Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що він до 14 січня 2014 року працював на ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» на посаді водія навантажувача. На момент звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку в сумі 4989,29 грн., який складався з заборгованості по заробітній платі з урахуванням утриманих внесків і податків за серпень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, січень 2014 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 4989,29грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6811,67грн., а всього 11800,96грн. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог та підтримує їх у повному обсязі. (а.с.65 ) Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час в місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, надав письмовий відгук на позовну заяву (а.с.57). В своїх поясненнях зазначив, що позивачу з дня отримання довідки про заборгованість по заробітній платі було перераховано 07.05.2014 року 2634,32грн., 15.10.2014 року 1000,00грн., а всього 3634,34грн., тому на сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній плати лише у розмірі 1354,97грн. При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки позивач не бере до уваги Порядок обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, згідно якого, середня заробітна плата обчислюється за два останні місяці до звільнення без урахування відпускних. Середньомісячна заробітна плата позивача складатиме 1272,14грн. з розрахунку за листопад 2013 рік без урахування відпускних у розмірі 1229,45грн., за грудень 1314,82грн. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, приймаючи до уваги позицію сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим згідно вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяті календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що з ксерокопії трудової книжки на ім'я [PERSON] випливає, що він з 01 квітня 2007 року працював на ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» на посаді водія автовонтажника в порядку переводу з управління «Будторг» та 14 січня 2014 року звільнився з роботи за узгодженням сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, про що було видано наказ №199-П від 30.12.2013 року. Як вбачається з довідки ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» №97 від 05.05.2014 року [PERSON] в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку в сумі 4989,29грн. з урахуванням видатків, який складався з заборгованості по заробітній платі за серпень 2013 року, жовтень 2013 року, листопада 2013 року, січень 2014 року. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд на підставі викладеного, вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із ним при його звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що [PERSON] звільнений з роботи 14 січня 2014 року, що не оспорюється сторонами та їх представниками, а також підтверджено наказом №199-П про звільнення від 30.12.2013 року. На час звільнення позивача повний розрахунок з ним проведено не було: залишилася невиплаченою сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 4989,29грн., частина якої була виплачена позивачу платіжним дорученням №192 від 07.05.2014 року у розмірі 1384,54грн. та платіжним дорученням №200 від 07.05.2014 року у розмірі 1249,78грн., платіжним дорученням №640 від 15.10.2014 року у розмірі 1000,00грн., таким чином станом на 15 жовтня 2014 року позивачу не була виплачена заробітна плата у розмірі 1354,97грн. До дня ухвалення рішення позивачу вказана сума не виплачена. Враховуючи вказані обставини, середній заробіток за час затримки розрахунку повинен вираховуватись з моменту звільнення позивача - 14 січня 2014 року по день винесення рішення - 27 листопада 2014 року, тобто за 219 робочих дні. Згідно до наданої суду довідки №59 від 13.01.2014 року розрахунку середньої заробітної плати вбачається, що позивачу [PERSON] була нарахована заробітна плата за останні 2 календарних місяці роботи, а саме: за листопад 2013 року у сумі 2450,09грн. (з вирахуванням відпускних у розмірі 738,66грн) та грудень 2013 року у сумі 1642,97грн. Середньоденна заробітна плата становить: 61,38 грн. Таким чином суд встановив, що розмір середнього заробітку за час затримки з 14 січня 2014 року у розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду складає 13442,22грн. = (61,38грн. середньоденний заробіток х 219 робочі дні). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (надалі - Пленум), установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Враховуючи наступні обставини, а саме те, що при звільненні позивача відповідач повністю з ним не розрахувався, сума заборгованості не є істотною, порівняно з повною сумою заробітку за час затримки розрахунку, сума заборгованості в розмірі 1354,97грн. не є співмірною до суми 13442,22грн. - сума середньої заробітної плати за затримку невиплаченої заробітної плати [PERSON] по день винесення рішення, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає частковому задоволенню в розмірі 1350,00грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума заборгованості по заробітній платі -1354,97грн., середній заробіток за час затримки розрахунку - 1350,00грн., а всього - 2704,97грн., з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, які підлягають вирахуванню при виплаті заробітної плати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір в сумі 267,37грн. на користь держави суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial