Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на свою користь 109 772,07 грн. матеріальних збитків (упущеної вигоди) та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач є власником 26/100 частини квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 20.12.2004 року. Відповідно до п. 1 Договору, 26/100 частки квартири становить 27,08 кв.м., в тому числі одна кімната житловою площею 14,9 кв.м. Вся квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 102,70 кв.м., житловою площею 56,50 кв.м. 06.09.2017 року позивачем та [PERSON] був укладений Договір оренди на 35 місяців с орендною платою 3 000,00 (три тисячі) гривень за кожен місяць користування жилою площею. Загальна сума Договору становила 105 000,00 (сто п`ять тисяч) гривень. Після укладання договору оренди Позивач передав [PERSON] ключі від вхідної двері до квартири та кімнати. З матеріалів справи вбачається, що через деякий час відповідачі почали чинити перешкоди орендарю в користуванні не тільки місцями загального користування (кухня, туалет, ванна кімната), а й самою орендованою кімнатою. Спочатку замінили замок на вхідній двері до квартири, а ключ не надали ні орендарю, ні позивачу. Потім встановили замок на двері до кухні. За твердженням позивача, перемовини з відповідачами не дали позитивних результатів. Неможливість нормального перебування у кімнаті та систематичне порушення Відповідачами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, зумовило те, що 14.01.2018 року Договір оренди було розірвано за заявою орендаря [PERSON] , в якій він зазначив, що розриває договір оренди у зв`язку з тим, що сусіди по квартирі за адресою: [ADDRESS] не давали йому можливості користуватись загальним санвузлом, періодично вимикали світло, воду та замикали двері, встановили замок на двері до кухні. Додатково орендар зазначив, що претензій до Орендодавця він не має. Таким чином, в заяві про розірвання Договору оренди [PERSON] вказав, що причиною неможливості користування орендованою кімнатою є поведінка відповідачів. З заявами з приводу неправомірних дій відповідачів позивач звертався до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві. У висновках та листах-відповідях поліцією було роз`яснено, що дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. 03.12.2020 р. Дарницьким районним судом м. Києва було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном». Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2020 року, яке набрало законної сили, зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні частиною квартири [ADDRESS] , що становить 26/100 та належить йому на праві власності. Також суд визначив порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наступним чином: виділити [PERSON] кімнату площею 14,9 км.м. [PERSON] та [PERSON] кімнати площею 20,3 кв.м. та 21,3 кв.м. відповідно, кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, балкон залишити в загальному користуванні. За розрахункм позивача неодержаний ним дохід (упущена вигода) через розірвання договору оренди житла становить 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) гривень, а саме: 2018 рік - з 15.01 по 01.02 - 1 500 грн.; 2018 рік - з 01.02 по 31.12 - 33 000 грн. (11місяців по 3 000 грн.); 2019 рік - з 01.01 по 31.12 - 36 000 грн. (12місяців по 3 000 грн.); 2020 рік - з 01.01 по 31.08 - 24 000 грн. (8 місяців по 3 000 грн.); Сума комунальних платежів за цей час, що становить 15 272,07 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят дві гривні 07 коп. ), що включає в себе оплати за послуги: обслуговування прибудинкової території - 4 454, 80 грн. (35 місяців по 127, 28 грн.); гаряча вода - 4 169,76 грн. на 01.12.2020 р.; центральне опалення - 6 647,51 грн. на 01.12.2020 р.; Загальна сума матеріальної шкоди (упущеної вигоди) становить 109 772, 07 (сто дев`ять тисяч сімсот сімдесят дві гривні 91 коп.) грн. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у понесених ним витратах, втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Упущеною вигодою вважаються неотриманні доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушеним. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання певних грошових сум. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільних права, має право на їх відшкодування. Збитками є: п.2 доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода. Завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У зв`язку з наявністю перешкод з боку відповідачів, позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на передачу орендареві вказаного приміщення та отримання доходу (упущена вигода). Таким чином, Позивач втратив дохід (упущену вигоду), який міг одержати за договором оренди кімнати від 06.09.2017 року протягом 31-го місяця, а тому 109 772, 07 (сто дев`ять тисяч сімсот сімдесят дві гривні 07 коп.) грн. є матеріальною шкодою, яка була заподіяна з вини відповідачів і підлягає відшкодуванню на користь позивача. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які він посилається у позовній заяві, а стороною відповідачів вони не спростовані. За вказаних обставин, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, та вважає за можливе позов задовольнити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно викладеного

Outcome: approved