Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2005 року. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюб був розірваний. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно. У зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2016 року; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що вона щомісячно витрачає кошти на утримання дитини десь 1500 грн. Відповідач працює, має дохід, достатній для сплати аліментів у заявленому розмірі. В даний час дитина зростає, тому є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини, а не ? частина. Вказала, що чинним законодавством передбачено стягнення на одну дитину 1/3 частину доходу. Оскільки відповідач останній раз платив аліменти у лютому, тому їх слід стягнути з 01 березня 2016 року. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в частині сплати аліментів на дітей в розмірі до 1000 грн. щомісячно, в решті позову заперечував. Суду пояснив, що його дохід складає близько 4000-5000 грн. щомісячно, тому змоги сплачувати аліменти у заявленому розмірі не має можливості. Крім того, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, його батьки як люди похилого віку отримують незначну пенсію, мають численні хвороби. Також в даний час він придбав квартиру для проживання родини, але коштів не вистачало, тому взяв борг. Просив задоволити позов частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 13 вересня 2005 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач надає позивачці кошти на утримання дитини у добровільному порядку, але сторони не можуть погодити розмір аліментів та порядок їх сплати, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дітей підлягає захисту судовим рішенням. Встановлено, що [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимоги позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16 травня 2016 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд критично оцінює посилання позивача на необхідність стягнення саме 1/3 частини доходу, оскільки доказів цим обставинам суду подано не було, а мотивування такої частки є лише бажання позивача. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, розмір доходу відповідача та розмір витрат в розмірі 1500 грн., які витрачає позивачка на утримання дитини щомісячно, обовязки по утриманню дитини батьків є рівними, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. За ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів з 01 березня 2016 року не підлягають задоволенню, оскільки належних та допустимих доказів суду щодо умисного ухилення відповідача від сплати аліментів за даний період позивачка суду не подала та не навела обґрунтування у позові, також не навела причин неподання позову до 16 травня. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial