Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до ЖБК №176 «Тракторист», Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, а в подальшому і до [PERSON] міської ради, посилаючись на те, що є донькою [PERSON], якій як члену кооперативу16 грудня 1982 року виділено квартиру [ADDRESS] та пайові внески за яку вона виплатила повністю в сумі 3831,43 карбованці СРСР станом на грудень 1982 року, у звязку з чим вказана квартира стала її власністю, тому після смерті [PERSON] 30 серпня 2001 року позивач, будучи зареєстрованою разом з матірю, фактично прийняла спадщину, однак листом від 15 червня 2012 року нотаріусом Пятої дніпропетровської ДНК у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом відмовлено з тих підстав, що спадкодавець не зареєструвала своє право власності і відсутні правовстановлюючі документи та, крім того, документи спадкодавця в перекладі з російської мови на українську містять розбіжності у написанні прізвища з прізвищем спадкоємця, що створює перешкоди для належного підтвердження родинного звязку між позивачем і її матірю, тому позивач просила суд встановити факт родинних стосунків між нею, [PERSON], [INFO], як донькою та [PERSON], померлою 30 серпня 2011 року, як матірю; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], яка має загальну площу 53,1 кв.м., житлову 32,9 кв.м. та складається з житлової кімнати 8,5 кв.м., житлової кімнати 10,0 кв.м., житлової кімнати 13,5 кв.м., кухні 5,1 кв.м., санвузла 3,4 кв.м, коридора 10,0 кв.м., лоджії 1,7 кв.м. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача ЖБК №176 «Тракторист», в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що дійсно [PERSON] була членом кооперативу з 1969 року та спочатку отримала ордер на однокімнатну квартиру №139, а після сплати її вартості отримала на сім?ю (дочку та двох онук) ордер на трикімнатну квартиру [ADDRESS], вартість якої сплатила в повному обсязі у грудні 1982 року та в подальшому позивач постійно проживала разом з матір?ю у цій квартирі до смерті останньої. Представник відповідача - Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради проти задоволення позову не заперечувала, пояснивши, що вказане житло не належить до власності райради. Представник відповідача [PERSON] міської ради позов не визнала, заперечуючи проти його задоволення у повному обсязі. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є головою ЖБК №176 «Тракторист» з 2010 року, з 2007 року проживала в тому ж [INFO], що і позивач, та товаришувала по-сусідськи з [PERSON], тому знає, що [PERSON] є донькою [PERSON], і її приймали замість померлої матері у члени ЖБК. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є онукою [PERSON] та дочкою [PERSON], проживає в квартирі №136 пр. по. Кірова, 106-а у м. Дніпропетровську, яка раніше була виділена бабусі [PERSON] Після того, як її мати почала оформлювати спадщину виявилось, що прізвище матері і бабусі в документах, складених російською мовою ідентичні, а у документах, складених українською різні. Треті особи П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про відкладення розгляду справи не клопотали, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] як члену ЖБК №176 «Тракторист» 16 грудня 1982 року виданий ордер №291 на вселення сім?ї з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON] (дочки), [PERSON] (онуки), [PERSON] (онуки), в квартиру [ADDRESS], копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.20) та вартість квартири у вигляді пайових внесків виплачена у повному обсязі в сумі 3831,43 крб. 07 грудня 1982 року та складається з платежів в розмірі 2755,43 крб., сплачених з жовтня 1969 року по вересень 1982 року за однокімнатну квартиру [ADDRESS], вартість якої врахована при виділенні вказаної вище квартири №136 в порядку поліпшення житлових умов, і платежу в розмірі 1076,00 крб., внесеного 08 грудня 1982 року, обставини чого підтверджуються копією квитанції №115 від 07 грудня 1982 року та довідкою ЖБК №176 «Тракторист» (а.с.13, 12). [PERSON] померла 30 серпня 2011 року, про що [PERSON] державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області 05 вересня 2011 року складено актовий запис №6088 та видане свідоцтво про смерть (а.с.11). За даними довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 01 червня 2012 року № 7484 реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 01 червня 2012 року не проводилась (а.с.8-зворот). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якої також розяснені Пленумом Верховного Суду України у постанови № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Виходячи з наведених норм ст.ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», які діяли на час виникнення правовідносин з набуття прав на квартиру [ADDRESS], ця квартира як виділена члену ЖБК та повна вартість якої сплачена нею за рахунок власних коштів, є її особистою власністю. Також, з аналізу наведених вище норм, належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно, до складу спадщини після [PERSON] за ст. 1218 ЦК України увійшла належна їй на день смерті 30 серпня 2011 року квартира [ADDRESS]. Згідно витягів зі Спадкового реєстру від 15 травня 2012 року [PERSON] за життя заповіту не складала (а.с.51-зворот-52). За даними спадкової справи №176/2012, заведеної П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася 15 травня 2012 року [PERSON] позивач у справі (а.с.49). Разом з тим, нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після [PERSON], у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на квартиру, а також непідтвердження належним чином родинних зв?язків як спадкоємця першої черги за законом. Так, паспорт громадянина України позивачу виданий 15 квітня 2002 року Кіровський РВ ДМУ УМВС України на прізвище [PERSON] (а.с.51). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Красногвардійським відділом ДРАЦС [PERSON] МУЮ 09 лютого 2012 року серії І-КИ №371998, прізвище позивача, [INFO], українською мовою зазначено [PERSON], батьками зазначені [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Актовий запис про народження позивача, вчинений Бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська 31 січня 1952 року за №184, містить записи російською мовою про народження «Кириченко Людмилы», батьками якої зазначені «Кириченко Николай Иванович» та «Кириченко Жанна Сергеевна». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Бабушкінським райвідділом ЗАГС м. Дніпропетровська від 14 червня 1981 року, актова запис №315, складена російською мовою, містить дані про розірвання шлюбу між «Прудниковым Алексеем Николаевичем» та «Прудниковой Людмилой Николаевной» після чого останній залишено дошлюбне прізвище «Кириченко» (а.с.78). Також, і в трудовій книжці, і посвідченні ветерана праці, і свідоцтві про розірвання шлюбу подружжям [PERSON] та Ж.С., прізвище [PERSON] зазначено російською мовою як «Кириченко». Разом з тим, актовий запис в Книзі реєстрації смертей [PERSON] ДРАЦС [PERSON] МУЮ у Дніпропетровській області 05 вересня 2011 року за № 6088, вчинений про смерть [PERSON] 30 серпня 2011 року у віці 80 років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, і родинних відносин між фізичними особами. При цьому, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Виходячи з викладених вище обставин суд у даній справі вважає доведеним факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] доводиться дочкою [PERSON], [INFO], яка померла 30 серпня 2011 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі письмовими доказами і показами свідків, оціненими кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку за правилами ст.ст. 57-60 ЦПК України. Крім того, з огляду на те, що позивач з 31 січня 1983 року зареєстрована і постійно проживала разом зі спадкодавцем в квартирі [ADDRESS], що належить до спадкової маси, то в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, приймаючи до уваги, що інші спадкодавці першої черги за законом відсутні, а заповіт не складався, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення та визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом на спадкову квартиру. З урахуванням клопотання позивача судові витрати належить віднести на її рахунок.

Outcome: approved