Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у сумі 14 190 грн. 83 коп., грошові кошти у сумі 5000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав обов'язку по відшкодуванню заподіяної позивачу відповідачем майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.05.2013, чим порушив вимоги п. 22.1 ст. 20, п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім майнової шкоди позивач вважає, що їй було завдано й моральну шкоду, яка визначена нею у розмірі 5 000 грн. та підлягає стягненню на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ч. 1 ст. 1167 ЦК України, п. 21 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що 08.05.2013 у м. Києві на пр-ті Броварському сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було завдано майнову шкоду, зокрема пошкоджено належний їй легковий автомобіль марки «Хонда Аккорд», державний номер [NUMBER] у результаті наїзду [PERSON], який керував іншим автомобілем. 31.05.2013 постановою Дніпровського районного суду м. Києва було визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Судом було встановлено, що [PERSON] 08.05.2013 о 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Опель», д/н [NUMBER], в м. Києві при виїзді з вул. Луначарського на проспект Броварський, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував автомобілем «Опель», д/н [NUMBER], була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АВ 9400722 терміном дії до 06.02.2014. Право власності на належний позивачу легковий автомобіль марки «Хонда Аккорд», державний номер [NUMBER], підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] від 03.11.2012. 03.07.2013 у зв'язку з заподіянням шкоди позивач звернулася до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про сплату страхового відшкодування. Відповідач після проведення огляду належного позивачу автомобіля та розгляду заяви визначив розмір відшкодування у сумі 14 190 грн. 83 коп., про що повідомив позивача 19.07.2013. Станом на 08.04.2014 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не сплатила на користь позивача страхове відшкодування, натомість листом від 02.01.2014 повідомило про можливість сплати найближчим часом. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 6 вказаного Закону закріплено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Пункт 3 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Таким чином, саме у відповідача, як страховика, у зв'язку із настанням страхового випадку виник обов'язок по сплаті страхового відшкодування позивачу відповідно до встановлених у страховому полісі лімітів відповідальності страховика. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 даного Закону страховик,

Outcome: partial