Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказуючи на те, що 31.05.2014 року він уклав договір №44 з ФОП [PERSON] на виготовлення та установку виробу тумби до ванної кімнати. Відповідач зобовязався виконати договір не пізніше 01.07.2014 року, однак станом на 05.05.2015 року умови договору не виконано на численні звернення не реагує. За даним фактом він звертався до органів внутрішніх справ, з Приморського РВ УМВС України м. Маріуполя Донецької області надійшов висновок про відсутність кримінального правопорушення та наявність цивільного спору. Діями відповідача йому, окрім матеріального, було спричинено і моральну шкоду, що виразилась в душевних стражданнях, нервовому стресі, дискомфорті. Прохав зобовязати відповідач виконати договір в повному обсязі, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 0,1% від вартості договору за кожний день прострочення в сумі 5562 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., судовий збір в сумі 609 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Матеріалами справи доведено, що 31.05.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір №44 на виконання виготовлення та установки тумби до ванної кімнати, отримавши передплату згідно умов договору в розмірі 18\~000 грн., що складає 100% вартості виробу. (а. с. 10), умови якої станом на 05.05.2015 р. не виконав, на численні звернення не реагує. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» \~у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати повторного виконання роботи. Згідно з ст. 662 ЦК України ЦК України Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а за правилами ст. 664 ЦК України Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у моментвручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару . Станом на 05.05.2015 р. відповідачем не виконано умови договору, про неможливість їх виконання не повідомив, що призвело до порушення прав позивача, його звернення із заявою до органів внутрішніх справ (а. с. 12), тому вимога позивача про зобовязання відповідача виконати договір є обґрунтованою. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Договором №44 від 31.05.2014 р. передбачено, що відповідач зобовязується виконати договір в строк не пізніше 01.07.2014 року. Станом на 05.05.2015 року про строчка виконання умов договору становить 309 календарних днів. Тому сума неустойки в розмірі 0.1% від вартості чинного договору становить: 18000 грн. х0,1%х 309 = 5\~562 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилаючись на обставини завданої йому моральної шкоди, позивач не доказав їх нічим, окрім своїх припущень, що не припустимо, та в цій частині вимог суд відмовляє йому в задоволенні позову. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, задовольняючи позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність стягнення в з відповідача на користь позивача державного мита в сумі 609 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: partial