Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач ПАТ КБ « ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В своїй заяві позивач зазначив, що 21 грудня 2006 року позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 12 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не належним чином виконує умови кредитного договору щодо погашення кредиту, пені та відсотків за користування кредитом, тому виникла заборгованість в сумі 13 468 грн. 61 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану в позові суму заборгованості, а також судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлялась про день і час розгляду справи. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі вказаних осіб із постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року позивач та відповідач [PERSON] підписали заяву про видачу кредиту в сумі 12 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості кредитом. У вказаній заяві зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі для ознайомлення, своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, він висловлює згоду з тим, що дана заява разом з, Умовами і правилами надання банківських послуг, та тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. За таких обставин, беручи до уваги вимоги ст. 207, 638, 639, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку що 21 грудня 2006 року Банк та відповідач [PERSON] уклали письмовий договір позики, зміст якого зафіксовано в кількох документах, в тому числі в Умовах і правилах надання банківських послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами Банку. Відповідач у строки, встановленні умовами та правилами надання банківських послуг, не сплачував кошти на повернення кредиту та процентів, тому станом на 31 березня 2014 року виникла заборгованість в сумі 22 327 грн. 25 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 7997 ( сім тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 05 коп., заборгованості по процентам в сумі 13530 ( тринадцять тисяч п'ятсот тридцять ) грн. 50 коп., заборгованості по комісії в сумі 799 ( сімсот дев'яносто дев'ять ) грн. 70 коп. Зважаючи на те що, наказом Ленінського районного суду м. Полтави № 2н-331/08 від 29 вересня 2008 року з відповідача на користь Банку стягнуто 9976 грн. 19 коп., тому загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму, та з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 13468 грн. 61 коп. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з положення ч.1 ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Ст. 629 ЦК України передбачає , що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Відповідач [PERSON] порушив свої боргові зобов'язання визначені Кредитним договором, а саме не сплачує обов'язкові платежі, за користування кредитом та не повертає кредит, шляхом проведення оплати щомісячними платежами, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті кредиту, процентів більш ніж на один календарний місяць, тому позовні вимоги в частині стягнення сум штрафу в розмірі 500 грн. та в сумі 617 грн. 55 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сплачений при подачі позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved