Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У червні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення за правом зворотної вимоги (регресом) шкоди в сумі 17786,49 грн, відшкодованої ним за договором майнового страхування 15.05.2015 року [PERSON] Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 30.04.2015 року у м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів Subaru д.р.н. АА5023ОР під керуванням [PERSON] та ВАЗ 21051 д.р.н.с1192рм під керуванням [PERSON], винним у якому було визнано останнього, що у справі підтверджено постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2015 року. Внаслідок зазначеної події автомобілю [PERSON] було завдано механічні пошкодження і позивачем 15.05.2015 року було виплачено страхове відшкодування в сумі 17786,49 грн відповідно до умов договору майнового страхування, укладеного між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] від 23.02.2015 року. Зважаючи на те, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, на підставі ст. 993 ЦК України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було пред»явлено позов до [PERSON] про стягнення суми виплаченого [PERSON] страхового відшкодування в порядку регрессу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначається, що приписами ст. 1166, 1188 ЦК України передбачено, що відповідно до загальних підстав, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, має відшкодовуватись винною особою. Наведені положення закону судом першої інстанції не було враховано та помилково зроблено висновок про необхідність покладення відповідальності у даному спорі на страхову компанію, з якою відповідачем було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивачем також зазначено, що всупереч приписам ст. 360-7 ЦПК України про обов»язковість судових рішень Верховного Суду України, судом першої інстанції при розгляді даної справи не було враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, відповідно до якої, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2015 року у м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів Subaru д.р.н. АА5023ОР під керуванням [PERSON] та ВАЗ 21051 д.р.н.с1192рм під керуванням [PERSON], винним у якому було визнано останнього та притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2015 року (а.с. 10). Внаслідок зазначеної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль [PERSON] Subaru д.р.н. АА5023ОР було застраховано у АТ «СК «АХА Страхування» згідно договору добровільного (майнового) страхування від 23.02.2015 року, а тому після звернення останнього 30.04.2015 року до страховика із заявою про настання страхового випадку та надання пакету документів, позивачем було визначено суму страхового відшкодування відповідно до правил, встановлених у договорі страхування, страхового акта, та здійснено його виплату 15.05.2015 року в сумі 17786,49 грн, що вбачається з платіжного доручення № 173 від 15.05.2015 року та свідчить про фактичні витрати позивача(а.с.8). Положеннями ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Таким чином, до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» від [PERSON] в порядку суброгації перейшло у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Отримавши вказане право вимоги, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось з позовом до безпосереднього заподіювача шкоди [PERSON] про відшкодування шкоди на підставі положень ст.1166, 1188, 1191 ЦК України, проте, судом першої інстанції було відмовлено в позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована у ПАТ « СК Україна», яке має відповідати за шкоду, завдану відповідачем. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не узгоджується з вимогами закону. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Положеннями ч.1 ст. 12 ЦК України передбачено, що соба здійснює свої права вільно, на власний розсуд, а також не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. У даній цивільній справі ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», володіючи правом вимоги до особи, відповідальної за збитки, звернулось з позовом до безпосереднього заподіювача шкоди [PERSON] про відшкодування шкоди в рамках деліктного зобовязання, на підставі положень ст.1166, 1188, 1191 ЦК України, а тому враховуючи абсолютний характер права потерпілого на відшкодування шкоди, суд першої інстанції не вправі був відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди є застрахованою. З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача витрат, понесених ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на сплату судового збору при зверненні до судів першої та апеляційної інстанції.

Outcome: approved