Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У травні 2020 року представник позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 14844,07 грн., 3% річних - 1058,91 грн., інфляційні витрати - 2630,49 грн.; а також заборгованість за постачання гарячої води - 23322,53 грн., 3 % річних - 1461,51 грн., інфляційні витрати - 3652,43 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку, та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які постачає позивач. Однак, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого, у останнього, утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за постачання гарячої води за період з березня 2015 року по березень 2020 року, в сумі 23322,53 грн., та заборгованості за централізоване опалення за період із листопада 2014 року по березень 2020 року в розмірі 14844,07 грн., на які позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідача в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями, зокрема, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням викликом сторін, - до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які постачає позивач за вказаною адресою. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плану за них, згідно затверджених тарифів. Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. ТОВ «Теплопостачсервіс», у відповідності до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», звернувся до відповідачів з письмовою пропозицією про укладення договору (а.с.23-24), однак відповідачі ухиляються від укладення договору. Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, і, хоча договір між нею та позивачем не укладено, між сторонами встановились фактичні договірні відносини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за постачання гарячої води за період з березня 2015 року по березень 2020 року, в сумі 23322,53 грн., та заборгованості за централізоване опалення за період із листопада 2014 року по березень 2020 року в розмірі 14844,07 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за оплату за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 3% річних - 1058,91 грн. та інфляційних витрат - 2630,49 грн. (за опалення), а також 3 % річних - 1461,51 грн. та інфляційних витрат - 3652,43 грн. (за гарячу воду), за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Крім того, слід зазначити, що частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про наявність зобов`язань між сторонами, відповідач не надав, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином, а також не заявлено будь-яких клопотань в частині можливості застосування до позовних вимог строків позовної давності. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved