Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екватор-Клуб» (далі - ТОВ «Екватор-Клуб»), Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» (далі - ТОВ «Арма Факторинг»), про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - ВАТ «ВТБ Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ТОВ «Екватор-клуб» укладено договір овердрафту, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти для проведення операцій по поточному рахунку у вигляді овердрафту з лімітом кредитування в сумі 1 400 000 грн. на строк до 30 червня 2009 року зі сплатою 25% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та [PERSON], [PERSON] 12 червня 2009 року укладено договір наступної іпотеки №05-05/294/3, посвідчений приватним нотаріусом СМНО [PERSON] за реєстровим №1249, згідно із умовами якого передано банку в іпотеку вбудоване приміщення магазину промислових товарів по вул. Леніна, 106 в м. Світловодську Кіровоградської області. Вказане нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ? частка, [PERSON] ? частка, [PERSON] ? частка. Позивачка зазначила, що 05 березня 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги за зазначеними вище кредитним договором та договором іпотеки, яке в свою чергу передало їй право грошової вимоги, а також права іпотекодержателя в зобовязанні за договором наступної іпотеки №05-05/294/3, посвідченим 12 червня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1249. Посилаючись на те, що ТОВ «Екватор-Клуб» своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого існує заборгованість в розмірі 2880091,23 грн., позивачка просила в рахунок її погашення звернути стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення магазину промислових товарів по вул. Леніна, 106 м. Світловодська Кіровоградської області, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із реалізацією предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для реалізації в розмірі 377495,00 грн. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] за договором овердрафту від 26 травня 2009 року в розмірі 2 880 091 грн. 23 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 106 в м. Світловодську Кіровоградської області, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], із способом реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, за початковою ціною предмета іпотеки в розмірі 377 495 грн. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року та рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Екватор-клуб» за договором овердрафту від 26 травня 2009 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на належне [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбудоване приміщення магазину промислових товарів по вул. Леніна, 106 в м, Світловодську Кіровоградської області. Суд касаційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції не перевірив чи передбачено законодавством можливість для задоволення вимог нового кредитора та стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом повторного звернення на один і той же предмет іпотеки, чи суб'єктивні права позивача підлягають реалізації судом у порядку ст. 378 ЦПК України шляхом заміни сторони виконавчого провадження. Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. При новому розгляді даної справи представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що позивачка [PERSON] є іпотекодержателем. Такий статус вона отримала у встановлений законом спосіб при відступленні їй права грошової вимоги та права іпотекодержателя, тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про іпотеку» та відповідні норми Цивільного кодексу, які регулюють забезпечення виконання зобов'язань шляхом застави. Представник відповідачки [PERSON] проти позовних вимог заперечив, пояснивши, що питання звернення стягнення на предмет іпотеки вже вирішене на користь ПАТ «ВТБ Банк», тому повторному розгляду це питання не підлягає. Заявив про застосування позовної давності, зазначивши, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і в зв'язку із спливом позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, Про дату і час судового засідання повідомлялись належним чином. Будь-яких заяв до суду від них не надходило. Представник ТОВ «Екватор-клуб» у судове засідання не з'явився. Про дату судового засідання повідомлявся належним чином. Представник ПАТ «ВТБ Банк» у судове засідання не з'явився. У адресованій до суду заяві просить розглянути справу без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник ТОВ «Арма Факторинг» у судове засідання не з'явився, про дату судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Матеріалами справи підтверджується, що 26 травня 2009 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Екватор-клуб» укладено договір овердрафту, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти для проведення операцій по поточному рахунку у вигляді овердрафту з лімітом кредитування в сумі 1 400 000 грн. на строк до 30 червня 2009 року зі сплатою 25% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON] 12 червня 2009 року укладено договір наступної іпотеки, згідно із умовами якого передано банку в іпотеку вбудоване приміщення магазину промислових товарів по вул. Леніна, 106 в м. Світловодську Кіровоградської області. ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги за зазначеними вище кредитним договором, а також договором іпотеки, яке в свою чергу передало [PERSON] право грошової вимоги, а також будь-які інші з ним повязані права (поруки, застави тощо ) згідно із договорами про відступлення права вимоги від 05 березня 2014 року, зокрема права іпотекодержателя в зобовязанні за договором наступної іпотеки № 05-05/294/3, посвідченим 12 червня 2009 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1249. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею1 Закону України «Про іпотеку» визначено терміни: іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання. Із наведених норм та з встановлених судом обставин випливає, що у виниклих правовідносинах позивачка [PERSON] є іпотекодержателем, а відповідачі іпотекодавцями (майнові поручителі). Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 9 договору наступної іпотеки № 05-05/294/3, посвідченим 12 червня 2009 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором Іпотекодержателя. З наведеного вбачається, що позивачка [PERSON], права якої як іпотекодержателя сторонами не заперечуються, має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за умови, якщо іпотека є дійсною. На виконання вимог, встановлених ч.4 ст.338 ЦПК України, згідно якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, судом направлено запит до відділу ДВС Світловодського МРУЮ про те чи відкривалось виконавче провадження і чи зверталось стягнення на предмет іпотеки, яким є вбудоване приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Леніна, 106, згідно рішення Світловодського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року у справі № 401/242/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ ВТБ Банк про визнання майнової поруки припиненою. З письмової відповіді відділу ДВС Світловодського МРУЮ вбачається, що виконавче провадження на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року у справі №401/242/13-ц не відкривалось, звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі не здійснювалось. З наведеного вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження в порядку ст. 378 ЦПК України, якою могла бути заміна стягувача з ПАТ «ВТБ Банк» на [PERSON], не можлива, оскільки дана стаття передбачає наявність виконавчого провадження та наявність у ПАТ «ВТБ Банку» статусу стягувача у відповідному виконавчому провадженні, якого останній не набув. Тобто ПАТ «ВТБ БАНК» не скористався своїм правом на звернення до органу виконавчої служби щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а скористався своїм правом на відступлення права грошової вимоги з передачею прав іпотекодержателя. Згідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Таким чином суд, з урахуванням письмового повідомлення відділу ДВС Світловодського МРУЮ на запит суду, та з урахуванням наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», приходить до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року у справі № 401/242/13-ц не здійснювалось, оскільки відповідне виконавче провадження не відкривалось, предмет іпотеки не арештовувався, не вилучався, на реалізацію не виставлявся. Таким чином, перевіривши фактичні дані, на які звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19.08.2015 року, суд приходить до висновку, що даним позовом [PERSON] не ставить питання про повторне звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки раніше звернення стягнення на предмет іпотеки у даних правовідносинах у встановленому законом порядку не здійснювалось. Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. На даний час відсутні підстави, які передбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку», для припинення іпотеки. Отже іпотека за договором наступної іпотеки № 05-05/294/3, посвідченим 12 червня 2009 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], є дійсною. Суд не вбачає підстав для обмеження прав позивачки [PERSON] як іпотекодержателя, у тому числі її права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яка не є припиненою. Стосовно застосування позовної давності, про що було заявлено представником [PERSON], то суд вважає, що строк позовної давності не пропущений.\~\~\~ Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 15.03.2013 року (справа № 401/242/13-ц) встановлено, що рішенням господарського суду від 11.05.2010 року вирішено стягнути з ТОВ «Екватор Клуб» та ТОВ «Бонус Телеком» солідарно заборгованість за договором овердрафту № 05-05/294, виконання якого було забезпечено договором наступної іпотеки. Тобто є рішення господарського суду, яке набрало законної сили, про стягнення боргу за договором овердрафту. Сторонами не надано даних про виконання вказаного рішення щодо погашення заборгованості. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 54 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Як зазначалось вище, згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. З наведеної норми вбачається, що можливість звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути обмежена до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У даному випадку основне зобов'язання не припинене, тому іпотека є дійсною. З наведеного вбачається, що [PERSON] звернулась до суду із даним позовом в межах позовної давності. Скасування рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 серпня 2015 року не пов'язує із позовною давністю. Отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved