Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У травні 2014 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.05.2012р., пом'якшеного ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.07.2012р., [PERSON] відбувала покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. Рішенням виконкому ММР від 26.1.2014р. № 1100 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконкому ММР від 21.11.2014р. № 1207 [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі 16.04.2014р. 07.05.2014р. вона звернулася до Служби у справах дітей адміністрації Ленінського району із заявою про повернення їй дитини, на що отримала відмову в зв'язку з тим, що вона не має помешкання для подальшого проживання, а у Центрі відновлення для жінок, що звільняються з місць позбавлення волі не передбачено проживання жінок разом з дітьми. На даний час вона не працює, не має заробітку або доходу. На підставі вищенаведеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини та залишити дитину під опікою бабусі [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та клопотала суд позов задовольнити. Відповідач по справі в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Прокурор - Кривда Т.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала що позбавлення батьківських прав суперечитиме інтересам малолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 02.11.2012р., матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.05.2012р., пом'якшеного ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.07.2012р., [PERSON] відбувала покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. Рішенням виконкому ММР від 26.1.2014р. № 1100 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконкому ММР від 21.11.2014р. № 1207 [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідно до Висновку про недоцільність передачі малолітнього [PERSON], [INFO], для подальшого виховання матері від 15.05.214р., орган опіки та піклування ММР вважає за недоцільне повернення малолітнього [PERSON], [INFO], на виховання матері. Відповідно до Висновку про позбавлення батьківських прав Виконавчого комітету ММР за №1194/02.02.01-22/22/14/14 від 21.05.2014 року, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Причинами недоцільності виховання дитини матір'ю визначені наступні: відсутність постійного місця проживання та не створення належних умов для проживання дитини, також відсутнє місце роботи. Згідно Довідки від 16.04.2014р. Серії ПОЛ № 12447 частина «Б», виданої Надержинщинською ВК-65 в Полтавській області Державної пенітенціарної служби України, 16.04.2014р. [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі. [PERSON] з 16.04.2014р. за власним бажанням знаходиться на безкоштовній соціально-психологічній програмі реабілітації у стаціонарному відділенні закритого типу Центру відновлення для жінок, що звільняються з місць позбавлення волі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 07.05.2014р. [PERSON] звернулася із заявою щодо повернення їй дитини. У відповідності до наданої медичної довідки, [PERSON] пройшла медичне обстеження. Актом обстеження умов проживання встановлено, що відповідач разом з дитиною та [PERSON] проживають у [ADDRESS]. Житло електрифіковане, газифіковане, є центральне опалення, водопостачання холодної/гарячої води (бойлер). У квартирі чисто, усі речі складені охайно. Дитина має окреме спальне місце (ліжко), шафу для особистих речей та одягу, письмовий стіл, іграшки, книжки. Стосунки в сім'ї дружні. Згідно з Характеристикою старшого УІМ Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Ревенко В.С., за вказаною адресою [PERSON] проживає тривалий час з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. За місцем проживання, зі слів сусідів, характеризується позитивно. За зловживанням спиртних напоїв та наркотичних речовин помічена не була. Стосунків з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не підтримує. Із сусідами підтримує дружні стосунки. До адміністративної відповідальності Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області не притягалась. З наданих відповідачем доказів вбачається, що [PERSON] проживає разом з неповнолітньою дитиною, займається його вихованням, для дитини створені належні умови для життя, не веде антисоціальний спосіб життя, підтримує дружні стосунки з бабусею дитини, сусідами, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На обліку в наркологічному чи психіатричному закладі не знаходиться. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3 передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів щодо неналежного виховання та забезпечення дитини відповідачкою, чи інших фактів, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав. На підставі вищевказаного, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed