Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У травні 2021 [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Позовна заява обґрунтована тим, що у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано, наразі донька проживає разом з матір`ю. Рішенням суду 16.11.2015 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1 500 грн. Позивач зазначає, що вказаної суми недостатньо для утримання доньки, оскільки дитина зростає, збільшуються її потреби, а також погіршився її стан здоров`я, а саме в період 2020-2021 років їй було проведено неодноразові хірургічні втручання. У зв`язку з цим, та зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, не має інших осіб на утриманні, позивач просить збільшити розмір аліментів до 5 000 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 20 695 грн, оскільки позивач в період 2020-2021 років понесла витрати на лікування доньки, харчування та оплату за курси дошкільної підготовки. 14.06.2021 ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, та пояснила, що доньці 6 років, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, періодично має заборгованість по аліментам, оскільки сплачує аліменти не систематично. У 2020 доньці потрібно було зробити термінову операцію, тому позивач не витрачала час на пошуки лікарні з більш дешевими або безкоштовними послугами, а звернулась в клініку ADONIS. У 2021 потрібна була ще одна операція і позивач звернулась в ту саму клініку, оскільки вона вже була перевірена; позивач звернулась до того ж самого хірурга, оскільки йому довіряла. Усі витрати сплачувала з двох своїх банківських карток. Зазначила, що офіційно працевлаштована, має середній заробіток близько 14 000 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. Після винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , матеріальне становище відповідача погіршилось, він має задовільний стан здоров`я, не може постійно працювати, має незначні заробітки; проживає з батьками похилого віку, які потребуються постійного догляду та матеріальних затрат; [INFO] народилась донька [PERSON] . Таким чином, відповідач не має змоги сплачувати заявлений розмір аліментів, збільшення розміру аліментів до 5 000 грн поставить відповідача у скрутне становище. Щодо стягнення додаткових витрат, відповідач вважає, що позивачем не доведено, що саме вона сплачувала по рахункам за лікування, що додані до позовної заяви, а також необґрунтовано необхідність лікування саме в обраній позивачем дорогій клініці. Також щодо навчання дитини на курсах, відповідач стверджує, що з ним не погоджувались вказані курси, як і не погоджувалась їх вартість. Також, оплата за харчування дитини не є додатковими витратами, тому відповідач заперечує проти стягнення з нього вартості такого харчування. Отже, з урахуванням всього вказаного, відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, долучені до позову та відзиву, суд встановив наступні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який з 26.10.2016 розірвано /а.с.15/. Відповідно до свідоцтва про народження, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] /а.с.9/. Позивач та її донька зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.12,14). Рішенням суду 16.11.2015 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1 500 грн, що визнається відповідачем і не підлягає доказуванню в розумінні статті 82 ЦПК України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Ці доводи позивача суд вважає такими, що заслуговують на увагу з тих підстав, що консультативними висновками дитячого хірурга [PERSON] встановлено діагноз «Пупкова кила», який очевидно свідчить про те, що витрати на забезпечення щоденної життєдіяльності дитини збільшились у зв`язку із погіршення її здоров`я, що не могло бути врахованим судом при визначенні розміру аліментів 16.11.2015. За приписом ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Відповідач зазначає, що він проживає разом з батьками похилого віку, батько є інвалідом 2 групи, батьки потребуються матеріальної допомоги від відповідача, однак доказів щодо спільного проживання, а також того факту, що батьки відповідача перебувають на його утриманні та потребують його фінансової допомоги відповідачем не надано. Також відповідач зазначає, що у нього є ще одна малолітня дитина 2017 р.н., однак суд не може врахувати цю обставину як підставу для обмеження нормального рівня забезпечення життєдіяльності [PERSON] . Наявність ще однієї дитини не повинно бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належним чином забезпечувати потреби дитини, оскільки діти у батьків є рівними в правах, незважаючи на їх кількість, вік та місце проживання. Отже, на підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів, суд вважає обґрунтованою вимогу про збільшення розміру аліментних зобов`язань відповідача. При цьому, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який у відзиві вказав, що має задовільний стан здоров`я, а отже має змогу працювати та забезпечувати потреби своїх дітей. Посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований, має мінливий та незначний дохід, не перебуває на обліку як безробітній, не можуть бути прийнято судом як підстава для відмови у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів, зважаючи, що першочергова увага як суду, так і батьків, має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідачем суду не надано доказів на підтвердження його матеріального стану та неможливості утримувати доньку. Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 5 000 грн є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. Твердження позивача про те, що вона щомісячно витрачає на утримання дитини близько 10 000 грн не підтверджено жодним чином. Зважаючи на викладене, суд визначає конкретний розмір аліментів

Outcome: partial