Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

у червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого в ПрАТ «СК «Інкомстрах» транспортного засобу - автомобіля «Вулінг» державний номерний знак [NUMBER] та належного йому транспортного засобу - автомобіля «Фольцваген» державний номерний знак [NUMBER]. Винним у здійсненні ДТП був визнаний водій автомобіля «Вулінг» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] Звернувшись до страхової компанії в порядку та строки, визначені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхового відшкодування він не отримав. Вважаючи свої права як потерпілої особи порушеними, просив стягнути з ПрАТ «СК «Інкомстрах» страхове відшкодування у розмірі 18 550,38 грн., а також суму судового збору в розмірі 243,60 грн. В судове засідання позивач позивач не з»явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що обґрунтування позову підтримує, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, приймаючи до уваги думку представника позивача, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10 квітня 2014 року на перехресті Залізничне шосе - Наддніпрянське шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Вулінг» державний номерний знак [NUMBER] та «Фольцваген» державний номерний знак [NUMBER]. У відповідності зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, винним у вчиненні вказаної пригоди є водій забезпеченого в ПрАТ «СК «Інкомстрах» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6026598 транспортного засобу - автомобіля «Вулінг» державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] (а.с. 20-22). Вказане не заперечено, зокрема, з боку відповідача, та доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено всі необхідні дії, визначені положеннями вказаної статті закону. Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV в редакції до 17 лютого 2011 року виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком вказаних у ст. 35 закону документів. Судом встановлено, що відповідно до проведеного на замовлення позивача дослідження, сума завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження його автомобіля склала 18 550,38 грн., проте, як встановлено в ході розгляду справи, рішення страховиком з даного приводу не прийнято і страхове відшкодування ПрАТ «СК «Інкомстрах» не виплачено, тому суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, враховуючи те, що з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано доказів на спростування позиції позивача з даного приводу, вважає порушеним право позивача, через що останнє підлягає захисту, та приходить до висновку про обґрунтованість його вимоги про стягнення з відповідача 18 550,38 грн. Питання судових витрат суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved