Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Ухвалою Жовтневого районного суду від 10 липня 2015 року КП Харківводоканал було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення с [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, при цьому стягувачу було розяснено, що ці вимоги можуть бути розглянуті у позовному проваджені. У липні 2015 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, інфляційні витрати, три відсотки річних від простроченої суми та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, згідно ЗУ Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 р. та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води , затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між субєктом господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати такі послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. У підсумку за боржником утворилась заборгованість в сумі 1643 грн. 80 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2009 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 869 грн. 68 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2010 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 368 грн. 46 коп., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 375,28 грн., та три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 30, 38 грн. Згідно зі ст.. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства (договорів), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. У судове засідання зявився представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №266/820 від 25.11.2014 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши вищевказані пояснення . Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що послуги, які надає позивач, не відповідають умовам договору; ствердження позивача про те, що він здійснив усі заходи, щодо погашення ним заборгованості , не відповідають дійсності, так як попередження він не отримував; звернуся до суду з заявою про застосування строків позовної давності, також вважав, що індекс інфляції та 3% річних позивачем нараховані безпідставно, так як він самотній, є пенсіонером похилого віку, отримує невелику пенсію, страждає на хронічні захворювання, тому багато витрачає коштів на ліки, що і стало підставою не своєчасної сплати ним послуг. При цьому відповідач надав суду письмові заперечення в яких вказав вище наведене ( а.с.23). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи i підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, судовим розглядом встановлено, що відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: 61052, [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП Жилкомсервіс дільниця №45 від 04.11.2015 року (а. с. 5). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2015 року було відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення с [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а. с. 4). Як вбачається зі зведених карток абонента В+К (разом), за особовим рахунком ХКОВ №76255, за яким закріплена адреса: 61052, [ADDRESS], наявна заборгованість у сумі 1238,14 коп.,а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2009 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 869 грн. 68 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2010 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 368 грн. 46 коп. (а. с. 6-10). Однак, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість до теперішнього часу відповідачами не погашена. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач, отримуючи надані йому послуги з центрального водопостачання і водовідведення, проти чого він не заперечував у судовому засіданні, вказані послуги своєчасно не оплачував, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання , а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2009 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 869 грн. 68 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2010 р. по 31 травня 2015 р. у розмірі 368 грн. 46 коп. Але, суд не може погодитися з вимогами позивача про стягнення заборгованості з відповідача, що виходить за межі позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з позовної заяви , вона подана до суду позивачем 23 липня 2015 року (а.с.3). До цього позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення вказаної заборгованості з відповідача, в видачі якого 10 липня 2015 року було відмовлено сама за пропуском позивачем позовної давності ( а.с.4). Таким чином, суд вважає, що початок перебігу позовної давності для предявлення позову для позивача почався з 01 червня 2012 року. Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності ( а.с.23). Згідно розрахунку позивача, вказаному у зведеній картці абонента, станом з 01 червня 2012 року по 31 травня 2015 року заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання становить 549,07 грн.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2012 р. по 31 травня 2015 р. становить 283,61 грн., а усього 832 ( вісімсот тридцять дві) грн. 68 коп.,тобто в межах позовної давності, тому вказана сума і підлягає стягненню з відповідача (а.с.10). Також представник позивача просив суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 375,28 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 30,38 грн. згідно розрахунку (а. с. 11-12). Згідно до правової позиції, яка викладена в постанові ВС України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, закріплена у п.10 ч. 3 ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання , вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації(плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами , належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання . Але, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду належним чином завіреною копії відповідних розрахунків та доказів заявлених на підставі ст..625 ЦК України вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат за весь час прострочення у розмірі 375,28 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 30,38 грн. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява КП Харківводоканал підлягає задоволенню частково з відповідача в межах строку позовної давності без стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за весь час прострочення грошового зобовязання . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: partial