Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 26 вересня 2012 року з відповідачем укладено кредитний договір на суму 100000,00 грн. на споживчі цілі, строком до 26 вересня 2016 року з виплатою щомісяця кредиту частинами зі сплатою за користування коштами 33 відсотки річних, без забезпечення виконання умов договору іншими засобами, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а позивач набув право вимоги дострокового виконання зобовязання, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 25 липня 2014 року загальним розміром 87860,74 грн., що складається з тіла кредиту в сумі 76290,39 грн., відсотків в сумі 8200,22 грн., пені в сумі 3370,13 грн., та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 26 вересня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №R53700335761В, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.4-8), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти в сумі 100000,00 грн. зі сплатою за користування ними 33% річних, строком повернення до 26 вересня 2016 року на споживчі потреби відповідно до Графіку. При цьому, за п.3.8 кредит виданий без додаткового забезпечення виконання зобовязання. (п. 3.1 -3.8 договору). За умовами цього договору відповідач [PERSON], одержавши 26 вересня 2012 року через касу банку кошти, що об'єктивно підтверджується меморіальним ордером №36436 від 12 вересня 2012 року (а.с. 15), зобовязалася використати кошти за цільовим призначенням, повернути банку кредит до 26 вересня 2016 року, сплативши відсотки за користування кредитом щомісяця до 28 числа кожного місяця, відповідно до графіку (п.4.1-4.6 договору, Графік на а.с.8-зворот). За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 5.2.1 договору передбачено право банку достроково вимагати від позичальника погашення усієї суми кредиту, нарахованих відсотків, неустойки, комісійної винагороди у разі невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору та відповідно, п.5.3.9 передбачений кореспондуючий обовязок боржника повернути таку суму на вимогу банку достроково. Досудова вимога ПАТ «ВТБ Банк» за вих. №5447/1-2 від 05 серпня 2014 року про погашення протягом 30 календарних днів заборгованості з дати відправлення останньої, залишена боржником [PERSON] без виконання (а.с.17). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.11-12). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] з 28 березня 2014 року платежі не вносила, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступила від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим прострочила виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту, процентів за користування ним склав станом на 25 липня 2014 року 84490,61 грн., і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, тому на користь позивача, підлягає стягненню з відповідача заборгованість по тілу кредиту 76290,39 грн., з яких заборгованість поточна - 71150,17 грн. і заборгованість прострочена - 5140,22 грн., а також заборгованість по відсоткам за період з 28 червня 2014 року по 24 липня 2014 року 8200,22 грн., з яких прострочені відсотки - 6342,61 грн. Крім того, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.7.1 договору відповідач, за відсутності клопотання з його боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязаний сплатити за час прострочення пеню за період з 29 серпня 2013 року по 25 липня 2014 року в розмірі 0,5% в день від суми невиконаних зобовязань, що становить 3370,13 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved