Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Сведбанк» (ПАТ «Омега Банк») про визнання договорів недійсними. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-612, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 27 грудня 2037 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2706/1207/71-612-z-1, відповідно до якого [PERSON] передала ВАТ «Сведбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. До кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року були внесені зміни відповідно до договорів: № 1, № 2 від 25 грудня 2009 року та № 3 від 08 серпня 2011 року. Правонаступником ВАТ «Сведбанк» є ПАТ «Сведбанк». 08 серпня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 08 серпня 2011 року між ним, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого всі права та обов'язки [PERSON] по кредитному договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року перейшли до [PERSON]. 08 серпня 2011 року між ним та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 157472 долари 02 центи США на строк до 27 грудня 2037 року зі сплатою 12,54 % річних. Крім того, 08 серпня 2011 року між ним, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 2706/1207/71-612-z-1 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого він набуває повний правовий статус іпотекодавця за договором, має всі права за іпотечним договором та несе всі обов'язки, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. 09 серпня 2011 року між ним та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір № 5 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого сторони домовились щодо розміру відсотків за користування кредитом. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS]. Вважає кредитний договір № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року недійсним, оскільки у банка відсутня генеральна та індивідуальна ліцензії на видачу кредитних коштів у валюті - доларах США. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати недійсним кредитний договір № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року; - визнати недійсними зміни до кредитного договору, а саме: договори № 1, № 2 від 25 грудня 2009 року, № 3, № 4 від 08 серпня 2011 року та № 5 від 09 серпня 2011 року; - визнати недійсними іпотечний договір № 2706/1207/71-612-z-1 від 27 грудня 2007 року та договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 08 серпня 2011 року. У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що видача кредиту в іноземній валюті є законодавчо обґрунтованою. Законом України «Про банки та банківську діяльність» визначено право банків на проведення операцій із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Всі необхідні ліцензії, щоб здійснювати валютні операції, ПАТ «Альфа-Банк» має. Отримання індивідуальної ліцензії чинним законодавством не передбачено. Представник ПАТ «Сведбанк» (ПАТ «Омега Банк») у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи банк повідомлений належним чином (а.с. 62). Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-612, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 27 грудня 2037 року (а.с. 5-8). Правонаступником ПАТ «Сведбанк» є ПАТ «Омега Банк». З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2706/1207/71-612-z-1, відповідно до якого [PERSON] передала ВАТ «Сведбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-17). До кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року були внесені зміни відповідно до договорів: № 1, № 2 від 25 грудня 2009 року та № 3 від 08 серпня 2011 року (а.с. 78-86). 08 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 08 серпня 2011 року між [PERSON], ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого всі права та обов'язки [PERSON] по кредитному договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року перейшли до [PERSON] (а.с. 11). 08 серпня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 157472 долари 02 центи США на строк до 27 грудня 2037 року зі сплатою 12,54 % річних (а.с. 12-15). 08 серпня 2011 року між [PERSON], ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 2706/1207/71-612-z-1 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого він набуває повний правовий статус іпотекодавця за договором, має всі права за іпотечним договором та несе всі обов'язки, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (а.с. 18-19). 09 серпня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено договір № 5 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого сторони домовились щодо розміру відсотків за користування кредитом (а.с. 76-77). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року (а.с. 67). 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 21-23). Позивач зазначає, що кредитний договір № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року та додатки до нього є недійсними, оскільки у банка відсутня генеральна та індивідуальна ліцензії на видачу кредитних коштів у валюті - доларах США. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У ч. 3 ст. 533 ЦК України зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в т.ч. надавати кредити у іноземній валюті фізичним особам, та відповідно вимагати виконання зобов'язання в іноземній валюті. Посилання позивача на відсутність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій як на підставу для задоволення позову не ґрунтуються на законі. У підпунктах «в», «г» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» зазначено, що індивідуальної ліцензії потребує така операція, як надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Чинним законодавством не визначено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483), використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМ України є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Вбачається, що наявність відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України у відповідача для здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Таким чином, вимоги про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та додатків до них не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дійсність кредитного договору, в тому числі оспорюваних позивачем додаткових договорів, підтверджується рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 квітня 2014 року в справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі (а.с. 21-23). Зазначеним рішенням також встановлено, що [PERSON] свої обов'язки за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору. Загальна сума заборгованості [PERSON] складає 1403215 гривень 35 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 1247661 гривні 58 копійок, заборгованість за відсотками - 14489 гривень 95 копійок, заборгованість по пені - 10713 гривень 82 копійки. Вказану заборгованість на вимогу банку відповідач у добровільному порядку не погасив. Сторонами в справі були ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed