Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 17 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 143, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилася дитина дочка [PERSON], [INFO]. Посилалась, що сімейні відносини з часом почали погіршуватися, часто виникали сварки через що змушена була покинути відповідача. Так, з 11 січня 2016 року вона з донькою почали жити окремо від чоловіка, до 25 лютого 2016 року, потім, у лютому 2016 року, намагалася примиритися з відповідачем та поновити шлюбні відносини, що виявилося марним. З березня 2016 року відповідач жодного разу не цікавився своєю родиною. Продовжувати шлюбні позивач відносини не бажає. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. В письмових поясненнях зазначив, що після того, як його дружина дізналася про вагітність, то почала ставитися до нього байдуже та після народження дитини вимагала, щоб він орендував житло на що останній матеріальної змоги не мав. В січні 2016 року дружина поїхала до своїх батьків та повідомила, що повертатися не збирається поки він не орендує житло. У березні 2016 року вони домовилися, що відповідач орендує житло після досягнення донькою однорічного віку, але після не тривалого примирення позивач знову поїхала від нього та повертатися відмовилася. Посилався, що сварок між ними взагалі не було, відповідач намагався повернути дружину, але вона відмовлялася та пояснювала, що сумісне життя залежить від того чи орендує він житло чи ні. Згодом відносини погіршилися, щоб побачити дитину його матір вимагала гроші, хоча він матеріально забезпечував дружину та доньку. Після того як у березні 2017 року відповідач зареєстрував дитину за місцем свого мешкання, позивач взагалі перешкоджала йому в побаченні з дитиною. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved