Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Згідно уточненої позовної заяви позивач просив: встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] , померлий [INFO] є батьком [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/6 частину жилого будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , яку [PERSON] набула в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 17 листопада 1995 року його мати [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якому на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Інша 1/2 частина житлового будинку належала сину [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є його батько [PERSON] , дружина - [PERSON] та син померлого - [PERSON] , які своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримав, але у будинку продовжував проживати, тому вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] також свідоцтво про право на спадщину не отримав. Дружина померлого - [PERSON] 10 серпня 2004 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину вищевказаного будинку після смерті свого чоловіка [PERSON] , та 17 серпня 2004 року подарувала свою 1/6 частку права власності на будинок [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповідав [PERSON] . 12 листопада 1999 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт, яким на все своє майно заповідала позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 28 грудня 2020 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини спадкового житлового будинку, з яких 1/2 частина належала [PERSON] , спадкоємцем якого на 1/3 частку був його батько [PERSON] , 20 лютого 2020 року державним нотаріусом було відмовлено. Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено те, що позивачем не надано документи які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] та його сином [PERSON] . Крім того, позивачем не надано оригінал документа, що підтверджує право власності [PERSON] на спадкове майно. Ухвалою судді від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 01 червня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, своєчасно. Причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). 08 лютого 2000 року було складено заповіт, яким [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідала [PERSON] . Заповіт складено та посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В., зареєстровано в реєстрі за номером № 499 (а.с.18). Як вбачається зі спадкової справи позивач своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 28 грудня 2020 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Адамовському Станіславу Миколайовичу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] з надвірними побудовами (а.с.93-112). Постановою нотаріуса від 20 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини зазначеного будинку, з яких 1/2 частина належала [PERSON] , а 1/2 частина належала [PERSON] , спадкоємцем якого на 1/3 частину був його батько [PERSON] . Причиною відмови нотаріусом зазначено відсутність оригіналу документа, який підтверджує право власності [PERSON] на спадкове майно та відсутність документів, які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] та померлим [PERSON] . Вирішуючи вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно до листа Державного архіву Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] в архіві відсутній через те, що на зберігання до держархіву області надійшли книги реєстрації актів цивільного стану Герасимівської сільради Новомосковського району Дніпропетровської області лише за період з 01.01.1942 р. по 26.03.1942 р. В алфавітних покажчиках до книг реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району за 1942 рік запису про народження [PERSON] немає (а.с.20). Як вбачається зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся, зокрема, [PERSON] , 1914 року народження, який у заяві зазначив, що є батьком померлого [PERSON] . У постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2020 року (а.с.21), зазначено, що [PERSON] був спадкоємцем на 1/3 частку майна померлого [INFO] сина [PERSON] . Крім того, у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] міститься заява його спадкоємця - сина [PERSON] , у якій зазначено, що іншим спадкоємцем є батько померлого - [PERSON] (а.с.115). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] був батьком померлого [PERSON] . Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що до складу спадщини після смерті матері увійшла 1/6 частина житлового будинку, яку мати успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який в свою чергу успадкував після смерті сина [PERSON] . З приводу зазначених позивачем обставин судом встановлено наступне. 25 травня 1963 року було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частинах житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори 25 травня 1963 року, зареєстровано в реєстрі за №1-420. В зв`язку зі зміною нумерації та перейменуванням вулиці змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.12, 121,). [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва укладення шлюбу та копією свідоцтва про смерть (а.с.7,9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , яку прийняла [PERSON] , мати позивача, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.71-78). Зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку, яку [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] (а.с.93-113). [PERSON] , син [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадяни про смерть, сформованого 17 лютого 2021 року (а.с.48). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулося троє спадкоємців за законом першої черги - батько [PERSON] , дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.114-125). Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину будинку отримала лише дружина померлого, яка в подальшому подарувала зазначене майно третій особі - [PERSON] , (а.с.123). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , правові відносини щодо спадкування після його смерті регулюються положенням Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як встановлено у ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Батько померлого - [PERSON] у шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому спадкове майно належало йому з моменту відкриття спадщини. Оскільки померлому належала 1/2 частина будинку, а частки спадкоємців є рівними, [PERSON] успадкував 1/6 частину спірного будинку. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] увійшла 1/6 частина спірного будинку, яку померлий успадкував від свого сина [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому частину спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.72-74). Оскільки [PERSON] своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини, в силу наведених вище положень ст.548,549 ЦК Української РСР, їй належала 1/6 частина спірного житлового будинку, успадкована після смерті [PERSON] , який успадкував її після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , отже правові відносини щодо спадкування після її смерті регулюються Цивільним кодексом 2004 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки спадкодавцю [PERSON] належала 1/6 частка спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, а позивач є спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved