Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що для захисту своїх інтересів під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, ним було витрачено кошти на правову допомогу. На підставі ст. 22 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду, а саме витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи, оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року його було звільнено від відповідальності за закінчення строків притягнення до відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачем у встановлений законом строк відзиву надано не було. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року провадження у справі про адміністративне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач посилаючись на те, що між ним та адвокатом Шаповаловим А.М було укладено договір від 04.08.2016 року про надання правової допомоги у вирішення питання про притягнення позивача до відповідальності. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає безпідставними та при цьому виходить з наступного. Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним понесені витрати на правову допомогу у вищевказаному провадженні з розгляду притягнення особи до адміністративної відповідальності та на підтвердження цих витрат надав акт виконаних робіт від 04.08.2016 року, складений адвокатом та платіжне доручення про сплату адвокатові 35 000 грн. При ухваленні рішення суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. З акту виконаних робіт вбачається, що витрати на правову допомогу визначені за юридичний супровід в Головному управлінні ДФС м. Києва та юридичний супровід в Окружному адміністративному суді м. Києва у справі про скасування акту Головного управління ДФС у м. Києві від 28.07.016 року, і ніяк не стосуються розгляду справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності і розгляду цього протоколу в суді. Також, порядок відшкодування процесуальних витрат у адміністративному проваджені, до яких відносяться також витрати на правову допомогу, визначений Кодексом про адміністративне судочинство України, відповідно до якого суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed