overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2007року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2297. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв`язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 27.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку з встановленням початкового кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6500 грн. Відповідач при укладені договору підтвердила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а також зобов`язувалась уникати овердрафту. Крім того, умовами договору було передбачено обов`язок відповідача погашати заборгованість, сплачувати відсотки та комісії, а у разі неналежного виконання договору нести відповідальність встановлену законом та умовами договору та законом, зокрема сплати пені. Посилався на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) AT КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 16.11.2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №590. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі. У судовому засіданні позивач позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнає. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідача від 17 вересня 2018 року, між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) відкрив останньому поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 11000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 0,00001 % річних, а у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою і на залишок такої простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт має сплатити штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного кредиту. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 02 листопада 2020 року його заборгованість склала 25761,32 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 25761,32 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. До цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, поданої відповідачем 17 вересня 2018 року, АТ «Універсал банк» за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зарезервував та відкрив останньому поточний рахунок та встановив кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 11 000 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 0,00001 % річних /а.с. 10-19/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 02 листопада 2020 року його заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 25761,32 грн., що являє собою загальний залишок заборгованості за тілом кредиту /а.с.8-9/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 25761,32 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 20 серпня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою спільно проживали до липня 2020 року, після чого їх шлюбні відносини були фактично припинені. Постійні сварки унеможливлюють спільне сімейне проживання. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим, тому звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 284, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим повторно 02 лютого 2021 року (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 03 червня 2006 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітньої дитини, позивач просив розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач просив розглядати справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, належним чином та своєчасно була сповіщена судом про розгляд справи. Враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 червня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 422. Шлюбні відносини між сторонами припинені. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 21 червня 2006 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхніх неповнолітніх дітей, позивач просив розірвати шлюб. Позивач та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідачка визнала позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідачка вступили до шлюбу 21.06.2006 року, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, (актовий запис № 212). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним одностороннього правочину вчиненого Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відповідно до листа від 06.10.2020 р. №20.1.0.0.0/7-20201006/3096, щодо розірвання договору банківського обслуговування № SAMDNWFC00052251462 від 26.06.2019 з фізичною особою [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 26 червня 2019 року між позивачем [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір банківського обслуговування № SAMDNWFC00052251462, згідно з яким позивачеві відкрито банківський рахунок, що підтверджується довідкою від 15.01.2021 №OQTBS274HE5HD1HJ. Беспосередньо сам договір приєднання не підписувався, він розміщений на офіційному веб-сайті відповідача. В жовтні 2020 року позивач отримав від відповідача повідомлення від 06.10.2020 р. №20.1.0.0.0/7-20201006/3096 про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору і закриття рахунку. Відповідно до даного повідомлення відповідач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

У січні\~2021\~року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: - визнати додаткову угоду від 18.02.2009 року до кредитного договору № 2Л004Г від 22.12.2008 року, що була укладена між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , недійсною; - визнати додаткову угоду від 19.12.2011 року до кредитного договору № 2Л004Г від 22.12.2008 року, що була укладена між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , недійсною; - визнати додаткову угоду від 30.12.2011 року до кредитного договору № 2Л004Г від 22.12.2008 року, що була укладена між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , недійсною; - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 лютого 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була винесена ухвала про відкриття провадження по справі № 204/286/16-ц за позовом ПАТ «КБ Приватбанк». При ознайомлені з матеріалами справи [PERSON] встановив, що позов подано на підставі кредитного договору № 2Л004Г від 22.12.2008 року, нібито, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , згідно до якого останній, нібито, взяв в кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в розмірі 12 058 497, 12 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №189. В обґрунтуванні позову посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та неузгодженість характерів для сумісного проживання. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Відповідач відмовляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач правом на подання відзиву, в порядку ст.178 ЦПК України, не скористалася. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився. 15 березня 2021 року представник позивача адвокат Філоненко О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач є належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. 31 жовтня 2012 року сторони у справі уклали шлюб, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №189, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 серпня 2016 року. (а.с.8) Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви слідує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та неузгодженість характерів для сумісного проживання, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спір про поділ спільного майна подружжя на час звернення до суду із даною позовною заявою відсутній. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.ст.104, 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

у січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 01 листопада 2002 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Від представника позивача та відповідача надійшли заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2002 року. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved