Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Юридичного батька дитина не має. Відповідачка зареєстрована [ADDRESS], але з березня 2017 року мешкає по [ADDRESS] 14.03.2016 року до служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації надійшло повідомлення від КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Маріуполя» про родину [PERSON] Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №149, на «Д» обліку не перебуває, матеріально-побутові умови проживання незадовільні, мати дитини періодично бродяжить, за дитиною не доглядає. Родичі дитини відмовляються допомагати їй у догляді за сином. 15.03.2016 року службою у справах дітей було направлено листа до Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради про взяття родини [PERSON] під соціальний супровід для надання їй всебічної допомоги. 18.03.2016 року спеціалісти служби у справах дітей відвідали родину [PERSON] за місцем мешкання [ADDRESS]. В ході відвідування встановлено, що в будинку, де мешкає 6 дорослих та 1 дитина повна антисанітарія, будинок та подвір'я захаращене різними речами, сміттям, повсюди бруд і сморід. Під час відвідування відповідачки вдома не було, а члени родини розповіли, що тільки коли вони поскаржилися на [PERSON] дитячому лікарю, вона почала відводити та забирати сина з дитячого навчального закладу, після чого йде до свого співмешканця. 22.03.2016 року із [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо створення належних умов для проживання дитини, належного виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Відповідачка повідомила, що ніде не працює, отримує державну допомогу одинокої матері на сина в розмірі 1455 грн., зобов'язалась працевлаштуватися та створити належні умови для виховання сина. Також відповідачка погодилася на тимчасове влаштування сина до державного закладу, у зв'язку зі складними життєвими обставинами та була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. 23.03.2016 року малолітній [PERSON] був госпіталізований до дитячого інфекційного відділення міської лікарні №5, а 30.03.2016 року влаштований до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, наданої адміністрацією дошкільного навчального закладу №149 від 21.06.2016 року, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 02.01.2013 року, матеріально-побутові умови родини незадовільні, дитина ходить неохайною, часто страждає на педікульоз, про що з матір'ю проводили роз'яснювальну роботу. Кирило товариський, спокійний, на заняттях мало активний, невпевнений у собі. Згідно листа Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 22.03.2016 року [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 11.02.2014 року, умови проживання родини незадовільні, [PERSON] не працює, була помічена у зловживанні спиртними напоями. З родиною проводилися бесіди щодо зміни способу життя, консультації психолога щодо підвищення виховного потенціалу, допомога в оформленні державної допомоги, надання гуманітарної допомоги. Згідно характеристики, наданої КСН «Азовкольцо» від 04.04.2016 року [PERSON] мешкає на території комітету з 1984 року, у теперішній час мешкає по [ADDRESS], вихованню дитини уваги не приділяє, з боку сусідів на неї надходили скарги, була помічена у стані алкогольного сп'яніння. 02.12.2016 року відповідачка пояснила, що мешкає з 10.06.2016 року у найманому житлі по [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON], сина у дитячому будинку відвідує регулярно, бажає забрати його на виховання. Згідно листа адміністрації дитячого будинку «Центр опіки» від 13.12.2016 року [PERSON] відвідала сина 22 рази, останній раз 01.12.2016 року, цікавиться здоров'ям сина, приймає участь у житті дитини. Згідно характеристики КСН «Мирний» від 13.12.2016 року [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе задовільно, скарг з боку сусідів не надходило. Відповідно до листа Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 09.12.2016 року [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 08.04.2016 року, мешкає в орендованому трикімнатному будинку, санітарно-гігієнічні умови задовільні. Відповідачка мешкає зі своїм співмешканцем [PERSON], який працює без оформлення різноробочим. Спеціалістами центру надавалась допомога [PERSON] у працевлаштуванні, відновлення паспорту, проводились психолого-педагогічні бесіди, надавалась гуманітарна допомога. На теперішній час [PERSON] продовжує співробітництво з міським центром зайнятості. Спеціалісти служби у справах дітей домовилися з [PERSON] 05.12.2016 року провести обстеження її проживання для розгляду питання щодо повернення їй на виховання сина, однак при виїзді до місця проживання в телефонному режимі остання повідомила, що її вдома немає, причини своєї відсутності пояснити не змогла. З липня 2016 року по 05.12.2016 року працювала у їдальні №23 прибиральницею, однак звільнилася за власним бажанням, зі слів [PERSON] причиною її звільнення було спізнення на роботу. 14.12.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації було розглянуте питання щодо подальшої участі [PERSON] у долі малолітнього сина та прийнято рішення про продовження терміну перебування дитини у дитячому будинку до 01.06.2017 року. 12.04.2017 року [PERSON] в службі у справах дітей пояснила, що вона не працює, по [ADDRESS] мешкала до березня 2017 року. На теперішній час мешкає по [ADDRESS], в якому умов для проживання дитини немає, відповідачка згодна з відібрання в неї сина без позбавлення її батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації 10.05.2017 року було розглянуто питання щодо подальшої участі [PERSON] долі малолітнього сина. На засіданні відповідачка підтвердила, що станом на 10.05.2017 року вона та її співмешканець не працюють, проживають в будинку, в якому не створені умови для проживання дитини, згодна з відібранням в неї дитини без позбавлення батьківських прав. Тривалий час без відповідного статусу малолітній [PERSON] не може перебувати в державному закладі на повному державному забезпеченні, у зв'язку із чим, з метою соціального захисту малолітньої дитини, просили відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у матері [PERSON] [INFO], без позбавлення її батьківських прав, передати малолітнього [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття на особистий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні «Ощадбанк». Представник позивача до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №109. Юридичного батька дитина не має. Відповідно до листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Маріуполя» від 04.03.2016 року адресованого органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про родину [PERSON] встановлено, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №149, на «Д» обліку не перебуває, матеріально-побутові умови проживання незадовільні, мати дитини періодично бродяжить, за дитиною не доглядає. Родичі дитини відмовляються допомагати їй у догляді за сином. 15.03.2016 року службою у справах дітей було направлено листа до Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради про взяття родини [PERSON] під соціальний супровід для надання їй всебічної допомоги. Відповідно до акту обстеження умов проживання та акту відвідування від 18.03.2016 року спеціалісти служби у справах дітей відвідали родину [PERSON] за місцем мешкання [ADDRESS]. В ході відвідування встановлено, що в будинку, де мешкає 6 дорослих та 1 дитина повна антисанітарія, будинок та подвір'я захаращене різними речами, сміттям, повсюди бруд і сморід. Під час відвідування відповідачки вдома не було, а члени родини розповіли, що тільки коли вони поскаржилися на [PERSON] дитячому лікарю, вона почала відводити та забирати сина з дитячого навчального закладу, після чого йде до свого співмешканця. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], остання повідомила, що ніде не працює, отримує державну допомогу одинокої матері на сина в розмірі 1455 грн., зобов'язалась працевлаштуватися та створити належні умови для виховання сина. Також відповідачка погодилася на тимчасове влаштування сина до державного закладу, у зв'язку зі складними життєвими обставинами та була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, що підтверджується власноруч написаною нею заявою від 22.03.2016 року. 23.03.2016 року малолітній [PERSON] був госпіталізований до дитячого інфекційного відділення міської лікарні №5, а 30.03.2016 року влаштований до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», що підтверджується актом про факт передачі дитини. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, наданої адміністрацією дошкільного навчального закладу №149 від 21.06.2016 року, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 02.01.2013 року, матеріально-побутові умови родини незадовільні, дитина ходить неохайною, часто страждає на педікульоз, про що з матір'ю проводили роз'яснювальну роботу. Кирило товариський, спокійний, на заняттях мало активний, невпевнений у собі. Згідно листа Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 22.03.2016 року [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 11.02.2014 року, умови проживання родини незадовільні, [PERSON] не працює, була помічена у зловживанні спиртними напоями. З родиною проводилися бесіди щодо зміни способу життя, консультації психолога щодо підвищення виховного потенціалу, допомога в оформленні державної допомоги, надання гуманітарної допомоги. Відповідно до характеристики, наданої КСН «Азовкольцо» від 04.04.2016 року [PERSON] мешкає на території комітету з 1984 року, у теперішній час мешкає по [ADDRESS], вихованню дитини уваги не приділяє, з боку сусідів на неї надходили скарги, була помічена у стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 02.12.2016 року остання пояснила, що мешкає з 10.06.2016 року у найманому житлі по [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON], сина у дитячому будинку відвідує регулярно, бажає забрати його на виховання, працевлаштована прибиральницею у столовій №23, має дохід 1800 грн. Згідно листа адміністрації дитячого будинку «Центр опіки» від 13.12.2016 року [PERSON] відвідала сина 22 рази, останній раз 01.12.2016 року, цікавиться здоров'ям сина, приймає участь у житті дитини. Згідно характеристики КСН «Мирний» від 13.12.2016 року [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе задовільно, скарг з боку сусідів не надходило. Відповідно до листа Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 09.12.2016 року [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 08.04.2016 року, мешкає в орендованому трикімнатному будинку, санітарно-гігієнічні умови задовільні. Відповідачка мешкає зі своїм співмешканцем [PERSON], який працює без оформлення різноробочим. Спеціалістами центру надавалась допомога [PERSON] у працевлаштуванні, відновлення паспорту, проводились психолого-педагогічні бесіди, надавалась гуманітарна допомога. На теперішній час [PERSON] продовжує співробітництво з міським центром зайнятості. Судом також встановлено, що спеціалісти служби у справах дітей домовилися з [PERSON] 05.12.2016 року провести обстеження її проживання для розгляду питання щодо повернення їй на виховання сина, однак при виїзді до місця проживання в телефонному режимі остання повідомила, що її вдома немає, причини своєї відсутності пояснити не змогла. З липня 2016 року по 05.12.2016 року працювала у їдальні №23 прибиральницею, однак звільнилася за власним бажанням. 14.12.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації було розглянуте питання щодо подальшої участі [PERSON] у долі малолітнього сина та прийнято рішення про продовження терміну перебування дитини у дитячому будинку до 01.06.2017 року, що підтверджується витягом з протоколу №21 від 14.12.216 року. Згідно із письмовими поясненнями [PERSON] від 12.04.2017 року остання пояснила, що вона не працює, по [ADDRESS] мешкала до березня 2017 року. На теперішній час мешкає по [ADDRESS], в якому умов для проживання дитини немає, відповідачка згодна з відібрання в неї сина без позбавлення її батьківських прав. Також актом про відвідування від 12.04.2017 року встановлено, що за місцем мешкання [PERSON] умов для проживання сина немає, меблів в будинку недостатньо, будинок потребує капітального ремонту, в приміщеннях антисанітарія, бруд, неприємний запах. Відповідно до витягу з протоколу №11 від 10.05.2017 року Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради було прийнято рішення підготувати позовну заяву щодо відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а також продовжити соціальний супровід родини [PERSON] З урахуванням наведеного відібрання малолітньої дитини наразі буде відповідати її інтересам. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 статті 170 СК України встановлено, що при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки щомісячно з усіх видів її доходів до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved