Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У травні 2017 [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] яким просив суд визнати спільним подружнім майном: Ноутбук «Леново В590А Блек» вартістю 3390 грн.10 коп.; рідкокристалічний телевізор «Самсунг» вартістю 4299 грн.90 коп.; пральну машину «Бош 20663» вартістю 4800 грн.; металопластикові вікна кількістю 9 штук вартістю 27513 грн.; вхідні броньовані металеві двері на житловий будинок вартістю - 5800 грн.; ковану металеву браму вартістю 42400 грн.; сантехніку (тумба умивальник, дзеркало до ванни, біде ) вартістю 1875 грн.; бойлер «Арістон» вартістю 1887 грн.; інші витрати понесені сторонами за час шлюбу на покращення житла 15509 грн.90 коп., а всього на суму 107474 грн. Просив все нажите майно залишити відповідачу, а йому присудити грошову компенсацію за частку в спільному подружньому майні. Крім того просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, крім того додав, що для покращення умов проживання житлового будинку належного відповідачу витрачав виключно свої кошти які отримував від зайняття бджільництвом. Відповідач в судовому засіданні вимоги не визнала, додала, що гроші для ремонту будинку надсилали їй батьки із-за кордону, а позивач займався лише пошуками фахівців для виконання робіт. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2003 по 25.08.2016 (а.с.4-6) Як вбачається з договору дарування 6 квітня 2015 року [PERSON] подарила [PERSON] (відповідачу по справі) будинок в [ADDRESS] (а.с.38) За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне рухоме майно. Відповідно до товарних чеків сторонами за період шлюбу придбано ноутбук «Леново В590А Блек» вартістю 3390 грн.10 коп.; рідкокристалічний телевізор «Самсунг» вартістю 4299 грн.90 коп.; пральну машинку «Бош» вартістю 4800 грн.; ковану металеву браму вартістю 42400 грн.; сантехніку вартістю 4344 грн.; бойлер «Аристон» вартістю 1887 грн. Згідно розписки, та показів свідка допитаного в судовому засіданні [PERSON], який пояснив, що на замовлення позивача виготовляв та встановлював ковану браму для будинковолодіння по [ADDRESS], за що позивачем йому сплачено 1600 долларів США, що в гривневому еквіваленті складає 42400 грн. (а.с.15) Сторони в судовому засіданні погоджувались із тим, що перелічене майно придбано в період шлюбу, однак відповідач посилається на те, що на всі роботи і майно витрачались гроші батьків, які надсилали їх із-за кордону є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбано за спільні кошти під час перебування у шлюбі, та жоден зі сторін не заперечував проти вартості, зазначеною у наданих суду висновках. Спір між сторонами виник з приводу неможливості спільного користування вказаним майном та неможливості вирішення питання поділу його між ними, позасудовим шляхом внаслідок погіршення відносин між ними. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, суд вважає за необхідне, розділити майно подружжя, набуте сторонами за період шлюбу. Разом з тим, слід зазначити, що майно яке є невід'ємною частиною житлового будинку та будинковолодіння, що придбане подружжям і визначене позивачем як спільне майно подружжя, що не спростовано відповідачем, не може бути розподілено між сторонами, та те що з відповідачем залишається проживати неповнолітня дитина, суд за згодою сторін вважає за доцільне залишити майно відповідачу, а позивачу компенсувати частку подружнього майна у грошовому виразі визначеному судом. Відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що вартість спірного майна не оспорюється відповідачем, а відтак позивачу належить компенсація 1/2 частки від вартості належного майна до групи спільної сумісної власності подружжя. Відповідач, заявила, що гроші для ремонту будинку надавали її батьки, які перебувають на заробітках в іншій державі, позивач не працював і доходів не мав. Крім того будинок перебував у власності її матері, а договір дарування було укладено лише в 2015 р. Статтею 81 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Щодо майна яким є металопластикові вікна в кількості 9 штук вартістю 27513 грн. та вхідні броньовані двері в будинок вартістю 6800 грн., а також понесені ним витрати на покращення житла в розмірі 15509 грн.90 коп., та яке просив позивач віднести до спільного подружнього, суд вважає, що позов в цій частині заявлено до неналежного позивача, оскільки власником будинку в якому було встановлено вікна та двері у 2012 році була не [PERSON] (відповідач по справі), а [PERSON] Таке підтверджено в судовому засіданні допитаною в якості свідка самою [PERSON], яка показала, що до квітня 2015 року будинок в якому проживали сторони належав їй на праві власності про що свідчить також договір дарування (а.с.38), також позивачем не доведено про понесені ним витрати на покращення житлового будинку в розмірі 15509 грн. 90 коп. Отже, суд вважає, що в цій частині позову слід позивачу відмовити. Щодо зауваження відповідача про неотримання доходів позивачем, та вважати неналежним доказом розписку про проведення оплати позивачем гр. [PERSON] за ковану браму, суд вважає, що таке не заслуговує на увагу, оскільки допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що позивач [PERSON] отримував доходи від зайняття бджільництвом, що не заперечила і сама відповідач, [PERSON] підтвердив у суді, що особисто [PERSON] за виготовлення та встановлення кованої металевої брами проводив з ним розрахунки та сплатив гроші в доларах, що на той час складало 42400 грн., отже такі покази переконують суд в тому, що позивач проживаючи спільно з відповідачем, працював та отримував доходи, які використовував в інтересах сім»ї. З огляду на викладене та зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, судовий збір суд покладає на відповідача згідно норм передбачених ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial