Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2018 року визначена підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «БМ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості Голосіївському районному суду м. Києва. ПАТ «БМ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 03.10.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір № 316208-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою міжнародної платіжної карти та встановленням кредитного ліміту, відповідно до умов якого останньому було відкрито позичковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит на умовах строковості, поворотності та платності шляхом відкриття відновлювальної кредит в національній валюті - гривні строком до 02.10.2014 року. Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору [PERSON] зобов'язався в повному обсязі сплачувати суми всіх операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час використання банківської платіжної картки, а також суми збитків, що понесені банком у результаті використання банківської платіжної картки. Під час отримання кредиту позичальник згідно з чинним законодавством України надав Банку всі необхідні документи, що ідентифікують його особу, мав постійний дохід, і у Банку не було сумнівів щодо його спроможності повернути кошти. Однак, у вказаний в договорі термін позичальник частини свого боргу не повернув. Як наслідок, це призвело до утворення заборгованості, яка станом на 27.06.2017 року становить 35 945,87 грн. і складається з: 13 397,89 грн. - заборгованість за кредитом; 21 227,98 грн. - заборгованість по процентам. Тому просило суд стягнути з [PERSON] дану суму заборгованості, а також судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. Ухвалою від 11.09.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 37). Ухвалою від 04.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положення ст. 55 Закону України «Про Національний банк України головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 03.10.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] укладено договір № 316208-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою міжнародної платіжної карти та встановленням кредитного ліміту, відповідно до умов якого останньому було відкрито позичковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит на умовах строковості, поворотності та платності шляхом відкриття відновлювальної кредит в національній валюті - гривні строком до 02.10.2014 року (а.с. 19-25). Відповідно до умов п. 2.4.4. кредитного договору протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом на суму основного боргу розраховується за ставкою 0,01 % річних, виходячи з бази розрахунку процентів «факт/360». Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 23,99 % річних, виходячи з розрахунку процентів «факт/360». Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору [PERSON] зобов'язався в повному обсязі сплачувати суми всіх операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час використання банківської платіжної картки, а також суми збитків, що понесені банком у результаті використання банківської платіжної картки. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Судом встановлено, що у відповідності до розрахунку позивача заборгованість позичальника перед банком станом на 27.06.2017 року становить 35 945,87 грн. і складається з: 13 397,89 грн. - заборгованість за кредитом; 21 227,98 грн. - заборгованість по процентам (а.с. 7-18). Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем, в свою чергу, жодних доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідач підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 33). На підставі викладеного,

Outcome: approved