Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У травні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1/3 частину вартості комунальних платежів на утримання квартири в сумі 5575,87грн та витрат на ремонт квартири в сумі 20187,99грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS], із часткою 1/3, в квартирі не проживає тривалий час, в оплаті комунальних послуг, повязаних з утриманням квартири, у витратах на її ремонт участі не приймала, оскільки відповідач хоче проживати в квартирі, то має відшкодувати позивачу 1/3 частину понесених ним витрат за період з вересня 2009р. по грудень 2014р. включно. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач проти позову заперечила, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на сплив строків позовної давності та на те, що 18.12.2008р. їх матір [PERSON] подарувала їй 1/3 частину спільної квартири, але продовжувала там проживати, сплачувати за комунальні послуги та за ремонт в своїй кімнаті; позивач провів ремонт в квартирі на свій розсуд, не погоджуючи з нею розмір витрат, до того ж вкладення позивача стосувалися той частини квартири, яку займає він зі своєю сімєю, квартира була у задовільному стані та необхідності у проведеному ремонті не було; після смерті матері, з 06.11.2014р. позивач не впускає її у спільну квартиру. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю, в якій відповідачу [PERSON] належить 1/3 частка на підставі договору дарування від 18.12.2008р. Також по 1/3 частки належить позивачу [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.07.2004р. Встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає. При цьому, вона мала доступ до житла лише за життя матері [PERSON], яку відвідувала до її смерті, до 06.11.2014р. Також, встановлено, що витрати по утриманню спільної квартири, які за період часу з січня 2009р. по грудень 2014р. становили по квартплаті - 5285,45грн, за послуги теплопостачання - 11291,67грн, сплачені позивачем, що підтверджено окрім показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] квитанціями розрахункових книжок по сплаті послуг ЖКП «Бриз», довідками комунальних підприємств. Крім того, влітку 2012р. позивач за рахунок власних коштів провів необхідний ремонт в квартирі. Зокрема, під час ремонту була проведена заміна вікон і дверей, на підлозі заміна лінолеуму, що підтверджувалося як свідками, так і відповідачем. Згідно наданим накладним і товарним чекам витрати на придбання вікон, дверей, лінолеуму склали 11430грн. У відповідності з вимогами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язання, пов'язані із спільним майном. Не проживання в спірному житлі не звільняє відповідача від обовязку брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Поряд з цим, відповідно до положень ст.ст.256-268 ЦК України особа для отримання захисту свого порушеного права має звертатися до суду в межах строку позовної давності; звернення до суду з порушенням цього строку без поважних причин є підставою для відмови у позові, якщо про це просить сторона у спорі. Суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності щодо вимог, які стосуються періоду понесених витрат по утриманню спільного майна понад трьох років до часу предявлення позову. Оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності у даному спорі, то в позовних вимогах в зазначеній частині слід відмовити. Отже, встановлені фактичні обставини та наведені правові норми дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, в межах строку позовної давності та відповідно до 1/3 частки у праві спільної часткової власності, на відшкодування витрат на утримання спільного майна в розмірі 6335,30грн, з яких: 2525,30грн 1/3 частка витрат за житлово-комунальні послуги за період з травня 2012р. по грудень 2014р.; 3810грн 1/3 частка витрат на придбання дверей, вікон, лінолеуму як вочевидь необхідного будматеріалу для ремонту квартири. Решта витрат позивача на ремонт спільного майна (обєм та вартість ремонтних робіт та необхідних матеріалів) достатніми та належними документальними доказами не доведена, тому в стягненні цих витрат слід відмовити. Доказів, які б спростовували викладені факти, відповідачем не надано, за такого наведені доводи про безпідставність вимог є непереконливими. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial