Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У січні 2020 року прокурор звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в ході здійснення передбачених ч. 2 ст. 36 КПК України функції з нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за 12016060020004359 від 30.06.2016 року, встановлено підстави для представництва прокуратурою інтересів держави в суді. З матеріалів, зібраних органом досудового розслідування вбачається, що 29.06.2016 року близько 14 год. [PERSON] знаходився поруч будинку [ADDRESS] , де також перебувала [PERSON] , та між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. Під час даного конфлікту [PERSON] наблизився до [PERSON] , вражаючи неприязнь та проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я [PERSON] , хоча повинен був і міг її передбачити, своєю правою рукою наніс один удар в обличчя [PERSON] , в результаті чого остання, не втримавши рівновагу, впала лівою частиною тулуба на землю, отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні № 2 комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» у період з 13.07.2016 року по 21.07.2016 року та 06.09.2016 року по 19.06.2016 року, вартість якого становить 5599,97 грн. Тому прокурор в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації просить стягнути з відповідача на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5599,97 грн., а також судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши прокурора та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати втрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду міста Житомира від 24.09.2019 року в справі № 295/5951/17, залишеним без змін в частині призначеного покарання ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.12.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, звільнено від призначеного покарання відповідно до вимог ст. 74 ч. 5, ст. 49 ч. 1 п. 2 КПК України. Згідно вироку суду [PERSON] визнаний винним та засуджений за те, що 29.06.2016 року близько 14 год. знаходився поруч будинку [ADDRESS] , де також перебувала [PERSON] , та між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. Під час даного конфлікту [PERSON] наблизився до [PERSON] , виражаючи неприязнь та проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я [PERSON] , хоча повинен був і міг її передбачити, своєю правою рукою наніс один удар в обличчя [PERSON] , в результаті чого остання не втримавши рівновагу, впала лівою частиною тулуба на землю. В результаті падіння [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді багато-уламкового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я. Своїми діями, які виразились в необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні № 2 комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» у період з 13.07.2016 року по 21.07.2016 року та 06.09.2016 року по 19.06.2016 року та розмір витрат на її лікування в даному лікувальному закладі, вартість якого становить 5599,97 грн., що підтверджується довідкою комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» № 01/1401. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи встановлену вироком Богунського районного суду міста Житомира від 24.09.2019 року в справі № 295/5951/17 винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, і оскільки внаслідок цього кримінального правопорушення на стаціонарне лікування [PERSON] у комунальній установі «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» були понесені витрати на суму 5599,97 грн., та з огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, із відповідача підлягає стягненню зазначена сума вартості витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, тобто 420,40 грн., враховуючи, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved