Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

у червні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, р/р 2600202284871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) грошові кошти у розмірі понесених витрат у розмірі 45548 (сорок п'ять тисяч п'ятсот сорок вісім гривень) 64 коп. та суму судового збору у розмірі 1762 грн 00 коп. Обґрунтовує свої позовні вимоги, тим що 26.11.2015 приблизно о 16 год. 30 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який на дату скоєння ТДП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі чого власник пошкодженого ТЗ звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування, оскільки відповідач завдану шкоду не відшкодував потерпілій особі. МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування потерпілій стороні завданої шкоди в результаті зазначеного ДТП, а також ним було сплачено кошти за послуги аварійного комісара, внаслідок чого у нього виникло право регресної вимоги до відповідача. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 28). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.11.2015 приблизно о 16 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] на просп. Л. Курбаса у м. Києві, під час руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2016 [PERSON] визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а вказанйи відповідачем при оформленні ДТП поліс ОСЦПВВНТЗ АІ8560009 не береться до уваги, оскільки за ним застраховано ТЗ марки «Тойота Рав 4» державний номерний знак [NUMBER], а відповідач на момент ДТП керував автомобілем марки «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 8, 11, 12). [PERSON] 22.06.2016 повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також подав заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно висновку №388 від 12.07.2016 складеного спеціалістами ФОП [PERSON] розмір завданих збитків складає 50819 грн 26 коп. (а.с. 14-19). У зв'язку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.10.2016 сплатило потерпілому суму страхового відшкодування з урахуванням витрат за послуги евакуатора у розмірі 44784 грн 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 21, 22). Також позивачем було сплачено кошти за послуги аварійного комісара, що підтверджується платіжним дорученням №364 рв від 06.10.2016. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved