Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд стягнути з відповідача 80517,50 грн. та вирішити питання судових витрат. На обгрунтування свого позову позивач вказує, що спадкодавець [PERSON] важко хворів, на його лікування та поховання позивач здійснила витрати на суму 107356,70 грн. Оскільки відповідач- [PERSON] за твердженням [PERSON] в інтересах [PERSON] має право на ѕ часток спадкового майна, то він має сплатити [PERSON] 80 517,50 грн. [PERSON] заперечував проти зустрічного позову. У своєму відзиві він зазначив, що [PERSON] не надала суду належних доказів витрат на вказану суму. Крім того, у своєму відзиві [PERSON] зазначив, що жодного доказу, який би свідчав про набуття [PERSON] особистої власності на нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі, позивачем не надано. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2018 року призначено підготовче засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.02.2019 року з підстав ч. 3 ст. 117 ЦПК України клопотання [PERSON] про витребування доказів та призначення експертизи повернуті заявнику. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, сповіщений належним чином, обізнаний про існування справи в суді, справа розглядається у суді більше року, тому суд з урахуванням фактичних обставин справи, надання сторонами як відзиву на позов так і відповіді на відзив, вважав можливим розглядати справу при даній явці. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача- адвоката Левіт В.С., суд дійшов до наступного висновку: 30.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що встановлено судом зі змісту витягу з реєстру про державну реєстрацію шлюбу № 00019456418 від 25.01.2018 року. [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 6) [PERSON] помер [INFO] . Дослідженням витребуваної судом архівної справи Комінтернівського районного суду Одеської області № 2-3266/08 встановлено, заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.08.2008 року за [PERSON] визнано право власності на новостворений дачний будинок загальною площею 42 кв.м., житловою площею 28 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У 2006 році між Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та [PERSON] укладено договір про тимчасове користування земельною ділянкою, на які розташований вказаний дачний будинок, із земель бази відпочинку «Хвиля». З наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, що видано [PERSON] - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями до майна [PERSON] , зокрема половини спірного автомобіля. Цим свідоцтвом визначені частки спадкоємців: [PERSON] має право на одну восьму частку від цього автомобіля (1/4х2), а [PERSON] на три восьмих часток від половини автомобіля (3/4х2). На обгрунтування витрат на поховання [PERSON] адвокат Левіт В.С. в інтересах [PERSON] надано наступні докази: витяг рішення Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 28.02.2017 року № 46, яким доручено КП «Надія» з 01.03.2017 року залучати внески у розмірі 7000 гривень на благоустрій с. Крижанівка та благоустрій кладовища в с. Крижанівка та с. Ліски від осіб, померлі родичі яких на момент смерті не проживали в с. Крижанівка та с. [ADDRESS] ; лист- заяву [PERSON] на ім`я директора КП «Надія» про надання дозволу на поховання [PERSON] ; довідку № 14 від 06.03.2019 року про надання місця для поховання [PERSON] на [PERSON] кладовищі; квитанцію КП «Надія» від 02.08.2017 № 84 на суму 7000 грн.; рахунок на оплату № 21 від 21.07.2017 року ФОП [PERSON] на суму 25580,00 грн. за організацію ритуальних послуг та організацію поховання покійного [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого передбачає комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Загальні витрати на поховання [PERSON] становлять 32580,00 грн. Разом із тим, [PERSON] подав суду оригінал платіжного доручення № 370 від 21.07.2017 року про перерахування БО «ЛК «Ваше Життя» на користь ФОП [PERSON] згідно рахунку № 21 від 21.07.2017 року 25580,00 грн. В судовому засіданні адвокат Левіт В.С. не заперечував проти того, що суму на користь ФОП [PERSON] сплатило саме БО «ЛК «Ваше Життя». Суд приймає до уваги, що за життя [PERSON] працював лікарем у 29 полікліничному відділенні м. Одеси. Таким чином у суду не має жодного сумніву в тому, що суму 25580,00 грн. на користь ФОП [PERSON] [PERSON] не плачувала. Таким чином вказаний доказ, як наданий стороною позивача на обгрунтування свого позову, судом відхиляється. У суду є достатні підстави критично ставиться до квитанції до прибуткового касового ордеру № 84 від 02.08.2017 року КП «Надія» на суму 7000 грн. з призначенням платежу «на благоустрій», оскільки з цієї квитанції не є зрозумілим за який саме благоустрій (чи села, чи кладовища) здійснювалась платником оплата. Крім того вказана сума не входить до витрат на поховання в сенсі ч.1 ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Отже відсутні будь- які правові підстави для покладення на [PERSON] обов`язку відшкодувати витрати на поховання [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до розміру частки у спадщині. На обгрунтування витрат на лікування [PERSON] [PERSON] надала квитанції на придбання ліків. Також судом досліджено витребувана медична карта стаціонарного хворого №15683 на [PERSON] , який був госпіталізований 07.07.2017 року з діагнозом цироз печінки та перітонит. По день смерті [PERSON] перебував у лікарні. Майже всі надані суду квитанції датовані вказаним періодом часу. Судом перераховано кожну квитанцію, загальна сума становить 71399,67 грн. Суд не приймає до уваги квитанцію на суму 3377,00 грн. датованою 10.11.2016 року, оскільки вона стосується іншого періоду лікування, і не підтверджена лікарським призначенням. Суд звертає увагу на список призначених лік [PERSON] , який вказаний у медичні картці, всі призначені ліки стосуються безпосередньої хвороби та поставленому [PERSON] діагнозу. Суд враховує, що медичною картою доведено майже щоденне переливання крові (плазми) [PERSON] , та застосування, серед інших призначень, достатньо дорогого препарату Альбумін 10%. Разом із тим, суд враховує, що на обгрунтування своїх заперечень проти вдішкодування витрат на лікування батька, [PERSON] надав суду виписки про розмір заробітної плати [PERSON] за період 2014-2017 рік. Зокрема, за 2014 рік заробітна плата становила 46686,15 грн., за 2015 рік 55796,71 грн., за 2016 рік [PERSON] отримав 68540,10 грн., за період з січня по липень 2017 року [PERSON] отримав 49626,29 грн. Загальна сума доходу [PERSON] за вказаний період становила 220649,25 грн. [PERSON] із тим, відповідно до вимог статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у спільному майні - рівними, незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України). Крім того, [PERSON] надав платіжне доручення № 365 від 20.07.2017 року про сплату 6000,00 грн. БО «ЛК «Ваше Життя» на користь ТОВ «Віта» за медикаменти для [PERSON] . У відповідності з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь в справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи вимоги про стягнення витрат на лікування, адвокат Левіт В.С. в інтересах [PERSON] не надав суду жодного доказу, що витрачені на лікування кошти були саме її особистими коштами. Таким чином жодних правових підстав для задоволення позову не має. Судові витрати за правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України відносяться на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed