Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У травні 2016 року позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - ? частиною житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку з непроживанням за вказаною адресою за власним бажанням понад встановлений законом строк, зазначивши в обґрунтування позову, що ? частина житлового будинку [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідач зареєстрована як член сім'ї з серпня 2011 року, але не проживає за вказаною адресою. На теперішній час вони мають намір розпорядитися своєю частиною будинку, яка їм належить, але позбавлені цієї можливості, вимушені звернутися в суд з даним позовом, оскільки відповідач ухиляється від явки до органів реєстрації в добровільному порядку. В судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, пояснивши суду, що [PERSON] доводиться дружиною старшого сина [PERSON] Після того, як її син [PERSON] одружився з відповідачкою та приїхав разом із нею на постійне проживання з Луганської області, вона прописала їх як членів сім'ї, оскільки відповідачка не могла влаштуватися на роботу через відсутність реєстрації, тобто вона їх зареєструвала формально, але подружжя [PERSON] ніколи не проживало у зазначеному будинку. На теперішній час син з відповідачкою шлюб розірвав, відносини не підтримує, тому її місце знаходження їм не відомо. В добровільному порядку [PERSON] з реєстрації не знялася, але участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів не приймає. Враховуючи, що реєстрація відповідачки в їх будинку перешкоджає їм, як власникам майна розпоряджатися своєю власністю в повному об'ємі, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті «Одеські вісті» від 01.10.2016 року №7, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу згідно положень ч.4 ст.169 ЦПК України. В ході судового розгляду до участі у справі судом було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору виконавчий комітет Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позових вимог позивачів та розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що ? частина житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.05.2005 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №91, що зареєстровано у реєстраційній книзі за №94. 20.10.2004 року Комінтернівським РБТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], де позивачі значаться власниками квартири №2 загальною площею 58,4 кв.м. Згідно довідки виконкому Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області від 11.10.2016 року [PERSON] зареєстрована в вищезазначеному житловому будинку з 05.08.2011 року в якості невістки. З акту від 13.05.2016 року, складеного депутатами Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], членом виконкому [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована [ADDRESS] з 05.08.2011 року, але з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживає. /а.с.10,11,13-18,39,20/ Відповідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації за власним бажанням з моменту її реєстрації, витрати по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, її реєстрація в жилому приміщенні перешкоджає власникам житла розпоряджатися своєю власністю за власним розсудом, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ, підставами для зняття з реєстрації місця проживання є: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Отже, підставою для зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання відповідним органом є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 11.12.2015р. №888-УІІІ, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016р. №207 з 4 квітня 2016 року повноваження у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування делеговано органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради). На підставі ст.ст.150,72 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і

Outcome: approved