Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У травні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ФОП [PERSON] про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 лютого 2017 р. між нею, як Замовником та ФОП [PERSON] (далі - Виконавець) укладено Договір № 117, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе доставку готової продукції - віконні системи, Замовник зобов`язується своєчасно та у повному розмірі оплатити Виконавцю вартість Продукції. На виконання умов вказаного Договору 17 лютого 2017 р. позивач надала Виконавцю завдаток у розмірі 500 (п`ятсот) грн., а 20 лютого 2017 р. Замовник перерахувала відповідачу попередню оплату згідно п. 3.2. Договору у розмірі 10 192 (десять тисяч сто дев`яносто дві) грн. Як передбачено умовами Договору № 117 від 17.02.2017 р., Виконавець зобов`язаний був доставити замовлену позивачем продукцію протягом 45 (сорока п`яти) робочих днів з дня отримання технічного завдання та коштів від Замовника, а саме до 25 квітня 2017 р. включно. Однак, Виконавець взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у визначені Договором строки продукцію не доставив. Позивач неодноразово зверталася до відповідача, однак останній не реагує на телефонні дзвінки та письмові вимоги. У зв`язку із викладеними обставинами, враховуючи те, що відповідачем порушено умови договору, та вже майже один рік не виконуються зобов`язання за Договором, у зв`язку із чим у позивача відпала потреба на отримання замовленої продукції, остання змушена звернутися до суду із позовними вимогами, в яких просить розірвати договір № 117 від 17.02.2017 р., укладений між нею та ФОП [PERSON] , та стягнути із відповідача на свою користь попередню оплату за Договором у розмірі 10 692 (десять тисяч шістсот дев`яносто дві тисячі) грн. (500 грн. + 10 192 грн.). Також, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 15 087,86 грн., посилаючись на те, що для здійснення передоплати за Договором № 117, позивач звернулася до ПАТ «А-Банк» із заявою про отримання кредитних коштів у розмірі 10 192 грн., шляхом безготівкового перерахування їх на рахунок ЧП « [PERSON] ». Строк кредиту складає 36 місяців, абсолютне подорожчання кредиту з урахуванням відсоткових ставок та інших платежів становить 15 087,86 грн. Сума платежів за розрахунковий період, яку повинна сплатити позивач ПАТ «А-Банк» становить 25 279,86 грн. При цьому, дана сума не може бути зменшеною навіть шляхом дострокового повернення кредиту. Дана сума, тобто 15 087,86 грн., є прямим майновим збитком, який завданий Виконавцем позивачу, оскільки даний кредит є споживчим кредитом, наданий на оплату продукції шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, а також тим, що забезпеченням зобов`язання по кредиту є застава придбаної в кредит Продукції. У результаті порушення виконавцем своїх зобов`язань за Договором № 117 від 17.02.2017 р., позивачу також завдано моральну шкоду, що полягає в порушенні її права власності та інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків, а також настання інших негативних наслідків, зокрема, неможливості нормального проживання у власній квартирі, оскільки була холодна зима, та у квартирі залишилися старі вікна, з яких постійно продуває. Також, позивач хотіла змінити вікна на день народження свого чоловіка, однак такий подарунок зробити не вдалося через невиконання відповідачем умов договору. За таких обставин, завдану відповідачем позивачу моральну шкоду остання оцінює у 20 000 грн. та просить їх стягнути на свою користь. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 29 листопада 2018 року позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій уточнила розрахунковий рахунок позивача (а.с. 67-72). 25 березня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів, про що постановлена відповідна ухвала (а.с. 88). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надав. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Обставини справи, що встановлені судом. 17 лютого 2017 року між ФОП [PERSON] (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Замовник) укладено Договір № 117, відповідно до п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе доставку готової продукції - віконні системи (а.с. 13-14). Як передбачено п. 2.1. Договору Виконавець зобов`язався доставити продукцію обумовлену в пункті 1.1. в термін, згідно пунктів 3.4.-3.7. цього Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору загальна вартість продукції становить 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн. Згідно із п. 3.2. Договору Замовник зобов`язується провести 80 % передоплати по замовленню протягом 2-х банківських днів з моменту підписання діючого договору та провести повний розрахунок за 3 (три) робочих дні перед отриманням Продукції. Пунктом 3.4. Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується доставити Продукцію протягом 45-ти робочих днів після отримання технічного завдання (точних розмірів та конфігурації конструкцій) при умові отримання коштів від виконавця. Із матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2017 р. сторони погодили технічне завдання на металопластикові конструкції (а.с. 15). У відповідність до вимог п. 4.1. Договору кінцевий прийом виконаного комплексу робіт на об`єкті здійснюється не пізніше одного дня з моменту закінчення робіт і підтверджується Актом здачі-прийому, який підписується обома сторонами. Також, у Договорі № 117 від 17.02.2017 р. від імені [PERSON] зазначено про те, що останнім отримано 500 грн. в якості завдатку по даному договорі (а.с. 14). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до ПАТ «Акцент-Банк» із заявою № [NUMBER] , в якій просила надати їй строковий кредит на наступних умова: сума та валюта кредиту - 10 192 грн.; строк кредиту - 36 місяців з 20.02.2017 р. по 19.02.2020 р., відсоткова ставка - 0,12 % річних. Кредит надається Позичальнику на оплату товару згідно з переліком, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ЧП « [PERSON] » (а.с. 16). Як вбачається із довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість кредиту, а також графіку погашення кредиту, позичальник зобов`язалася з 23 по 28 число кожного місяця сплачувати щомісячний платіж по погашенню кредиту у розмірі 691,32 грн. Також, із вказаних документів вбачається, що абсолютне значення подорожчання кредиту становить 15 087,86 грн., що разом із позичковою сумою кредиту (10 192 грн.) становить 25 279,86 грн. (а.с. 17-18). 10 січня 2018 року представником позивача [PERSON] - адвокат Кузнєцова Є.А. направила на адресу відповідача вимогу про невиконання умов договору № 117 від 17 лютого 2017 року, в якій вимагала відшкодувати збитки, які завдані останнім в результаті невиконання умов Договору № 117 від 17 лютого 2017 року (а.с. 26-29). Докази задоволення відповідачем вищевказаної вимоги у матеріалах справи відсутні. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 3 вищевказаної статті якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. У відповідність до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків ( ч. 2 ст. 849 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як вбачається із умов договору, зокрема п. 3.4. Договору відповідач зобов`язався доставити позивачу продукцію протягом 45-ти робочих днів з дня отримання технічного завдання та коштів Замовника, а саме до 25 квітня 2017 року включно. На виконання умов Договору № 117, укладеного між сторонами, позивачем повністю здійснена оплата за продукцію. Доказів виконання відповідачем умов договору у матеріалах справи відсутні. Отже, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору № 117 від 17 лютого 21017 року, укладеного між сторонами, та вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача попередню оплату у розмірі 10 692 (десять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн., оскільки дані вимоги є обґрунтованими та доведеними. Щодо стягнення майнової шкоди суд зазначає наступне. Так, на обґрунтування даної вимоги позивач посилається на те, що для оплати продукції, яка мала надатися відповідачем, позивач змушена була взяти кредит у ПАТ «А-Банк». За умовами договору кредитування, абсолютне подорожчання кредиту з урахуванням відсоткових ставок та інших платежів становить 15 087,86 грн. При цьому, дана сума є фіксованою та не підлягає зменшенню навіть шляхом дострокового повернення кредиту. Вказана сума є прямим майновим збитком, який був завданий Замовнику Виконавцем , а тому має бути відшкодована. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналізуючи положення вищевказаної статті із спірними правовідносинами, що утворилися між сторонами, суд приходить до висновку про те, що сума грошових коштів у розмірі 15 087,86 грн., які позивач просить стягнути із відповідача, не є матеріальним збитком. Зокрема, із умов укладеного між сторонами Договору № 117 від 17 лютого 2017 року не вбачається, що для оплати продукції позивач має оформити кредит, і що у випадку невиконання умов договору, інша сторона несе будь-яку відповідальність за сплату відсотків такого кредиту. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що отримання кредиту у ПАТ «А-Банк» було волею позивача, що зовсім не стосується умов Договору № 117 від 17 лютого 2017 р. За таких обставин, у задоволенні даної вимоги слід відмовити. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, посилаючись на завдану діями відповідача моральну шкоду, зазначає, що вона виявилася в порушенні її права власності та інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків, а також настання інших негативних наслідків. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди з урахуванням розумності та пропорційності підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 2 000 грн. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо стягнення судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення вищевказаної статті, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial