Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши ці аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову послалася на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.12.2011 року відповідача зобов`язано до сплати аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі 800,00 грн. стверджує, що дочка [PERSON] потребує значно більших витрат. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.08.2014 року шлюб з відповідачем розірвано. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 12.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. 09.07.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. 23.07.2020 року позивач подала письмові пояснення. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали зяави про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Відповідач зазначив, що позов не визнає. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.08.2014 року (а.с. 6). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 17.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. І навпаки, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Водночас, підстави звернення позивача до суду не підпадають під положення статті 192 ЦПК України (зміна розміру аліментів). Такі підстави, на думку суду, повинні розглядатися згідно з положеннями статі 185 Сімейного кодексу України (участь батьків у додаткових витратах на дитину). З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги вимоги ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не надано доказів, підтверджуючих обставини справи, на які вона посилається у позовній заяві. Так, з матеріалів справи видно, що з [PERSON] , на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.12.2011 року, вже стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно та на даний час їх розмір не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов не задовольняється. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed