Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У травні 2021 АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором від 25.09.2018, №18818 у розмірі 27048,64 грн які складаються з тіла кредиту, процентів, комісії, пені, 3% річних та втрат від інфляції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2018 між сторонами укладено кредитний договір, відповідачу було видано кредит в сумі 35000 грн на придбання котла з використанням будь яких видів палива та енергії строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення пізніше 25.09.2021. Позичальник, отримавши кредитні кошти не виконує взяті на себе зобов`язання та не погашає заборгованість за кредитом, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 12.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 25.09.2018 між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір за умовами якого останній надано кредит шляхом безготівкового перерахування кошті на поточний рахунок для видачі. Кредитний договір укладений шляхом підписання договору № 18818 на придбання котла з використанням будь яких видів палива та енергії строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення пізніше 25.09.2021 (на 4-9 а.с.). Договором передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків за його користування у розмірі 17,9% річних, здійснюється щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 25.10.2018, шляхом внесення власних коштів на поточний банківський рахунок, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та сплати процентів користування кредитом та сплати суми комісійної винагороди. Позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. 21.01.2021 банком направлено на адресу позичальника претензію з вимогою про дострокове повернення кредиту у розмірі 24 448,62 грн, з яких 22 275,57 грн заборгованість за кредитом, 986,05 грн проценти, 1187 грн пеня (на 13 а.с.). Згідно банківського розрахунку заборгованості станом на 25.03.2021 внаслідок невиконання умов кредитного договору за [PERSON] наявний борг у розмірі 27048,64 грн, з яких: 22 275,57 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 986,05 грн проценти за користування кредитом, 1187 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів, 842,53 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 38,63 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1 646,62 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 72,24 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (на 14-16 а.с.). Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики. За змістом ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Судом встановлено, що у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором позивачем 21.01.2021 направлена вимога про повернення кредиту, що свідчить про те, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та змінив строк повернення кредиту. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 14-446цс18. Таким чином одночасне нарахування відсотків за користування кредитними коштами та 3% річних за прострочення зобов`язання і відсотків інфляції є протиправним. Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення боргу та процентів та інфляційні відсотки підлягають частковому задоволенню, оскільки будуть рахуватися після 21.01.2021 року тобто після пред`явлення вимоги. Тому розмір 3% річних за несплату основної суми боргу в період з 21.01.2021 по 25.03.2021 року (враховуючи заявлені позовні вимоги) складатиме 119,01 грн, а розмір 3% річних за несплату процентів 5,27 грн, а сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу складатиме 605,88 грн та інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 26,82 грн. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 25205,6 грн, з яких: 22275,57 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 986,05 грн проценти за користування кредитом, 1187 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 119,01 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 5,27 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 605,88 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 26,82 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 2115,41 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial