Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної адміністрації Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, посилаючись на те, що 13 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], згідно якого [PERSON] купила вказаний житловий будинок за 65500 грн. Вказаний будинок був отриманий [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] року між позивачем та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу сторони спільно проживали у відчуженому будинку, несли витрати по його утриманню та доклали зусиль для його капітального ремонту, покращення і збільшення площі. Проте, договір купівлі-продажу був укладений без згоди на те позивача. Крім цього, від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з батьком. На час укладання договору купівлі-продажу, будинок був єдиним житлом малолітньої дитини без реєстрації місця її проживання. З червня 2012 року дитина проживає з позивачем в орендованій кімнаті, не має належним умов для повноцінного розвитку, постійно перебуває у стресі через відсутність власного місця проживання. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 13 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Представник Служби у справах дітей Києво-Святошинської РДА Київської області позов підтримав, посилаючись на порушення прав малолітньої дитини при укладені спірного договору. Приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи працездатних дітей. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Судом установлено, що 13 січня 2007 року між відповідачами у справі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] зазначений вище житловий будинок. Як вбачається з п. 2 Договору, вказаний житловий будинок належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 22.06.2001 року, реєстр № 3-1639, зареєстрованого у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації за номером запису 652 в книзі 2. Реєстраційний номер 17347033. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.05.2004 року, та свідоцтвом про народження дитини від 02.10.2006 року. Згідно довідки Білогородської сільської ради від 24.04.2007 року за № 389 у спірному житловому будинку проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 2004 року. З огляду на ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач всупереч положень ст. 60 ЦПК України не надав безспірних доказів, щодо наявності підстав для визнання правочину недійсним, його посилання на порушення прав малолітньої дитини при укладенні правочину є безпідставними оскільки в матеріалах справи відсутні докази, щодо наявності у малолітньої [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно або права користування останнім. Більш того, як вбачається із оспорюваного договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідач [PERSON] була одноосібним власником вказаного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом і мала право відповідно до закону розпорядитися вказаним будинком на свій власний розсуд. Враховуючи, що вимоги позивача є недоведеними, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed