Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] з урахуванням уточненої позовної заяви, поданої лише ним (а.с. 35) звернувся до суду з позовом до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (далі - Украпетент), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (змінене найменування на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) (далі - Мінекономіки) про захист прав інтелектуальної власності, визнання недійсним висновку про невідповідність винаходу умовам патентоздатності. Позовні вимоги мотивовані тим, що остаточним висновком ДП «Український інститут інтелектуальної власності» № 18908/ЗА/18 від 02 серпня 2018 року про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи, який після затвердження Міністерством економічного розвитку і торгівлі України набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід за заявкою № а201511453, було порушено майнові права інтелектуальної власності [PERSON] на винахід «[INFO]» за заявкою № а201511453 та права на отримання патенту України на нього. Вважає, що зазначений остаточний висновок Укрпатент є недійсним і має бути скасованим з огляду на те, що в його основу покладено висновок кваліфікаційної експертизи, відповдіно до якого заявлений винахід не відповідає умовам патентоздатності, визначеним ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»: за п. 1 формули не має винахідницького рівня. Під час проведення експертизи до уваги були взяті документи, відомі з рівня техніки: KR 20150015624, 11.02.2015 (далі - Д1); US 2652690 А, 22.09.1953 (далі - Д2); KR 20130082186, 19.07.2013 (далі - ДЗ). Вважає помилковим твердження колегії Апеляційної палати Мінекономрозвитку (абз. З на стор. 11 рішення від 01.03.2019 р.) щодо застосування в документі Д1 ([0037], фіг. 1, поз. 100) водозбірного резервуара, а не водостічних труб, оскільки відповідно до «Советского энциклопедического словаря, A.M. Прохоров, 1989г.» (стор. 1124) резервуар не призначений для збирання води, резервуари використовуються для зберігання води. Крім того, колегією Апеляційної палати Мінекономрозвитку не врахована ознака 11 «11. за рахунок встановлення в забудовах додаткових водопроводів - стояків (200, 300) для водовідведення використаної води із побутово-житлових приміщень забудов - квартир». Позиції 200, 300 в Д1 призначені безпосередньо для водовідведення із позиції 100, а не з приміщень забудов, на відміну від заявленого. Дана ознака також підтверджує винахідницькій рівень заявленого винаходу. Також вказує, що колегією Апеляційної палати Мінекономрозвитку не враховано те, що в Д1 для вироблення електроенергії використовують також нечистоти, тобто продукти біологічної життєдіяльності мешканців забудов, які виводяться із застосуванням туалетів, які для вироблення електроенергії в заявленому взагалі не застосовують. Зазначене свідчить про користь заявленого та додатково підтверджує його винахідницькій рівень. Також винахідницькій рівень ідеї підтверджується рецензією завідувача кафедри харчових технологій ЧНТУ, доктора технічних наук, професора О.І. Сиза на статтю [PERSON] у науковому журналі «[INFO]». Враховуючи наведене позивач просив визнати недійсним остаточний висновок Укрпатент про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи № 18908/ЗА/18 від 02 серпня 2018 року, затверджений Мінекономрозвитку, який набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід за заявкою № а201511453 від 20 листопада 2015 року. Ухвалою суду від 6 червня 2019 року позов залишено без руху та надано позивачам [PERSON] та [PERSON] строк для усунення недоліків, а саме для надання кожним із позивачів квитанції про сплату судового збору на суму 768 грн. 40 коп. (а.с. 30). Після усунення недоліків та подання лише одним позивачем [PERSON] позовної заяви (а.с. 35-39) ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі (ас.с. 40) та призначено підготовче судове засідання на 30 вересня 2019 року. 29 серпня 2019 року до суду від представника відповідача Мінекономіки Мелешко В.І. надійшов відзив на позов (а.с. 47-56), відповідно до якого попередній та остаточний висновок кваліфікаційної експертизи підтверджують невідповідність винаходу «[INFO]» за заявкою, поданою позивачем [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 2015 року, умовам патентоздатності. Вказане підтверджено Остаточним висновком Укрпатент № 18908/ЗА/18 від 02 серпня 2018 року та рішенням Апеляційної палати Мінекономрозвитку. Доказів на спростування наведеного позивачем не надано. Доводи для визнання остаточного висновку недійсним були предметом перегляду Апеляційної палати Мінекономрозвитку. Крім того, вказала, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту свого права. 13 вересня 2019 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 65-66), відповідно до якого наявна судова практика про визнання рішення Укрпатенту недійсним, а тому доводи представника відповідача з цього є безпідставними. 30 вересня 2019 року у справі проведено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 14 листопада 2019 року (а.с. 123). 24 жовтня 2019 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення (а.с. 65-66). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Представник відповідача Мінекономіки - Фінагіна В.Б. позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у відзиві. Представники Укрпатент до суду не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом. До об`єктів права інтелектуальної власності згідно з ч. 1 ст. 420 ЦК України належать, зокрема, винаходи, корисні моделі, промислові зразки. Постановою Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що патент України на винахід може бути визнано недійсним у порядку, встановленому цим Законом, у разі невідповідності винаходу умовам охороноспроможності, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки. Судом встановлено, що заявка № а 2015 11453 на винахід «[INFO]» подана позивачем [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 2015 року, коли діяли в Україні: Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» в редакції від 05.12.2012 (далі - Закон); Правила складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 14.06.2011 (далі - Правила складання); Правила розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України в редакції від 25.07.2012 (далі - Правила розгляду). Експертиза заявки № а201511453 на винахід «[INFO]» проведена відповідно до ст. 16 Закону, Правил складання та Правил розгляду. Відповідно до п. 3 ст. 16 кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про видачу патенту або про відмову у видачі патенту. 02.08.2018 Мінекономрозвитку був затверджений Остаточний висновок про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи від № 18908/ЗА/18 (далі - Рішення), підготовлений відповідно до спеціального Закону та Правил розгляду кваліфікованим експертом Укрпатенту. Позивач відповідно до п. 1 ст. 24 Закону подав разом з [PERSON] до Апеляційної палати Мінекономрозвитку заперечення. 01.03.2019 колегія Апеляційної палати Мінекономрозвитку прийняла рішення за результатами розгляду заперечення проти Рішення, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] відмовлено у задоволенні заперечення, рішення Мінекономрозвитку від 02.08.2018 про відмову у видачі патенту на винахід «[INFO]» за заявкою № а 2015 11453 залишено чинним. 21.03.2019 Мінекономрозвитку видало наказ № 467 «Про затвердження рішення Апеляційної палати щодо заперечення за заявкою № а 2015 11453 (далі - Наказ). З матеріалів справи вбачається, що за результатами кваліфікаційної експертизи вказаної заявки, проведеної головним спеціалістом Укрпатента, та за результатами перевірки Рішення колегією Апеляційної палати, було встановлено, що заявлений винахід не відповідає умовам патентоздатності, визначеним п. 1 ст. 7 Закону на підставі того, що за п. 1 формули не має винахідницького рівня. Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності. Згідно з п. 1 ст. 7 Закону винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Згідно з п. 7 ст. 7 Закону винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки. Пункт 4 ст. 7 Закону передбачає, що рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Відповідно до пп. 6.5.3 Правил розгляду винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно з рівня техніки. При визначенні винахідницького рівня заявлений винахід порівнюється не тільки з окремими документами або їх частинами, а й з комбінацією документів або їх частин (так званим збірним прототипом), коли можливість об`єднання документів або їх частин очевидна для фахівця. При перевірці винахідницького рівня зміст поданих до Державної служби заявок ураховують з дати публікації відомостей про них у бюлетені. При перевірці винахідницького рівня встановлюють відомість з рівня техніки впливу сукупності ознак заявленого винаходу на досягнення зазначеного заявником технічного результату. Якщо така відомість не встановлена, то винахід визнається як такий, що відповідає умові винахідницького рівня. Правилами розгляду передбачені умови винахідницького рівня. Під час проведення кваліфікаційної експертизи та розгляду в Апеляційній палаті, крім документів позивачів, до уваги були узяті документи, відомі з рівня техніки, а саме: KR 20150015624, 11.02.2015 (далі - Д1); US 2652690 А, 22.09.1953 (далі - Д2); KR 20130082186, 19.07.2013 (далі - ДЗ). Відповідно до п. 6.5.3.2 Правил розгляду, при перевірці винахідницького рівня встановлюють відомість з рівня техніки впливу сукупності ознак заявленого винаходу на досягнення зазначеного заявником технічного результату. Якщо така відомість не встановлена, то винахід визнається як такий, що відповідає умові винахідницького рівня. Згідно з п. 6.5.3.7 Правил розгляду підтвердження відомості впливу сукупності ознак заявленого винаходу на технічний результат не потрібно, якщо технічний результат не зазначений заявником щодо таких ознак або якщо встановлено, що зазначений заявником технічний результат не досягається. Відповідно до Остаточного висновку експертизи при перевірці винахідницького рівня заявлений винахід порівнювався з документом KR 20150015624, 11.02.2015. У результаті аналізу вказаного документа Д1 експертами встановлено, що їм відома гідроенергоустановка для вироблення електроенергії, яка перетворює в електроенергію механічну енергію дії зверху вниз, з верхнього рівня на нижній ваги висотного перепаду води ([0001], фіг. 1), яка складається із закріпленого на опорах складових устаткування для вироблення електроенергії гідрогенератора фіг. 1), водопроводу або водопроводів (фіг. 1, поз. 200, 300), і установлену в місці з більшою різницею рівнів - висотним перепадом, ємність для води або установлені з висотним перепадом ємності (фіг. 1, поз. 100) для води, які з`єднані між собою водопроводом або водопроводами (фіг. 1, поз. 200, 300). Причому, гідроенергоустановка заснована на відведенні води водопроводом або водопроводами (фіг. 1, поз. 200, 300) через ємність або ємності (фіг. 1, поз. 100) до гідрогенератора (фіг. 1, поз. 400) та наступним її відведенням, яка виконана як перетворююча в електроенергію механічну енергію дії висотного перепаду води І [0001], фіг. 1), що потребує водовідведення і є використаною в житлових забудовах ([0035]) переважно в багатоповерхових задіяних для вироблення електроенергії в цілому або окремо в забудові в результаті їхнього конструктивного переобладнання ([0001], [0012], [0018], фіг. 1), за рахунок установлення в забудовах додаткових водопроводів-стояків (200, 300) для водовідведення використаної води із побутових-житлових приміщень забудов- квартир, врахування зазначеного вироблення електроенергії при проектуванні в тому числі нових житлових забудов (див. фіг. 1, будинок спроектовано з урахуванням можливоості вироблення електроенергії), енергоустановка основана на відведенні використаної води для вироблення електроенергії водопроводом або водопроводами (200, 300) через ємність або ємності для води (100) до гідрогенератора (400), при цьому відведення води від гідрогенератора влаштовано через загальне водовідведення ([0035], [0053], 600), гідроенергоустановка містить акумулятор електроенергії, підключений до гідрогенератора ([0013], [0014], фіг. 1). Ознаки формули заявленого винаходу «водовідведення ... із приміщень суб`єктів-підприємств переважно господарсько-побутової діяльності, пов`язаних із використанням води, в разі їх розміщення в забудовах» (ознака 12) та «ємність або ємності виконані з можливістю їхнього підключення до водопідведення ззовні, переважно із суб`єктів-підприємств господарсько-побутовї діяльності, в разі їхнього задіяння для вироблення електроенергії» (ознака 16) не розкриті у Д1, однак, ці ознаки не впливають на досягнення зазначеного заявником технічного результату «вироблення електроенергії з меншими капіталовкладеннями на її вироблення і безпосередньо по місцезнаходженню її споживачів». Аналіз опису винаходу дозволяє дійти висновку про те, що у разі реалізації ознаки 12, тобто при розміщенні в житлових забудовах суб`єктів-підприємств переважно господарсько- побутової діяльності і здійсненні водовідведення із їх приміщень, вплив на технічний результат не прослідковується, оскільки на нього не впливає, яким суб`єктом використана вода при здійсненні наступного водовідведення. Також у разі реалізації ознаки 16 здійснення підключення ємностей до водовідведення ззовні не сприяє досягненню технічного результату, оскільки для цього потрібне додаткове устаткування, тобто потрібне збільшення капіталовкладень. Отже зазначені ознаки не впливають на досягнення зазначеного заявником технічного результату, а згідно з п. 6.5.3.7. Правил розгляду підтвердження відомості впливу сукупності ознак заявленого винаходу на технічний результат не потрібно, якщо технічний результат не зазначений заявником щодо таких ознак або якщо встановлено, що зазначений заявником технічний результат не досягається. Тому заявлений винахід для фахівця є очевидним, тобто випливає явно з рівня техніки, а отже, згідно з п. 7 ст. 7 Закону та п. 6.5.3.1 Правил розгляду не відповідає умові патентоздатності винахідницький рівень. Суд звертає увагу, що у заявці та запереченнях позивач здійснює порівняння відомостей, наведених у формулі документа Д1 з ознаками, які вказані у формулі заявленого винаходу. Разом з тим, згідно з п. 6.5.3.1 Правил розгляду при визначенні винахідницького рівня сукупність ознак формули заявленого винаходу порівнюється з окремими документами рівня техніки або їх частинами, або з комбінацією документів або їх частин. У Остаточному висновку експертизи сукупність ознак формули заявленого винаходу порівнювалась з відомостями, розкритими в Д1, зокрема відомостями, розкритими у формулі, описі та показаними на кресленнях даного документа. Щодо зауваження позивача про відсутність в документі Д1 ознаки заявленого винаходу «ємність або ємності», замість яких присутні водостічні труби, колегія Апеляційної палати у своєму рішенні зазначила, що в Д1 ([0037], фіг. 1, поз.100) застосовують водозбірний резервуар, тобто ємність для збору води, а не водостічні труби, як це зазначено позивачем. Доводи позивача про відмінність заявленого винаходу від пристрою за документом Д1 колегія Апеляційної палати у своєму рішенні спростувала, зазначивши, що термін «безпосередньо» позивачами не був вказаний у формулі заявленого винаходу. Ознаки формули заявленого винаходу «відведення води водопроводом або водопроводами через ємність або ємності до гідрогенератора і послідуючим її відведенням» відомі з Д1 ([0035], [0053], фіг. 1, поз. 100, 400, 600). Враховуючи наведене, Апеляційна палата у рішенні зазначила, що усі доводи позивачів, які вказувалися у відповідях Украпатенту, запереченні до Апеляційної палати не спростовують невідповідність заявленого винаходу умові патентоздатності винахідницький рівень, з доводами якої погоджується суд. Крім того, суд звертає увагу, що на противагу остаточному висновку про невідповідність винаходу позивача умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи позивачем не надано іншого висновку на його спростування. Відповідне клопотання позивачем під час судового розгляду не заявлене. Враховуючи, що питання щодо відповідності винаходу позивача умовам патентоздатності потребує спеціальних знань, якими суд не володіє, суд погоджується з доводами Апеляційної палати Мінекономіки про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним остаточного висновку Укрпатент про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи № 18908/ЗА/18 від 02 серпня 2018 року, затвердженого Мінекономіки, який набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід за заявкою № а201511453 від 20 листопада 2015 року. Інші доводи позивача з приводу необхідності звернення до «Советского энциклопедического словаря, A.M. Прохоров, 1989г.» стосовно застосування в документі Д1 ([0037], фіг. 1, поз. 100) водозбірного резервуара, а не водостічних труб та на рецензію завідувача кафедри харчових технологій ЧНТУ, доктора технічних наук, професора О.І. Сиза на статтю [PERSON] у науковому журналі «[INFO]» в обґрунтування позовних вимог, не спростовують наведених висновків суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed