Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/3 частині усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте в період проживання однією сім`єю у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними фактично припинились 6 червня 2018 року, з того ж часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства та мають окремий один від одного бюджет. Діти проживають разом з позивачем. Відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, а також не приймає участіані в фізичному, ані в моральному, а ні в духовному вихованні дітей. Ухвалою суду від 03.06.2021 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 16). Повідомленням суду від 03.06.2021 учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 17). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 03.06.2021 та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Згідно з відмітками поштових відділень судова повістка повернулась на адресу суду з неврученням за закінченням терміну зберігання. У розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача [PERSON] вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала у не зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . В період проживання однією сім`єю у них [INFO] народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю - позивачем та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 17.05.2021 (а.с. 4, 5). Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51КонституціїУкраїни та ст. 180СКУкраїни. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України). Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 82 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнімидочкою, сином. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як визначено у ч. 2 ст. 181 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальнийгарантованийрозмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Домовленості щодо способу виконання обов`язку по утриманню дітей сторони не досягли. Аналізуючи викладене, враховуючи, що діти [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, відповідач є працездатним, ніякими захворюваннями не страждає та інших осіб на утриманні не має, несе обов`язок щодо утримання своєї дитини, враховуючи вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, необхідних для забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі по 1/3 частині заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, з наступною індексацією у відповідності до закону. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі по 1/3 частині заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованими та відповідають приписам чинного законодавства, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 21.05.2021 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 21.05.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved