Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та визначити їх у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 01 листопада 2014 року від шлюбу з [PERSON] у нього народилася дочка [PERSON]. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, у зв'язку з чим, у нього погіршилося матеріальне становище. За таких обставин він змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі на доводах та підставах, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, так як позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його заробітку. Крім того, пояснила, що дитина постійно хворіє, після зменшення розміру аліментів їй не буде вистачати грошей на її утримання та лікування. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом по справі встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 02 серпня 2013 року, [PERSON] 02 серпня 2013 року зареєстрував шлюб із [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 112. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, на користь [PERSON], [INFO], на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує матеріальне становище дитини на утримання якого позивач сплачує аліменти. Враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, хронічними захворюваннями не хворіє. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд вважає, що матеріальний стан позивача погіршився у зв'язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), і це на думку суду ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини, вважає за можливе зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON], визначений за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до наданої заяви позивач просить не розподіляти судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України та не стягувати сплачену суму судового збору з відповідача на його користь.

Outcome: approved