overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що тривалий час він зі своєю дружиною не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 13 липня 2013 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №809. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка позов визнала. Вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №809. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони по справі не проживають разом тривалий час, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ним ними може бути розірваним. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача,\~\~позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України,\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що тривалий час вона зі своїм чоловіком не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, подружжя втратило взаєморозуміння між сторонами по всіх питаннях, що виникають у житті і це стало причиною постійних суперечок. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 349. У судове засідання позивачка не зявилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. При розгляді справи судом встановлено, що 18 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 349. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Зелік». Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Не проживають разом тривалий час. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліменітв на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Як підставу позову зазначила, що з 1 січня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що останнім часом сумісне життя стає неможливим. Відповідач працює оператором в ГПУ «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування», отримує стабільний дохід, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 1 січня 2003 року сторони перебувають у зареєстровнаому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач працює оператором в ГПУ «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування», отримує стабільний дохід (а.с. 18). Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. З огляду на викладене, судом вбачаються правові підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є її дочкою та матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Посилаючись на те, що дитина з народження перебуває на її утриманні та вихованні, а відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та матеріального утримання дочки, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON]. У судове засідання позивачка не зявилась, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд за згодою позивачки вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Орган опіки та піклування письмово повідомив про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю малолітньої [PERSON], [INFO], яка з народження перебуває на вихованні та утриманні позивачки. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дочки: не піклується про її здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо її ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 11 травня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до фактично припинення шлюбних стосунків у серпні 2014 року, позивач вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим, а тому просить його розірвати та відновити її дошлюбне прізвище - Дубчак. У судове засіданні позивачка не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 травня 2012 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження. З серпня 2014 року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, примирення за цей час не наступило. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки у серпні 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає примирюватись, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд за таких обставин приходить до висновку, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, а тому є підстави для його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 20 вересня 2013 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею і у травні 2015 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що шестимісячний строк пропущений нею з поважних причин: за станом здоровя та юридичною необізнаністю, позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом та пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 20 листопада 1999 року зареєстровала з відповідачем шлюб, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачка просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу близько пяти років. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] Домініка Олушоловича, [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та матеріального утримання дітей: не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, станом здоровя, позивач просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. У судове засідання представник позивачки не зявилася, подала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання по повторному виклику не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування письмово повідомив про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу близько пяти років. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] Домініка Олушоловича, [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей: не спілкується з ними, не піклується про їх здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не займається вихованням та утриманням дітей. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо його ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітніх дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

у червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю п'ять років до відкриття спадщини, вказуючи, що з 2001 року вона стала проживати разом з [PERSON] по вул. Франка,22 в с. Сари Гадяцького району. Їх взаємини були повязані спільним побутом, веденням спільного господарства. У жовтні 2006 року [PERSON] померла, після її смерті залишилася спадщина. На даний час заявник, як спадкоємець четвертої черги не може скористатися правом на спадщину, тому звернулася до суду. В судову засіданні [PERSON] заяву підтримала, суду пояснила, що після смерті її чоловіка з вересня 2001 року вона стала постійно проживати з [PERSON] по вул. Франка,22 в с. Сари Гадяцького району однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. В 2006 році [PERSON] померла, вона здійснила її поховання і в даний час не може скористатися правом на спадщину. Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з заявами про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що після смерті чоловіка [PERSON] остання стала проживати з [PERSON] з вересня 2001 року однією сімєю, вели спільне господарство, вона здійснювала обряд поховання [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] народилася 20 березня 1963 року в с.Попівка Миргородського району Полтавської області. Згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,640 га, яка розташована на території Сарівської сільської ради. 16 жовтня 2006 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Сарівської сільської ради станом на 16 жовтня 2006 року [PERSON] проживала без реєстрації по вул. Франка,22 в с. Сари Гадяцького району з [PERSON] Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлення даного факту має юридичне значення для оформлення спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як в ході розгляду справи достовірно і об'єктивно встановлено факт проживання однією сімєю заявника з [PERSON] з вересня 2001 року по 16 жовтня 2006 р.

Outcome: approved