт, що відповідач не відшкодував майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального злочину у розмірі 634,92 гривень, існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 634 грн. 92 коп. Окрім того, на підставі положень статті 141,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову, предметом якого є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Outcome: approved