Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У травні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус [PERSON], орган опіки та піклування Воловецької РДА про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та витягу з реєстру прав на майно. У червні 2013 року до початку розгляду справи по суті представник відповідачів [PERSON] пред'явила в інтересах [PERSON] та [PERSON] зустрічні позови до [PERSON] про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди. Зустрічні позови мотивовано тим, що позивач [PERSON], зловживаючи своїми процесуальними правами, пред'явив позов до відповідачів, надав документи про укладення договору купівлі-продажу майна, що розцінюється як втручання в особисте життя відповідачів, оскільки оспорюється право вільно розпоряджатися майном, укладати договори, внаслідок чого відповідачам завдано моральної шкоди. Представник відповідачів просила визнати неправомірними дії позивача [PERSON] щодо втручання в особисте життя відповідачів та стягнути з нього за це на користь відповідачів компенсацію за моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень на користь [PERSON] та 10 000 гривень на користь [PERSON] Представник позивача [PERSON] зустрічні позови не визнав мотивуючи свою позицію тим, що [PERSON] реалізував своє право на звернення до суду за захистом порушених чи оспорюваних прав відповідно до закону. Звернення до суду не може розцінюватися як втручання в особисте життя відповідачів, а тому просив у зустрічних позовах відмовити через їх безпідставність. Ухвалою суду від 23.12.2013 року позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду на підставі поданої позивачем заяви. Представник відповідачів [PERSON] просила розглянути зустрічні позови подані нею в інтересах відповідачів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що зустрічні позови представника відповідачів [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з таких підстав. У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку встановленому цим кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладених положень чинного законодавства суд визнав, що звернення позивача [PERSON] у суд з позовом до відповідачів є правомірною дією, передбаченою чинним законодавством, а тому не може визнаватися протиправним, і таким, що є втручанням у особисте життя відповідачів, як вважає представник відповідачів [PERSON] Підставами для відповідальності за завдану моральну шкоду, у відповідності з ч.1 статті 1167 ЦК України, є неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законом. Враховуючи, що звернення до суду з позовом про захист своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, а також подання доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, передбачено чинним законодавством, і є діями правомірними, суд визнав, що такі дії не можуть тягнути за собою цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, факт заподіяння моральної шкоди відповідачам у судовому засіданні також не доведено. Таким чином суд визнав, що права відповідачів пред'явленням до них позову [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та витягу з реєстру прав на майно порушені не були, а тому зустрічні позови задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed