Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2405542, [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 4\~300 грн. зі сплатою 26 % річних за користування кредитом. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Однак, відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 03.08.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 2 724 грн. 62 коп., та складається з: заборгованості за основним боргом\~ 1 999 грн. 71 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 579 грн. 48 коп.; інфляційного збільшення заборгованості\~ 109 грн. 07 коп.; три проценти річних від суми заборгованості\~- 36 грн. 36 коп. Просять суд стягнути з відповідача свою користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 03.02.2017 року (а.с.21), не зявилася, справу просила розглянути у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.20). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.24), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2405542 від 05.02.2014 року, відповідно до якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 4\~300 грн. зі сплатою 26 % річних за користування кредитом (а.с.3-5). З розрахунку заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2405542, заборгованість [PERSON] станом на 03.08.2016 року становить 2 724 грн. 62 коп., та складається з: заборгованості за основним боргом\~ 1 999 грн. 71 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 579 грн. 48 коп.; інфляційного збільшення заборгованості\~ 109 грн. 07 коп.; три проценти річних від суми заборгованості\~- 36 грн. 36 коп. (а.с.8; 9). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за основним боргом 1 999 грн. 71 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 579 грн. 48 коп.; інфляційне збільшення заборгованості - 109 грн. 07 коп. та 3 % річних від суми заборгованості 36 грн. 36 коп. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» сплатив судовий збір у сумі 1 600,00 грн. (а.с.1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного й

Outcome: approved