overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАН» про стягнення заборгованості по заробітній платі . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року відкрито провадження у справі. 22.05.2017року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 1 197 368,19гривень, що належить ТОВ « КАН», ЄДРПОУ30677272 та знаходяться на п\\р 26009009100658 в АТ « Піреус Банк МКБ» в м. Києві, МФО300658 або на будь- яких інших рахунках відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Разом з тим, позивачем не надано жодного підтвердження, щодо загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У травні\~ 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Експрес Страхування» завдану матеріальну шкоду\~ в розмірі 8\~075,38 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. 26.09.2017 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій зазначив, що 13.09.2017 року на рахунок\~ ТДВ «Експрес Страхування» надійшов платіж в сумі 8\~075,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № @2РL184566 від 13.09.2017 року на суму 8\~075,38 грн., просив стягнути з відповідача\~ на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився. Звернулась до суді із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Врахувавши заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач звернувся до суду з позовом до суду про стягнення із [PERSON] на користь ТДВ «Експрес Страхування» завдану матеріальну шкоду\~ в розмірі 8\~075,38 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. Згідно заяви від 26.09.2017 р. представник позивача, у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості після подачі позовної заяви, просить задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на його користь вимогу про стягнення судового збору. Згідно з\~ копією квитанції №@2РL184566 від 13.09.2017 року відповідач сплатив суму матеріальної шкоди\~ в повному розмірі. Так, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача судовий збір, оскільки\~не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову. Згідно з ч. 1\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10,2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»\~якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Оскільки задоволення позовних вимог відбулося після пред'явлення позову до суду, суд вирішує в силу ч. 1\~ст. 89 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 26 грудня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, у звязку з тим, що відповідачка зловживає спиртними напоями в них у сім»ї постійно виникали сварки та скандали. Така поведінка відповідачки унеможливлює нормальне спілкування. Відповідачка не вважає за потрібне змінювати свою поведінку. Позивач зазначає, що з лютого 2017 року відповідач пішла з дому, забравши свої речі. З таких підстав, позивач вважає, що збереження шлюбу та спільне проживання суперечитиме інтересам сімї, збереження шлюбу неможливо. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували. Від примирення сторони відмовилися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2000 року у відділі актів громадянського стану міста Дубно Рівненської області, актовий запис № 279, що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія I-ГЮ № 036609 від 26 грудня 2000 року. (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвами про їх народження, Серія 1-ГЮ № 106070 від 15 березня 2001 року та Серія 1-БК № 019752 від 08 липня 2005 року. (а.с 3,4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, в судовому засіданні відповідач виявила бажання залишити собі прізвище «Михащук». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх спільних дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2015 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а дочка залишиться проживати разом з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2015 року, шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 114. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків суму у розмірі 29\~214,35 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою м. Дніпро, пров. Чумацький, буд. 9, що проводилася 18.12.2014 року, було виявлено самовільне підключення поза приладом обліку, прихованим способом. Змонтовано повторне введення фази і нуля через фазний перемикач на навантаження будинку. Тобто, у відповідача було виявлено безоблікове споживання електроенергії, при включенні навантаження електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується. Внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток. Такі дії є порушенням в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН, Правила). Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлов- комунальних послуг у розмірі 34 401,70 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, як внутрішньо переміщена особа з 24.10.2014 р., що підтверджується виданою довідкою від 24.10.2014 р. за № 3001000641. Разом з відповідачем на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації також перебули члени її сім'ї, а саме чоловік [PERSON] 24.10.2014 р., 04.08.2015 р. та 26.04.2016 р. відповідачем [PERSON] було подано до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації заяви про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що передбачено Порядком № 505, додавши до заяву від чоловіка відповідача [PERSON] про надання згоди про призначення грошової допомоги відповідачу [PERSON] , як уповноваженому члену сім'ї. Рішеннями від 01.11.2014 року відповідачу [PERSON] призначено грошову допомогу на період з 24.10.2014 р . по 23.04.2015 р. у розмірі 884 грн. 00 коп. на заявника, тобто відповідачу [PERSON] та на її чоловіка [PERSON] у розмір 884 грн. 00 коп. на кожного. Загальний розмір грошової допомоги на сім'ю було призначено у розмір 1 768,00 грн. щомісячно. Крім того, за результатами обробки наступних звернень відповідача [PERSON], Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації також було прийнято рішення від 11.05.2016 р про подовження призначення грошової допомоги, загальний розмір такої допомоги на сім'ю складав 1833 грн. 00 коп. щомісячно на період з 04.08.2015 р. по 03.02.2016 р. та на період з 26.04.2016 р. по 30.04.2016 р. у розмірі 1958 грн. 00 коп. та на період з 01.05.2016 р. по 25.10.2016 р. у розмірі 2014 грн.00 коп. Відповідно до п. 5 зазначеного вище Порядку, уповноважений представник сім'ї, звертаючись до уповноваженого органу за отриманням допомоги має повідомити про наявність у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, оскільки зазначене відповідно до п. 6 цього ж Порядку є підставою для відмови у призначенні грошової допомоги. Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати запис Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження транспортного засобу марки ЗАЗ -DAEWOO, Т1311071, державний номерний знак [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач придбав на прилюдних торгах на транспортний засіб ЗАЗ -DAEWOO, Т1311071 та є його власником. Даний автомобіль перебував у заставі у ПАТ КБ «Надра». Після придбання автомобіля відповідач продовжує обтяження в реєстрі обтяження прав на рухоме майно, що перешкоджає позивачу належним чином користуватися своїм право власності, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.03.2007 року Чернігівською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано приватне обтяження у вигляді застави рухомого майна, а саме: транспортний засіб - ЗАЗ -DAEWOO, Т1311071, тип ТЗ-легковий седан-В, 2006 рік випуску, сірий колір, обтяжувач - ВАТ «КБ «Надра» Чернігівську РУ, боржник - [PERSON], [PERSON], підстава обтяження: договір застави - 1072, 27.03.2007р. 23.05.2012 року вищевказаний автомобіль було придбано [PERSON] та зареєстровано в установленому порядку, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 цієї ж статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що позивач є власником транспортного засобу марки ЗАЗ -DAEWOO, Т1311071, державний номерний знак [NUMBER] та внаслідок не вчинення дій відповідачем щодо вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про накладення обтяження на вказане майно, позбавлений можливості реалізації свого права власності у повному обсязі, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 02.07.2016 року, мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2016 року, мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.08.1997 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1997 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 11.08.2001 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved