Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 22 вересня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач після припинення шлюбних відносин у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, участі у його вихованні не бере. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. На адресу суду надійшла заява [PERSON], який повідомив, що він є батьком відповідача, що саме він отримав судову повістку. В заяві він також повідомив, що відповідач знаходиться за кордоном, та не зможе з'явитися в судове засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Оскільки повістка вручена батькові відповідача, то суд приходить до висновку, що відповіда належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04 травня 2017 року шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили 16 травня 2017 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 07 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області (а.с.5). Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст. ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. В даний час їх дитина перебуває на утриманні в позивачки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 29 травня 2017 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього малолітнього сина,в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 29 травня 2017 року до досягнення донькою повноліття ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 5, 141, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved