Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до Нетішинського міського суду Хмельницької області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування такого остання зазначила, що 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №13838, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (далі АТ «АЛЬФА-БАНК») заборгованості за кредитним договором №500817647 від 29 травня 2019 року. Строк платежу за кредитним договором настав. [PERSON] допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03 вересня 2019 року по 05 грудня 2019 року. Сума заборгованості складає 60997,84 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1192,89 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 4340,23 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 55428,74 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами - 35,98 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із АТ «АЛЬФА-БАНК», в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА-БАНК». Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА-БАНК», складає 61647,84 грн. Позивач зазначає, що на сьогодні АТ «АЛЬФА-БАНК» протиправно намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання нею грошового зобов`язання, як боржником, що виникло на підставі кредитного договору. Зокрема, 09 червня 2020 року АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М. із заявою вих. №152001 про примусове виконання рішення, якою просить відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання вищеозначеного виконавчого напису. 09 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62286661 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. 09 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, за якою постановлено визначити для [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 400,00 грн. Також, 09 червня 2020 року вказаним приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, за якою постановлено стягнути з [PERSON] основну винагороду у сумі 6164,78 грн. Проте, означений виконавчий напис, на переконання позивача, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. протиправно, без належних на те правових підстав. Зокрема, оспорений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, на кредитному договорі №500817647 від 29 травня 2019 року, що складається з оферти на укладення угоди про надання кредиту №500817647 від 29 травня 2019 року та анкети-заяви від 29 травня 2019 року про акцепт публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», які підписані [PERSON] , шляхом викладення повністю його на прикріпленому до цих документів спеціальному бланку нотаріальних документів. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною, з моменту її прийняття, постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік) в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Відповідно до вимог частини одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час опублікування), резолютивні частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано відповідачем - Кабінетом Міністрів України в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23 та від 24 листопада 2017 року № 92 відповідно. Виходячи з наведеного, на переконання позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з огляду на надані їй АТ «АЛЬФА-БАНК» документи не мала належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги АТ «АЛЬФА-БАНК» і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу та його розміру. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов`язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з`ясувати, чи є умови для такої дії зважаючи на зміст договору, вимоги законодавства. АТ «АЛЬФА-БАНК» і нотаріус не врахували, що стягнення боргу, безвідносно до факту його наявності як такого, шляхом вчинення виконавчого напису в даному випадку не може бути визнане належним способом захисту права, надає необґрунтовану перевагу кредитору і порушує права боржника. Отож, нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису за кредитним договором. На підставі наведеного позивач, посилаючись на ст. ст. 18, 202, 216, 256, 257, 261, 262, 526, 551, 612, 1054, 1212 ЦК України, ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №13838, про стягнення з неї на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором №500817647 від 29 травня 2019 року у сумі 61647,84 грн. Також позивач у позові просить стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати, документальне підтвердження яких нею буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду. 12 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом. 29 січня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що помилковим є посилання позивача на пункт 1 Переліку, оскільки такий регулює відносини стягнення за виконавчими написами по іпотечних кредитах, проте кредитний договір укладений між сторонами є беззаставним, а тому ці правовідносини, на переконання представника відповідача, регулюються саме п. 2 Переліку, який є чинним та не визнавався нечинним. Зокрема відповідно до пункту 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями» постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів») розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім того, представник відповідача просив у відзиві врахувати в даних правовідносинах висновки Верховного Суду в своїй постанові від 08 серпня 2019 року у справі №521/14842/16, якою відмовлено позивачу у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З врахуваннм означеної позиції представник відповідача вважає, що для вчинення виконавчих написів з підстав, що випливають з кредитних правовідносин не передбачається направлення повідомлення про добровільне погашення заборгованості. А тому посилання позивача на те, що письмова вимога має бути направлена та отримана ним не відповідають вимогам чинного законодавства та матеріалам справи. Поряд з цим, 25 лютого 2019 року на адресу боржника було направлено вимогу про усунення порушень від 05 грудня 2019 року зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом тридцятиденного терміну в добровільному порядку. У надісланій вимозі зазначено, що якщо протягом тридцяти денного терміну з моменту направлення цього повідомлення або з моменту отримання, позивач не направить свої письмові заперечення щодо суми заборгованості, яка вказана вище, вказана сума вважається погодженою позивачем до стягнення у примусовому порядку (безспірною). Також у вимозі зазначено, що банк вимагає добровільно виплатити заборгованість у розмірі 60 997,84 грн. на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» та що банк має право за захистом своїх прав звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Проте, [PERSON] протягом встановленого терміну жодних дій для погашення заборгованості не вчинила, а тому така вимога вважається безспірною і банком було подано заяву нотаріусу про вчинення виконавчого напису. Предствник відповідача у відзиві зазначає, що відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. На виконання означеної законодавчої норми АТ «АЛЬФА-БАНК» надало нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, засвідчену виписку по рахунку позичальника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №500817647 станом на 05 грудня 2019 року. Даний документ підтверджує факт видачі кредитних коштів та заборгованості по кредиту та є первинним документом бухгалтерського обліку. Також на підтвердження вимог п. 2 Переліку нотаріусу було надано довідку про відсутність спору щодо виконання або не виконання умов договору на момент вчинення виконавчого напису. Представник відповідача у відзиві зауважує, що із заяви про вчинення виконавчого напису вбачається, що стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства щодо переліку документів, які в силу вказаних положень законодавства встановлюють безспірність заборгованості та на підставі яких вчиняється виконавчий напис. Окрім того, представник відповідача у відзиві посилається на те, що ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України 03 березня 2004 року №20/5, визначаєься, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Таким чином, представник відповідача вважає, що при вчиненні виконавчого напису жодних правових підстав повідомлення позивача нотаріусом про вчинення виконанвчого напису не було. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, устане вами та організаціями - не більше одного року. В даному випадку, оскільки позивачем не було виконано вимоги стягувача про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором від 05 грудня 2019 року, АТ «АЛЬФА-БАНК» були вчинені дії щодо примусового стягнення такої заборгованості. Зважаючи на веще наведене, на переконання представника відповідача, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимог законодавства, що ставляться до вказаної нотаріальної дії. На підставі наведеного, предстаник відповідача просив у позові [PERSON] відмовити. 02 лютого 2021 року надійшла заява від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про розгляд справи у її відсутності та заява на виконання ухвали суду від 13 січня 2021 року з дорученням витребуваних судом доказів. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено повністю, зупинено стягнення за оспореним виконавчим написом. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. Позивач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась. Представник останньої в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив такий задовольнити. Додатково представник позивача зазначив, що суд не повинен враховувати в даних правовідносинах висновки Верховного Суду в своїй постанові від 08 серпня 2019 року у справі №521/14842/16, які просить врахувати представник відповідача, якою відмовлено позивачу у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки правовідносини у справі, яка переглядалась Верховним Судом виникли до набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, якою визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 02 лютого 2021 року до суду надійшла заява від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про розгляд справи у її відсутності, в ній же остання зазначила, що просить постановити рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача, як на підстві своїх заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке. Судом установлено, що між акціонерним товариством АТ «АЛЬФА-БАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір №500817647 від 29 травня 2019 року, що складається з оферти на укладення угоди про надання кредиту №500817647 від 29 травня 2019 року та анкети-заяви від 29 травня 2019 року про акцепт публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» (арк. спр. 7, 8). 14 квітня 2020 року АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за вчиненням на означеному кредитному договорі виконавчого напису (арк. спр. 71). 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №13838, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором №500817647 від 29 травня 2019 року (арк. спр. 9). Згідно означеного оскарженого виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 03 вересня 2019 року по 05 грудня 2019 року. Сума заборгованості складає 60997,84 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1192,89 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 4340,23 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 55428,74 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами - 35,98 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із АТ «АЛЬФА-БАНК» в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь АТ «АЛЬФА-БАНК». Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача, складає 61647,84 грн. Також судом встановлено, що АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М. із заявою вих. №152001 про примусове виконання рішення, якою просить відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання вищеозначеного виконавчого напису(арк.спр.6). 09 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62286661 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (арк. спр. 11). 09 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, за якою постановлено визначити для [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 400,00 грн. (арк. спр. 13). Також, 09 червня 2020 року вказаним приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, за якою постановлено стягнути з [PERSON] основну винагороду у сумі 6164,78 грн. (арк. спр. 12). Оскільки позивач вважає, що АТ «АЛЬФА-БАНК» протиправно намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання її грошового зобов`язання, як боржником, що виникло на підставі кредитного договору №500817647 від 29 травня 2019 року, а також те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. протиправно, без належних на те правових підстав, то [PERSON] звернулась до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення паравовідносин) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення паравовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок). Означеним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Згідно пункту 3 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Як убачається із матеріалів справи, нотаріус видала спірний виконавчий напис

Outcome: approved