Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що з метою отримання банківських послуг відповідачка підписала заяву №б/н від 14.11.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 14 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умов укладеного договору відповідачка належним чином не виконала, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 04.05.2017 року становить 36\~622,03 грн. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Належно повідомлена відповідачка в судові засідання 18.09.2017 року, 30.10.2017 року та 13.12.2017 року не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається із анкети-заяви відповідачки від 14.11.2011 року, вона ознайомилася та погодилася із умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані їй в письмовій формі, а також з тим, що підписана нею заява разом із памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Так як відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, то станом на 04.05.2017 року її заборгованість за кредитним договором становить 36\~622,03 грн.,з яких: -10 198, 29 грн. заборгованість за кредитом; -9 054, 06 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -15 149, 58 грн. пеня; -500, 00 грн. штраф (фіксована частина); -1720, 10 грн. штраф (процентна складова). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. Разом із тим, ч.3 ст.551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року в справі №6-100цс14 висловив правову позицію, відповідно до якої частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір неустойки становить 15\~149,58 грн., значно перевищує розмір збитків. Конституційний суду України звертає увагу на те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3 ЦК України, ч.3 ст.509 ЦК України та ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013). Враховуючи зазначене,суд дійшов висновку, що обґрунтованою є сума пені не більша розміру тіла кредиту, тобто 10 198,29 грн., відтак така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідачка не виконує покладених на неї зобовязань за договором № б/н від 14.11.2011 року, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, але частково, так як розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та чинним законодавством України не передбачено одночасне стягнення пені та штрафу за порушення зобовязання. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн..

Outcome: approved