Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Вавілон» (далі - відповідач) про стягнення компенсації за порушення авторського права. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року дану справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті. 10 червня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було призначено до розгляду дану справу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку вересня 2011 року до позивача звернувся представник журналу «XXL» [PERSON] з пропозицією проведення зйомок для журналу, а саме рубрики «Гурман». Після узгодження всіх деталей та ціни за послуги фотографа, 28 вересня 2011 року позивачу було надіслано на електронну пошту лист про дату та час зйомки страви «качка по-пекінськи» для журналу. 04 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до позивача повторно з наданням відомостей про час та місце нової зйомки, а 18 жовтня 2011 року - в третій раз. За час співробітництва претензій з боку представника журналу «XXL» [PERSON] до роботи, а саме до характеру та якості проведеної зйомки не виникало та на адресу позивача не надходило. Однак, оплата за надані послуги отримана була не в повному розмірі, а саме надано кошти лише за одну зйомку з трьох. Всі інші послуги оплачені не були, на дзвінки, електронні повідомлення представник журналу «XXL» [PERSON] не відповідала. Більше із позивачем представники журналу «XXL», або інші співробітники ТОВ «Видавничий дім «Вавилон» не зв'язувались та дозволу на розміщення фото позивача на сторінках журналу не отримували. Однак, фотографії, що були зроблені під час зйомок, опубліковані на сторінках журналу «XXL» (випуск листопад, грудень 2011 року). [PERSON] було створено фотографічні твори, що є у своєму роді унікальним винаходом та продуктом інтелектуальної діяльності позивача. Використання фотографічного твору можливе на умовах надання дозволу з боку автора шляхом укладення публічного договору. Даний дозвіл не надавався, оскільки оплату за послуги позивачем отримано не було. 16 березня 2015 р. позивачем було направлено претензію на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Вавилон» з вимогою виплатити компенсацію, однак відповіді отримано не було. Тому, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Вавилон» авторську винагороду за публічне використання фотографічних матеріалів, розміщення фотографій на сторінках журналу «XXL» в сумі 19 500 грн. на користь [PERSON] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. До матеріалів справи додано заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55 Конституції України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 418 ЦК України). Відповідно до пояснення позивача, викладених в позовній заяві, зазначено, що між ним та представником журналу «XXL» [PERSON] було узгоджено всі деталі та ціни за послуги фотографа для проведення зйомок для журналу «XXL», а саме рубрики «Гурман». Проте, відповідно до Довідки від 17.08.2016 року № 1691 за підписом директора ТОВ ВД «Вавилон», ТОВ Видавничий дім «Вавилон» не мало трудових відносин з [PERSON], тому вона не могла являтися законним представником від журналу «XXL». У архівах ТОВ Видавничий дім «Вавилон» відсутні будь-які документальні підтвердження про співпрацю з [PERSON], а саме відсутні: трудовий договір; заява про прийняття на роботу; наказ про прийняття на роботу; договори (угоди) на виконання робіт, наданих послуг; бухгалтерські та касові документи щодо будь-яких виплат за весь період існування компанії. Пунктом 14.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Вавилон», затверджений рішенням Загальних Зборів Протокол № 5 від 27 серпня 2004 року передбачено, що трудовий колектив Товариства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з Товариством. Відповідно до копії сторінок журналу «XXL» за листопад 2011 року та грудень 2011 року, зазначено, що виключні права на використання знаків для товарів і послуг «XXL», на території України належить ТОВ «Видавничий дім «Вавілон». Крім того, як вбачається з видань журналу «XXL» за листопад 2011 року та грудень 2011 року, прізвища та імена осіб, які працювали над номерами, прізвище та ім`я позивача у вказаному переліку не вказано. Також, позивачем не надано доказів того, що він є автором фото, які розміщенні на сторінках журналу «XXL» за листопад 2011 року та грудень 2011 року. Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи юридичну оцінку наданим поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що він є автором фото, які розміщенні на сторінках журналу «XXL» за листопад 2011 року та грудень 2011 року, а тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст. 11, 15, 31 Закон України «Про авторське право і суміжні права», Конституція України, ст. 15 ЦК України; ст. 418 ЦК України, суд, -

Outcome: dismissed