Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просив суд визнати дійсним договір № 1/98 від 21.09.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] (покупець) купив, а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) продали квартиру [ADDRESS], який був посвідчений Регіональною товарною біржею, і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 1/98 00024. Також представник позивача подав заяву про поновлення строку на звернення до суду. Як вказує представник позивача, в теперішній час, зареєструвавши в установленому законом порядку право власності на вказаний житловий будинок, та маючи намір реалізувати його шляхом продажу, власник майна не може реалізувати своє право власності, оскільки не має належного правовстановлюючого документу. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі подали письмові заяви про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа Регіональна товарна біржа ліквідована 18.03.2004 року, що встановлено зі змісту довідки № 05.3-19/2644 від 24.07.2015 року Головного управління статистики в Одеській області. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що 21.09.1998 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений Регіональною товарною біржею, і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 1/98 00024 від 21.09.1998 року. Відповідно до пункту 3 договору № 1/98 00024 купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на момент укладення угоди були власниками вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.05.1998 року, виданого органом приватизації КЕЧ Південного оперативного командування Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого в Комінтернівському БТІ в книзі 68 пр., під номером 18, стор. 36. Вказаний спірний договір, відповідно до вимог, встановлених статтею 15 Закону України Про товарну біржу, було зареєстровано на Одеській універсальній біржі GIP в Журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості (реєстраційний номер № 1/98 00024 від 21.09.1998 року). Судом встановлено, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 1/98 00023 від 21.09.1998 року вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Оскільки, відповідно до статті 15 Закону України Про товарну біржу, яка на момент укладення таких біржових угод, дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна садового будинку, - нотаріально оформлена не була. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Після укладання зазначеного договору позивачем було повністю виконано його умови. Факт передачі покупної ціни від продавця до покупців - позивачі по цій справі, підтверджується пунктом 6 договору № 1/98 00024 від 21.09.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Регіональній товарній біржі, згідно якого продавцями отримана сума за відчуження будинку до підписання договору. Вказане підтверджується представленим представникмо позивача екземпляром укладеного договору. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишається на зберіганні на біржі. Оскільки, сторонам було видано один екземпляр договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був зареєстрований на Регіональній товарній біржі в Журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості(реєстраційний номер № 1/98 00024 від 21.09.1998 року), відбулася передача будинку, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на будинок. На теперішній час нотаріально посвідчити договір № 1/98 00024 від 21.09.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна позивач можливості не має. Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1/98 00024 від 21.09.1998 року, який було укладено на Регіональній товарній біржі. З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. Отже позовні вимоги є обгрунтованими та заснованими на законі. Суд вважає можливим задовольнити заяву представника позивача і поновити строк на звернення до суду, оскільки він пропущений з поважної причини (ч.2 ст. 80 ЦК УРСР, ст. 73 ЦК України), оскільки позивач вважав квартиру своєю власністю, яку і зареєстрував, а те, що правовстановлюючий документу нього відсутній в розумінні діючого законодавства, він дізнався лише в 2015 році. Протилежного матеріали справи не містять. За викладених обставин є всі підстави визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі - дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved