Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 25 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~372. В обґрунтування позову зазначала, що 25 липня 2012 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося через суттєві розбіжності в поглядах на організацію сімейного побуту, права та обовязки подружжя у шлюбі, що стало причиною постійних сімейних конфліктів. Із травня 2018 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечував, про що надав суду відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 липня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~372. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з травня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved