Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У травні 2011 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] у якій він просив суд визнати частково недійсними договір комісії між Українсько-канадським ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та договір про участь у будівництві на паях між УБІБ-159 ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова», [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнати частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення № ІХ, на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину та [PERSON] на 1/3 частину спірного майна, визнати право власності на нежитлове приміщення в цілому за [PERSON], усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності, шляхом вселення його в нежитлові приміщення та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1700 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 08.12.2003 року між Українсько-канадським ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір комісії № 02_1-3/к, за умовами якого позивач та відповідачі доручили, а третя особа взяла на себе зобов'язання укласти угоду, відповідно до якої, у власність позивача та відповідачів буде переданий об'єкт нерухомості, а саме вбудовані приміщення 1-го поверху, за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов договору комісії, 08.12.2003 року був укладений договір про часткову участь у будівництві, відповідно до умов якого УБІБ-159 ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» своїми силами здійснює будівництво та передає позивачу та відповідачам вбудовані приміщення. Договором комісії було передбачено, що позивач та відповідачі забезпечують Українсько-канадське ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» грошовими коштами для виконання доручення в строк до 03.11.2004 року, при цьому кожний повинен був внести 120 539 грн. 06 коп. На виконання умов договору, з 15.09.2004 року по 26.10.2004 року, позивачем було перераховано на користь Українсько-канадського ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» 111 000 грн. Відповідачі не приймали участь у фінансуванні будівництва, посилаючись на відсутність коштів. У зв'язку з відсутністю повної суми для сплати за договором про участь у будівництві, 26.10.2004 року позивач звернувся до АКБ «Новий» із заявою про надання споживчого кредиту у сумі 260 000 грн. для купівлі житлового приміщення. 29.10.2004 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримав для придбання нежитлового приміщення по [ADDRESS] - 260 000 грн., які позивач повністю сплатив. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради було оформлено право власності, з видачею свідоцтв [PERSON], [PERSON], [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху № VІІ поз. ІХ, VІІ-8, VІІ-5, VІІ-6, VІІ-7, житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору про участь на паях у будівництві. 29.08.2005 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON], після чого 06.09.2005 року в КП «ДМБТІ» було зареєстровано право власності. 09.08.2006 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР 11.08.2006 року. В грудні 2006 року [PERSON], вмотивовуючи відсутністю грошей, запропонував позивачу виступити майновим та особистим поручителем для отримання кредиту. 16.01.2007 року [PERSON] уклав кредитний договір та отримав гроші в касі ПАТ «ПУМП». Натомість, з позивачем [PERSON] не розрахувався та почав уникати виконання зобов'язань з договором кредиту в частині погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. У зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимога. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника [PERSON] надійшла до суду заява в якій позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без їх участі. У судове засідання відповідачі не з'явилися, від їх представника [PERSON] надійшла до суду заява в якій позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи Українсько-канадського ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявка суду не повідомив. Представник третьої особи УСІБ-159 Державного підприємства «ВО ПМЗ ім. Макарова» у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявка суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України є суперечність саме змісту правочину нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. У відповідності до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. У судовому засіданні встановлено, що 08.12.2003 року між Українсько-канадським ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір комісії № 02_1-3/к (а.с.12-13). За умовами вказаного договору позивач та відповідачі доручили, а третя особа взяла на себе зобов'язання укласти угоду, відповідно до якої, у власність позивача та відповідачів буде переданий об'єкт нерухомості, а саме вбудовані приміщення 1-го поверху, за адресою: [ADDRESS]. Договором комісії було передбачено, що позивач та відповідачі забезпечують Українсько-канадське ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» грошовими коштами для виконання доручення в строк до 03.11.2004 року, при цьому кожний повинен був внести 120 539 грн. 06 коп. На виконання умов договору, з 15.09.2004 року по 26.10.2004 року, позивачем було перераховано на користь Українсько-канадського ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» 111 000 грн. 08.12.2003 року між Українсько-канадським ТОВ з іноземними інвестиціями «ЮМК» та УБІБ-159 ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» було укладено договір про часткову участь у будівництві № 02_1-3/159, відповідно до умов якого УБІБ-159 ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» своїми силами здійснює будівництво та передає сторонам вбудовані приміщення (а.с.14-15). 26.10.2004 року позивач звернувся до АКБ «Новий» із заявою про надання споживчого кредиту у сумі 260 000 грн. для купівлі житлового приміщення (а.с.20). 29.10.2004 року між АКБ «Новий» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 43426, строком дії з 29.10.2004 року по 29.10.2006 року (а.с.21-22). Відповідно до умов якого позивач отримав для придбання нежитлового приміщення по [ADDRESS] - 260 000 грн., які позивач повністю сплатив (а.с.23). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3359 від 18.11.2004 року було оформлено право власності, з видачею свідоцтв [PERSON], [PERSON], [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху № VІІ поз. ІХ, VІІ-8, VІІ-5, VІІ-6, VІІ-7, житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору про участь на паях у будівництві від 08.12.2003 року № 02-1/159 (а.с.55). 29.08.2005 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.56), після чого 06.09.2005 року в КП «ДМБТІ» було зареєстровано право власності, що підтверджується витягом про реєстрацію (а.с.57). 09.08.2006 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР 11.08.2006 року, номер витягу 11521523, реєстраційний номер №11876075 (а.с.54). 16.01.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПУМП» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 5122618 (а.с.37-40). Також до кредитного договору, у якості забезпечення виконання зобов'язань, 16.01.2007 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № 5123685 про передачу в заставу належного їм на праві власності нежитлового приміщення по [ADDRESS] (а.с.45-51). Що стосується позовних вимог позивача про визнання частково недійсними договору комісії та договору про участь у будівництві, оскільки їх було укладено внаслідок обману та помилки (згідно ч. 1 ст. 229 ЦП України), то слід вказати наступне. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Аналогічна правова позиція закріплена і в п. 19 Постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів що сторони в момент підписання спірних договорів помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Крім того, ні в позові ні в судовому засіданні стороною позивача взагалі не наведено саме відносно яких обставин помилявся [PERSON] Тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, встановивши вищевказані обставини на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/3 частину приміщення та за [PERSON] на 1/3 частину приміщення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню. За змістом ст. 346 ЦК України одними із підстав припинення права власності зазначені: у разі знищення майна та у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Що стосується вимог позивача про припинення права власності [PERSON] на 1/3 частину та [PERSON] на 1/3 частину нежитлового приміщення та визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення № ІХ, поз. І, 1-5 на першому поверсі житлового будинку літ.А-9 по [ADDRESS] в цілому за [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 331 ЦК України, то дані посилання є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки позивач не зазначив жодних обґрунтованих підстав для припинення права власності відповідачів. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачам по справі було видано свідоцтво про право власності на спірне майно, яке було зареєстровано в КП «ДМБТІ» у зв'язку з чим, вони вселилися правомірно в вищевказане нерухоме приміщення. Кожному із співвласників належить по 1/3 частини приміщення. З огляду на вищевикладене, позивач не є одноособовим власником спірного приміщення. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про усунення йому перешкоди в здійсненні права власності шляхом виселення із нежитлового приміщення [PERSON] та [PERSON] та вселення його не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed