Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

У травні 2018 року до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 91978,74 грн. за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 р., яка складається з наступного: 1099,93 грн. - заборгованість за кредитом; 80422,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4356,13 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.02.2013 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 1100,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 р. має заборгованість 91978,74 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов не подала. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 22.02.2013 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затв. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 1.1.2.3 Правил користування платіжною карткою. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.03.2018 р. банком нараховано заборгованість у розмірі 91978,74 грн., яка складається з наступного: 1099,93 грн. - заборгованість за кредитом; 80422,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4356,13 грн. - штраф (процентна складова) Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки [PERSON] не сплатила заборгованість по тілу кредиту, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Перевіривши розрахунок відсотків, суд вважає його частково арифметично помилковим з огляду на наступне. Так, загальна сума відсотків за користування кредитними коштами складається з суми відсотків, нарахованих з залишків поточної та простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач у період дії кредитного договору користувався кредитними коштами, але не здійснював погашення заборгованості. З 02.03.2013 р. у відповідача перед банком обліковується заборгованість у розмірі 1099,93 грн. на яку нараховуються відсотки. Розмір відсотків має розраховуватись по формулі: сума заборгованості за кредитом з якої нараховуються проценти х розмір процентної ставки / 360 (кількість днів у календарному році) / 100 х кількість днів прострочення. З 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. діла відсоткова ставка 34,80 %. У подальшому позивач підвищив відсоткову ставку з 01.04.2015 р. до 43,20 %, на що вказує розрахунок заборгованості. Розмір підвищених відсоткових ставок визначений Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Обґрунтованість підвищення відсоткової ставки відповідачем не оскаржується. Кількість днів прострочення з 02.03.2013 р. до 31.08.2014 р. складає 548 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 1099,93 грн. х 30,00 % / 360 / 100 х 548 днів = 502,30 грн. Кількість днів прострочення з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р. складає 213 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 1099,93 грн. х 34,80 % / 360 / 100 х 213 днів = 226,48 грн. Кількість днів прострочення з 01.04.2015 р. до 31.03.2018 р. складає 1096 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 1099,93 грн. х 43,20 % / 360 / 100 х 1096 днів = 1446,63 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути загальну суму відсотків у розмірі 2677,71 грн. = заборгованість за відсотками з 02.03.2013 р. до 31.08.2014 р. у розмірі 502,30 грн. + заборгованість за відсотками з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р. у розмірі 226,48 грн. + заборгованість за відсотками з 01.04.2015 р. до 31.03.2018 р. у розмірі 1446,63 грн. Щодо стягнення штрафів суд виходить з наступного. Позовні вимоги щодо стягнення штрафів підлягають частковому задоволенню. Розраховуючи розмір процентної складової штрафу, позивачем необґрунтовано включено до загальної суми заборгованості з якої слід розраховувати штраф завищений розмір відсотків та пеню. Вірним є наступний розрахунок: 1099,93 (заборгованість за кредитом) + 2677,71 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) / 100 * 5 = 188,88 грн. Таким чином стягненню підлягають штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 188,88 грн. (процентна складова). Щодо заявлених до стягнення пені та комісії, суд виходить з наступного. Так, як видно з доданих до позову доказів, договором № б/н від 22.02.2013 р. не передбачена сплата комісії. Сума у розмірі 5600,00 грн. об'єктивно нарахована як пеня. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд відмовляє у вимозі про стягнення пені, як різновиду неустойки у зв'язку з її необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення). Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial