Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 28.04.2021 по справі № 369/15910/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис від 27.01.2009 № 9 та 17.01.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Також позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у житті та вихованні доньки, не виявляє ніякого батьківського піклування, ніякої допомоги в утриманні дитини не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та проживає разом з нею, а відповідач не бере участі у витратах на дитину. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, стягнення розпочати з дня пред`явлення позову і проводити до досягнення дитиною повноліття. Допустити виконання рішення суду, в межах суми платежу аліментів за один місяць, негайному виконанню. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.05.2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.06.2021 року представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд позов задовольнити частково, призначивши йому розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/7 частини від всіх видів прибутку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з огляду на те, що на його утриманні перебувають повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка навчається у ВНЗ, а також у зв`язку із перебуванням у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області справи № 369/3857/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства над малолітньою [PERSON] , [INFO] . 21.09.2021 року представником позивача [PERSON] до суду подано відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого позивач вважає недоведеними викладені у відзиві на позовну заяву обставини щодо витрат позивача на навчання [PERSON] та надання відповідачем належних доказів, що підтверджували б батьківство [PERSON] з [PERSON] 22.09.2021 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про підтвердження позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без участі його та позивача, яка задоволена судом. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Представник відповідача до суду подала заяву про перенесення засідання, яка мотивана тим, що остання перебуває на стаціонарному лікуванні в Броварській РЦЛ в неврологічному відділенні, яка відхилена судом з огляду на відсутність доказів на підтвердженні існування зазначених у заяві обставин, як-то листок непрацездатності, виписка з медичної картки тощо. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням указаних обставин, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 28.04.2021 року у справі № 369/15910/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис від 27.01.2009 № 9 та 17.01.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Також позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у житті та вихованні доньки, не виявляє ніякого батьківського піклування, ніякої допомоги в утриманні дитини не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та проживає разом з нею, а відповідач не бере участі у витратах на дитину. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, за правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правовим висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Відповідачем не надано жодних доказів, а тому не доведено, що він несе витрати на навчання його повнолітньої дитини [PERSON] . Крім того відповідачем і не надано належних доказів, що він є батьком малолітньої [PERSON] , а його посилання на наявність судового провадження про визнання батьківства прийняття судового рішення у цій справі не може слугувати належним доказом підтвердження батьківства, а в разі визнання його батьком вказаної дитини останній не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 Сімейного кодексу України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд прийшов до переконання, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме інтересам дитини, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до норми ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов [PERSON] було подано 05.05.2021 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved