Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. Позивач вказував на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15 липня 2013 року, яке набрало законної сили, в порядку погашення заборгованості за кредитом від 20.05.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачів було направлено вимогу про звільнення квартири, однак відповідачі протягом встановленого строку добровільно зі спірного приміщення не виселилися. Посилаючись на ці обставини, позивач просив суд виселити відповідачів з квартири в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сторони повідомлені судом належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, в якій він позов підтримав. Просив про його задоволення. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи 20.05.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 26019 дол. США строком до 20.05.2013 року зі сплатою за користування кредитом 15,0% річних, а останній зобов'язався погасити заборгованість в строки та розмірах, передбачених умовами вказаного кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.05.2008 року сторони уклали договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором Банком було подано позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15 липня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 61 по вул..Новобузькій, в м.Миколаєві в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.05.2008 року у сумі 32395,33 дол. США та пені у розмірі 115728 грн. 04 коп. Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи 8 березня 2014 року Банк направив на адресу відповідачів, вимогу від 04.03.2014 року про добровільне звільнення спірного будинку в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 13 березня 2014 року, вказану вимогу було отримано відповідачкою [PERSON] За таких обставин суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про добровільне звільнення спірної квартири. Отже, з часу отримання повідомлень Банку відповідачам було відомо про їх обов'язок виселитися із спірного будинку. Між тим, з матеріалів справи слідує, що на даний час у спірній квартирі зареєстрована та проживає [PERSON], що підтверджується довідкою ЖКП «Південь» Форми № 3 про осіб, що зареєстровані у квартирі від 01.09.2014 року, довідками сектору адресно-довідкової роботи УДМС в Миколаївській області від 10.06.2014 року. Доказів про проживання на час розгляду справи судом інших відповідачів у спірній квартирі позивачем суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає, що позов Банку підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial