Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2009 між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №00004008644248 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти, залишок яких на 15.03.2015 складав 67700 доларів США. 06.02.2015 між вкладником [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивачу було передано право вимоги до банку щодо повернення частини вкладу за договором у розмірі 8462,50 доларів США. 24.04.2015 банк був повідомлений про укладення зазначеного договору і одночасно позивачем [PERSON] було подано заяву про повернення частини вкладу, але вимога була залишена без задоволення, що свідчить про порушення його прав відповідачем та є підставою для звернення до суду. 04.09.2015 судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача та одночасно представник третьої особи позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. 16.09.2009 між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №00004008644248 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти, залишок яких на 15.03.2015 складав 67700 доларів США. 06.02.2015 між вкладником [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивачу було передано право вимоги до банку щодо повернення частини вкладу за договором у розмірі 8462,50 доларів США. 24.04.2015 банк був повідомлений про укладення зазначеного договору і одночасно позивачем [PERSON] було подано заяву про повернення частини вкладу, але вимога була залишена без задоволення, що свідчить про порушення його прав відповідачем та є підставою для звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 ст. 1068 ЦК України). Разом з тим, суд приймає до уваги, що ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Відповідно до п. 14.25 Правил банк і клієнт звільняються від майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цими Правилами та/або відповідним Договором за Продуктом Банку, якщо воно викликано вступом у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цими Правилами. На підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015р. продовжено строк запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Позивач звернувся до суду з позовом після введення тимчасової адміністрації. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно з ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, вимоги щодо повернення коштів задовольняються відповідно до положень вказаного Закону. Крім того, ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом - ст. 525 ЦК України. Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.5.27 Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк» відступлення вкладником прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди банку. Отже, під час укладання договору відступлення прав вимоги, первісний кредитор - вкладник [PERSON] зобов'язана була керуватися умовами діючих договорів банківського вкладу та Правилами, обов'язкові умови яких зобов'язували клієнта перед укладанням договору про відступлення права вимоги отримати на це письмову згоду банку. Разом з тим, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за спірним договором банківського вкладу, правил та положень цивільного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, третя особа [PERSON] письмової згоди банку на відступлення права вимоги за договором банківського вкладу не отримала та повідомлення про відступлення права вимоги було направлено відповідачу після запровадження тимчасової адміністрації. Отже, в силу спеціального Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при відсутності укладеного договору між банком та позивачем [PERSON], останній не підпадає під визначене поняття вкладника, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed