Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 747,59 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2006 року відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на користь [PERSON] . Для всебічного розвитку здібностей та навичок доньки позивачем понесені додаткові витрати на дитину, а саме: 1044 грн. - витрати за відвідування Новомосковської школи етичного виховання; 1 503,59 грн. - вартість канцтоварів; 1 200 грн. - курси довузівської підготовки, а всього на суму 3 747,59 грн. Оскільки відповідач участі у додаткових витратах на дитину не бере, аліменти сплачує не в повному обсязі, вона отримує мінімальну заробітну плату та не має змоги самостійно забезпечити розвиток своєї дитини, тому потребує додаткової допомоги з боку батька дитини. Посилаючись на ст.ст.180,185 СК України просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 3 747,59 грн. Ухвалою судді від 02 лютого 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач 17 лютого 2021 року подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково в частині фактично понесених витрат на оплату навчання у школі естетичного виховання та курси довузівської підготовки у розмірі 2 244 грн., з яких вбачається що саме його дочці надавалися вказані послуги. Крім того пояснив, що він стабільно сплачує аліменти на утримання доньки, попри важкий матеріальний стан. Зазначив, що його середній заробіток складає 4 800 грн., у нього на утриманні від другого шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] та батько, який є інвалідом 3 групи та потребує матеріальної допомоги. Позивачу він пропонував добровільно сплачувати додаткові витрати на утримання доньки у вигляді закупівлі одягу та канцелярських товарів, але позивач відмовилася. У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 03 березня 2021 року, [PERSON] спростувала той факт, що відповідач у повному обсязі сплачує аліменти, надавши розрахунок заборгованості боржника [PERSON] по аліментам за виконавчим листом №1183/5622/19 від 25.10.2019 р., який станом на 01.03.2021 рік складає 17 631,35 грн. Пояснила, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно надавати допомогу, але відповідач відмовлявся. 12 березня 2021 року відповідач надав заперечення проти відповіді на позов до позовної заяви в якому пояснив, що аліменти сплачував постійно попри важкий матеріальний стан який склався в його родині, згоден відшкодувати витрати на утримання доньки у розмірі 2 244 грн. за витрати понесені на оплату навчання у школі естетичного виховання та курси довузівської підготовки У судовому засіданні позивач надала заяву про зменшення розміру заявлених позовних вимог з 3 747,59 грн. на 2 244 грн., просила стягнути вказаний розмір додаткових витрат за оплату навчання у школі естетичного виховання та курси довузівської підготовки з відповідача. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2006 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на користь [PERSON] , що підтверджується дублікатом виконавчого листа справа №2-3232/06, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 08 серпня 2011 року (а.с.10) . [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3192 від 18 грудня 2020 року, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради (а.с.17). Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Понесені позивачем витрати на навчання у Новомосковській школі етичного виховання у розмірі 1 044 грн. та на курси довузівської підготовки у розмірі 1 200 грн. підтверджуються дублікатом квитанції №0.0.1883822056.1 від 25.10.2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3812 від 19.10.2020 р.(а.с.11,16). Крім того, факт наявності додаткових витрат на дитину та їх розмір визнано сторонами, а тому вказані обставини у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також, при вирішенні спору по суті позовних вимог суд враховує положення ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позов, це не порушує права інших осіб, визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 50 відсотків, що становить 454 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved