Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ СК УНІКА звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 50 600, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.11.2013 року, приблизно о 22-50год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ VІDА», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по проїжджій частині непарного боку проспекту Радянського м.. Сєверодонецька Луганської області, яка є другорядною дорогою по відношенню до проспекту Хіміків, з боку вулиці Федоренко в напрямку вулиці Енергетиків. В цей час [PERSON], керуючи автомобілем «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по проїжджій частині непарного боку проспекту Хіміків з боку вулиці Єгорова у бік вулиці Першотравневої. Відповідач, діючи всупереч технічним вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, здійснюючи рух, почав проїжджати перехрестя непарному боці проспекту Радянського, та не поступившись дорогою автомобілю «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався непарним боком проспекту Хіміків, допустив зіткнення з автомобілем який належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні ушкодження. Вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 22.01.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ VІDА», реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах Полісу АЕ/1953262 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем на строк з 18.04.2013р. до 17.04.2014р. з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоровю -100000грн., за шкоду заподіяну майну 50000грн., франшиза-0грн. 26.02.2015року [PERSON], за довіреністю [PERSON], звернулася із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в зв'язку з пошкодженням автомобілю «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який керував транспортним засобом на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Сєверодонецького міського нотаріального округу [PERSON] 24.02.2015 року та зареєстрованої в реєстрі за № 280, звіту №13/15 про оцінку транспортного засобу від 23.02.2015р. На підставі акту № 13/15 прийому-передачі робіт від 25.02.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 41 від 25.02.2015р. та страхового акту №00131280 від 03.03.2015р. Страхова компанія «УНІКА» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 50000 грн.00 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 008223 від 10.03.2015 року. А згідно платіжного доручення №008225 від 10.03.2015р. перерахувала [PERSON] вартість послуг евакуатора у сумі 600грн. Посилаючись на те, що позивач відшкодував збитки, спричинені ДТП із вини відповідача, а останній в добровільному порядку відмовляється їх відшкодувати, позивач звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надав, про причини неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2013 року, приблизно о 22-50год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ VІDА», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по проїжджій частині непарного боку проспекту Радянського м.. Сєверодонецька Луганської області, яка є другорядною дорогою по відношенню до проспекту Хіміків, з боку вулиці Федоренко в напрямку вулиці Енергетиків. В цей час [PERSON], керуючи автомобілем «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по проїжджій частині непарного боку проспекту Хіміків з боку вулиці Єгорова у бік вулиці Першотравневої. Відповідач, діючи всупереч технічним вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, здійснюючи рух, почав проїжджати перехрестя непарному боці проспекту Радянського, та не поступившись дорогою автомобілю «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався непарним боком проспекту Хіміків, допустив зіткнення з автомобілем який належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні ушкодження. Вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 22.01.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним строком на 2 року. Оскільки вирок набрав законної сили, а тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху України. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ VІDА», реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах Полісу АЕ/1953262 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем на строк з 18.04.2013р. до 17.04.2014р. з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоровю -100000грн., за шкоду заподіяну майну 50000грн., франшиза-0грн. 26.02.2015року [PERSON], за довіреністю [PERSON], звернулася із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в зв'язку з пошкодженням автомобілю «DАЕWОО Nехіа ЗНГI», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який керував транспортним засобом на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Сєверодонецького міського нотаріального округу [PERSON] 24.02.2015 року та зареєстрованої в реєстрі за № 280, звіту №13/15 про оцінку транспортного засобу від 23.02.2015р. На підставі акту № 13/15 прийому-передачі робіт від 25.02.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 41 від 25.02.2015р. та страхового акту №00131280 від 03.03.2015р. Страхова компанія «УНІКА» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 50000 грн.00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 008223 від 10.03.2015 року. А згідно платіжного доручення №008225 від 10.03.2015р. перерахувала [PERSON] вартість послуг евакуатора у сумі 600грн., що також передбачено договором. Отже судом доказано право позивача на пред'явлення зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого страхового відшкодування, відповідно до вимог статей 993 та 1191 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Доказано, що саме з вини відповідача, який керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ VІDА», державний реєстраційний номер [NUMBER], заподіяно шкоду застрахованому автомобілю. Таким чином, встановлено цивільне право позивача на пред'явлення зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого відшкодування, відповідно до вимог ст.ст. 993 та 1191 ЦК України. Відтак, враховуючи викладене, пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. У відповідності до ст..88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати у сумі 506грн. на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved