Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У червні 2014р. ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 19.11.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 30.04.2014 року має заборгованість в загальній сумі 13229,59грн., із яких 7958,06 грн. - заборгованість за кредитом; 3603,45 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 618,08 грн. - штраф (процентна складова). 14.07.2014 року до суду надійшла заява представника позивача Бучакчийський С.В. (за довіреністю) в якій він просить залишити без розгляду позовні вимоги банку в частині стягнення комісії у розмірі 800,00 грн. В іншій частині позов підтримує, просить його задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про відкладення розгляду справи. Суд визнав причини неявки відповідача не поважними, а тому, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. Ухвалою суду від 08.08.2014 року залишено без розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в частині стягнення комісії у сумі 800,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19.11.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким банк видав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до заяви позичальника, вона надала згоду на те, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Тарифами банку визначено також, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Договір, згідно з п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням банку. Відповідно до заяви позичальника та Тарифівбанку встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 120 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяви про застосовування позовної давності відповідач не подавала. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку ( ч.1 ст. 264 ЦК України). З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 квітня 2014р. (а.с.5-7) вбачається, що відповідач періодично здійснювала погашення кредиту, останнє погашення кредиту було 06.11.2012р., з грудня 2012 року погашення заборгованості не здійснює, має заборгованість за кредитом у розмірі 7958,06 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3603,45 грн., а всього 11561,51 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до умов договору з відповідача також підлягає стягненню штраф. Проте розмір процентної складової цього штрафу (5% від суми позову) підлягає зменшенню, оскільки позовні вимоги позивача в частині стягнення комісії у сумі 800,00 грн. залишені без розгляду. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути штраф 250,00 грн. (фіксована частина) і 590,58 грн. - 5% від суми позову (11811,51 грн.). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково. З відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 12402,09 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial