Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У травні 2019 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Богуславської сільської ради, в якому, з урахуванням уточненої заяви від 30 серпня 2019 року та заяви від 30 вересня 2019 року, просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 115735 від 06 травня 2003 року виданого Павлоградським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення Богуславської сільської ради № 3_4/24 від 31 січня 2003 року позивач є власником земельної ділянки площею 0,2154 для обслуговування будинку та прибудинкової території, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ДП № 115735 від 06 травня 2003 року, який був виданий Павлоградським районним відділом земельних ресурсів зазначено, що цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. На думку позивача, зазначений акт слід визнати недійним, оскільки первинним документом є рішення власника земельної ділянки Богуславської сільської ради, згідно якого, 0,1254 га виділялося йому саме для обслуговування будинку та прибудинкової території. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заяв не подавав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про передачу земельну ділянку у приватну власність», передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,2154 га розташовану в [ADDRESS] , для обслуговування жилого будинку, що підтверджується копією рішення Богуславської сільської ради від 31.01.2003 р., № 3_4/24 (а.с.8). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 115735, копія якого міститься в матеріалах справи, цільове призначення (використання) вищевказаної земельної ділянки зазначено як: «для ведення особистого селянського господарства». Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку». Відповідно до частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В даному випадку, при визначенні цільового призначення земельної ділянки, як для ведення особистого селянського господарства, не враховувалось волевиявлення позивача, що також суперечить рішенню Богуславської сільської ради від 31.01.2003 р., № 3_4/24, де цільове призначення земельної ділянки площею 0,2154 га та розташованої в [ADDRESS] , визначено як: для обслуговування жилого будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 115735 від 06 травня 2003 року, виданого Павлоградським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області, недійсним, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved