overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона звернулася до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області щодо оформлення їй пенсії за віком. У підтвердження свого трудового стажу вона надала трудову книжку, однак, у зв'язку із наявністю в ній помилки, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] її ім'я зазначено «[PERSON]», а потім проведено виправлення на «[PERSON]», але відповідного запису «виправленому вірити» зроблено не було, а також вказані виправлення не було завірено печаткою підприємства, яке зробило дане виправлення. Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просила встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 06.12.1978 року. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із паспорту громадянина України серія [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] в м.Маріуполі Донецької області. Той же факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.06.1966 року, виданого повторно Іллічівським районним РАЦС м.Жданова Донецької області. Також в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] виданому 07.01.1984 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області, в свідоцтві про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданому 21.02.1985 року Відділом РАГС Іллічівського районного виконкому м.Жданова Донецької області, в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] виданому 04.09.1985 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області та у свідоцтві про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданому 18.11.1999 року Іллічівським відділом Реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, ім'ям [PERSON] вказано «[PERSON]». Разом з тим, у трудовій книжці серія [NUMBER] від 06.12.1978 року, виданій на ім'я [PERSON]., її ім'я вказано - російською «[PERSON]», а потім проведено виправлення на «[PERSON]», але відповідного запису «виправленому вірити» зроблено не було, а також вказані виправлення не було завірено печаткою підприємства, яке зробило дане виправлення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, визнавши, що Гайова [PERSON] є її бабою та матірю її батька - [PERSON], посилаючись на те, що 12.12.2000 померла її баба Гайова [PERSON], яка є матірю її батька - [PERSON], який помер 29.01.2002. Після смерті [PERSON] [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай). Її син [PERSON] фактично прийняв спадщину, однак за життя не оформив спадкових прав. Заявник є спадкоємицею після смерті [PERSON]. Оформити спадщину нотаріально вона не має можливості, оскільки не може документально підтвердити родинні відносини з бабою та родинні відносини баби та її сина, який є батьком заявника. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, щодо задоволення вимог заявника не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 12.02.1960 народилася заявник (дошлюбне прізвище [PERSON]В.), її баба Гайова [PERSON], померла 12.12.2000. Син [PERSON] [PERSON] - [PERSON], який є батьком заявника, помер 29.01.2002. Відсутність документів, що підтверджують родинні відносини заявника з [PERSON] [PERSON], а також [PERSON] з [PERSON] [PERSON], позбавляють заявника можливості оформити нотаріально спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] [PERSON]. Дані обставини стверджуються поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-УР №483371 виданим 29.03.1960 Криворудською сільською радою депутатів трудящих, свідоцтвом про одруження між [PERSON]В та [PERSON] серії І-БВ №044534 виданим 24.01.2000 Красилівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, витягом з погосподарської книги за 1958-1960 роки №18 виданим 19.01.2017 Криворудською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про смерть [PERSON] [PERSON] серії 1-БВ №130887 виданим 12.12.2000 Криворудською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ №182719 виданим 30.01.2002 Криворудською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46531288 від 25.01.2017, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2017. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності державного акта, а саме, що їй належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №068833 виданий 01 грудня 2003 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації №269 від 16 вересня 2003 року. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у вказаному державному акті було допущено помилку у написанні її прізвища, а саме «Петриченко», замість вірного «Петреченко». Внаслідок даної помилки вона не має можливості належним чином користуватись своїм майном, та передати його в оренду. Представник заявника звернувся до суду із заявою, у якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи до суду не зявився та подав заяву, що не заперечує проти задоволення заяви та просить справу слухати у його відстуності. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявником є [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №068833 виданий 01 грудня 2003 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації №269 від 16 вересня 2003 року. Вказані обставини підтверджуються: даними паспорта заявника, даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №068833, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №375487.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом у якому просила провести поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] та на яке вже отримано свідоцтва про право власності із зазначенням часток кожного із спадкоємців, виділивши позивачу в натурі та визнати за нею право власності на: садовий будинок [ADDRESS] земельну ділянку, площею 0,0656 га розташовану у [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,0637 га [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь позивача компенсацію вартості частки у спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] у сумі 83 964 грн., вартість проведення оціночних досліджень та встановлення середньої вартості об»єктів у розмірі 2200 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 6 887 грн. 69 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. При цьому, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на: ? часток квартири [ADDRESS], ? часток автомобіля «КІА»210 року випуску д/н [NUMBER], ? часток причепа марки ММЗ 1991 року випуску д/н [NUMBER], ? часток садового будинку [ADDRESS] ? часток земельної ділянки, площею 0,0656 га розташовану у [ADDRESS], ? часток земельної ділянки, площею 0,0637 га [ADDRESS] належних [PERSON] Крім того, заявниця просить суд заборонити державному реєстратору Державної реєстраційної служби України вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо вказаного майна. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову йдеться, крім іншого, про арешт майна, яке не є предметом вимог позивача. Ч.3 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, ініційоване питання забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони внесення відомостей до реєстру речових прав лише на частки майна яке належить відповідачу, більше того, яке не є предметом вимог позову, суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 23 липня 2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Пільнянською сільською радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23 липня 2011 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 липня 2011 року Пільнянською сільською радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1 (а.с.7). Сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з березня 2015 року, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 25 червня 2010 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 4. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути понесені нею судові витрати з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 181746 виданого повторно 10 червня 2012 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 4 (а.с.3). Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6) Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з квітня 2017 року, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Крім того, [PERSON] понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 69-12 від 22 травня 2017 року (а.с. 1) та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією-угодою № 7 від 23 травня 2017 року (а.с.8), а тому вони у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON]М, звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про покладання додаткових витрат на утримання дружини, посилаючись на те, що 28.04.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В даний час сторони по справі припинили своє спільне проживання. У звязку з тим, що відповідач коштів на утримання дітей не надає, оскільки має таку можливість офіційно працює, має стабільний заробіток, а тому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьохрічного віку. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову не заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON]В, [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-БВ № 083354 від [INFO] та серії І-БВ № 252498 від 03.08.2015 року. Згідно ст. 140 Сімейного Кодексу України - стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач грошей на утримання [PERSON] не надає, сторони тривалий час проживають окремо, позивач вимушена вийти на роботу з декретної відпустки, оскільки коштів на утримання дітей не вистачає, а також те що відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], аліменти, у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьохрічного віку. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 22 липня 2011 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Вони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через ігнорування відповідачкою сімейних цінностей, вона не піклувалась про створення нормальних сімейних стосунків та взаємоповагу до нього, що призвело до розладу та фактичного припинення сімейних відносин, примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, до суду спрямували заяви, в яких кожен просить справу слухати за його відсутності, позивач - позов підтримав, відповідачка - позов визнала. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 22 липня 2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони є батьками сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України(далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] пред'явила до суду зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 10 лютого 1995 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння, втрату любові та поваги. Шлюб існує формально, та суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримала. Відповідач надав заяву в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 лютого 1995 року Озадівською сільською Радою народних депутатів Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 10.04.1965 р.н, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, вони втратили любов та повагу, спільного господарства не ведуть, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить надана ним заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Судові витрати позивачки у розмірі 640.00 грн. підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, просили визначити додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини за двома заповітами складеними [PERSON], по одному від 20.10.2005 року він заповідав земельну ділянку площею 10,63 га [PERSON], по другому від 12.08.2014 року він заповідав земельну ділянку площею 9,31 га [PERSON]. [INFO] року відкрилася спадщіна після смерті [PERSON] у зв'язку з його смертю. Вони з поважної причини пропустили строк для прийняття спадщини, оскільки спадкоємєць [PERSON] не знав про смерть спадкодавця, тому що вони проживали у різних населенних пунктах, а спадкоємець [PERSON] є літньою людиною, тому через погане самопочуття не зміг звернутися до нотаріуса вчасно. Позивачі у судове засідання не з'явилися , однак до суду надійшли від них заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника і не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved