Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства «Марина-М», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - реєстраційний відділ Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнко Сергій Володимирович, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію речового права. Мотивувала свій позов тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якого за заповітом є позивач та її сестра, яка відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача. [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, звернулась до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. та 16.03.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,7072 га, кадастровий номер: 7423082000:03:000:0403, розташована на території Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своє право власності позивачка зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В кінці березня 2019 року позивач дізналась, що успадкована нею земельна ділянка обтяжена договірними зобов`язаннями на п`ятнадцять років до 2033 року на підставі договору оренди землі від 11 липня 2018 року, нібито укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Марина-М» с. Волосківці Менського району Чернігівської області, зареєстрованого 11 липня 2018 року. Вказаний договір позивач просить визнати недійсним, скасувати його реєстрацію, оскільки на момент його укладення власник земельної ділянки помер, а новий власник ще не узаконив свої спадкові права. В зв`язку з цим, для захисту своїх прав позивач звернулась до суду. В червні 2019 року представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву Фермерського господарства «Марина-М» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Реєстраційний відділ Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнко Сергій Володимирович про скасування рішення та запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору оренди землі від 11 липня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Марина-М» с. Волосківці Менського району Чернігівської області, зареєстрованого 11 липня 2018 року в користуванні останнього знаходиться земельна ділянка площею 2,7072 га, кадастровий номер: 7423082000:03:000:0403, що розташована на території Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області. Дана земельна ділянка була успадкована позивачем за первісним позовом після смерті [PERSON] . Проте вважає, що приватний нотаріус не міг видавати свідоцтво на право на спадщину так як спадкодавець померла [INFO] , а її право на спірну земельну ділянку зареєстроване державним реєстратором Менської РДА 30 травня 2018 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 26440213. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним в судовому засіданні заявлені позовні вимоги первісної позовної заяви підтримав та, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Також категорично заперечив проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача Фермерського господарства «Марина-М» в судовому засіданні зустрічний позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, а також просила відмовити в первісному позові.. Представник третьої особи - реєстраційного відділу Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь - яких клопотань чи заперечень суду не надав. Третя особа - приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнко С.В. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи без учасників справи, які не з`явилися, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, троків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільств, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4). Як передбачено ч. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Степанівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.6). Оспорюваний позивачем договір оренди земельної ділянки, був укладений 11 липня 2018 року (а.с.11-14). 14 липня 2018 року було зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 2,7072 га, кадастровий номер: 7423082000:03:000:0403, на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.15). Таким чином, на момент реєстрації права оренди на земельну цивільна правоздатність [PERSON] була припинена, а тому при реєстрації угоди не були дотримані положення ч. 2 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання недійсним вказаного договору. Що стосується зустрічних позовних вимог то враховуючи норми ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України стороною відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним в судовому засіданні не було доведено, які саме права чи законні інтереси Фермерського господарства «Марина-М» були порушені, оспорені чи не визнані діями приватного нотаріуса Ніколаєнка С.В. при видачі Свідоцтва на право на спадщину за заповітом 16 березня 2019 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача [PERSON] надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою-розрахунком з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) та квитанцією (а.с. 71-72). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на корить осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved