Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок площею 1,0152 га, 1,4948 га, 1,3824 га, які розташовані на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії І-ХС № 010387, серії І-ХС № 010386, серії ХС № 066047 відповідно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку, яка знаходиться на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області. Крім того, спадкоємцем за законом на обов`язкову частку в спадщині є донька померлої [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до нотаріуса, але отримав відмову у зв`язку з тим, що відсутні дані земельних ділянок, що було заповідано у заповіті, та роз`яснив про необхідність тлумачення заповіту. В зв`язку з чим, позивач просить суд витлумачити заповіт [PERSON] від 01 липня 2016 року, посвідчений секретарем Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області Живковою Т.М. за реєстраційним № 50. Ухвалою суду від 05.02.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Ухвалою суду від 01.03.2021 року провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні на задоволені позову наполягав з підстав, зазначених у ньому. Пояснив, що на момент смерті у спадкодавця була не одна земельна ділянка, а три, розташованих на території однієї сільської ради, дві з яких суміжні одна з одною, отже на меті спадкодавця було надати та визначити позивача [PERSON] спадкоємцем не однієї, а всіх трьох земельних ділянок. Крім того, відповідачу вже виділено по 1/4 частці кожної із земельних ділянок в порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила що отримала частки від земельних ділянок. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копій державних актів на право власності приватної власності на землю серії І-ХС №010387 та серії І-ХС №010386, виданих Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області 09.06.2003 року на підставі розпорядження голови Каховської райдержадміністрації від 12.03.2003 року №160, [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , надані у приватну власність земельні ділянки площею 1,0152 га та 1,4948 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №066047 виданого Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області 09.06.2003 року на підставі розпорядження голови Каховської райдержадміністрації від 12.03.2003 року №160, [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 1,3824 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області. Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області Живковою Т.М. 01 липня 2016 року за реєстровим № 50, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку, яка знаходиться на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області заповіла [PERSON] . За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №12. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 26.02.2018 року вбачається, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом була заведена спадкова справа №226/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Також, надійшла заява [PERSON] про прийняття обов`язкової частини спадщини. У зв`язку з неможливістю ідентифікувати заповідану земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Виходячи з вимог ст.1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 цього Кодексу. У вказаній статті йдеться про те, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Однак, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто, підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Отже, тлумаченню підлягає заповіт, який містить суперечність слів і понять. Суд тлумачить заповіт на підставі дослідження змісту правочину без врахування показань свідків, переписки померлого, його щоденників тощо. Таким чином, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, адже це може спотворити волю заповідача. Частина 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумачення заповіту судом здійснюється в порядку позовного провадження за позовом одного із спадкоємців і сторонами по справі про тлумачення заповіту є спадкоємці, між якими виник спір. Зі змісту заповіту [PERSON] від 01.07.2016 року, посвідченого та зареєстрованого секретарем Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області Живковою Т.М., вбачається, що поняття «земельна ділянка» не містить жодних індивідуальних ознак, що давало б можливість ідентифікувати її з тими земельними ділянками, на які вказує позивач, як на волю заповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивач, ставлячи питання про тлумачення заповіту шляхом вказівки про те, що справжньою волею заповідача була передача йому земельних ділянок площею 1,0152 га, 1,4948 га, 1,3824 га, які розташовані на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії І-ХС № 010387, серії І-ХС № 010386, серії ХС № 066047, відповідно, фактично просить змінити зміст заповіту, що є неприпустимим, так як може спотворити волю заповідача. Тобто, як вбачається з позовних вимог та обґрунтування, позивач просить роз`яснити не значення термінів, вказаних в заповіті, а вирішити питання щодо істотних умов заповіту в частині спадкового майна [PERSON] , що виходить за межі тлумачення змісту заповіту та повноважень суду, оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі. Наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, також не є підставою для тлумачення судом змісту вказаного заповіту. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсною метою звернення позивача до суду фактично є не тлумачення змісту заповіту, а можливість набуття права власності на майно [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, а не за законом, оскільки спору між спадкоємцями за заповітом щодо тлумачення змісту заповіту немає, а існує спір щодо порядку спадкування вказаного майна між позивачем та [PERSON] , яка не є спадкоємцем за заповітом, однак претендує на обов`язкову частку спадкового майна в порядку спадкування за законом. З огляду на викладене, дослідивши докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про тлумачення заповіту, слід відмовити.

Outcome: dismissed