Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернулися позивачі з позовною заявою, в якій вказували, що 20 жовтня 2006 року померла їх баба [PERSON]. Після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,539 га. Оскільки державний акт, який посвідчував право власності на земельну ділянку втрачено, нотаріусом їм було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивачі посилаючись на те, що вони не мають можливості оформити належним чином прийняття спадщини , просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно, за законом зокрема на земельну ділянку площею 2,539 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області та право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії IVКВ № 028981. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд позов задоволити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області проти вимог позивачів не заперечував, позовні вимоги визнав. Зазначив, що після смерті [PERSON] інших спадкоємців окрім позивачів не має. Суд ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивачів та представника відповідача [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області викладену у письмовій заяві та дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 20 жовтня 2006 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,539 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області та право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії IVКВ№ 028981. Однак названий вище Державний акт позивачами було втрачено , про що в місцевій газеті « Голос Володарщини» було поміщено відповідне оголошення ( а.с.22). Позивачі по справі є внуками [PERSON] ( а.с.9-17 ), та оскільки їх батько [PERSON] помер 29 вересня 2009 року ( а.с. 7) не встигши прийняти спадкове майно за життя, тому згідно до ст.1266 ЦК України [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування за правом представлення. Досліджена в судовому засіданні спадкова справа до майна померлої 20 жовтня 2006 року [PERSON] ( а.с.35-43), вказує, що позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак спадкову земельну ділянку вони не мають можливості належним чином прийняти, через втрату правовстановлюючого документа. За наведених підстав нотаріусом позивачам було відмовлено в оформленні прийняття спадщини на земельну ділянку і вони вимушені звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадкове майно. Так, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку: позивачі не мають змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини , оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно було втрачено. Визнання представником [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved