Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернулася [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля», і просить стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість по заробітній платі за період з серпня по листопад 2014 року у сумі 7584,53 гривень, компенсацією у зв'язку з несвоєчасною заробітної плати у сумі 3667,07 гривень, а також у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди гроші у сумі 15000 гривень. Позивачка обґрунтовує заявлені вимоги тим, що вона являється працівником ДП «Артемвугілля». Під час роботи на підприємстві у період з серпня по листопад 2014 року заробітна плата їй виплачувалась не своєчасно, сума заборгованості складає 7584,53 гривень. У зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, а також компенсацією за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 3667,07 гривень. Крім того, позивачка вважає, що діями відповідача який своєчасно не виплатив заробітну плату, їй завдано моральну шкоду у розмірі 15000 гривень. Необхідність відшкодування моральної шкоди позивачка обґрунтовує тим, що у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати і відсутності у неї грошових коштів, змусило її докладати додаткових зусиль для організації свого життя, негативно вплинуло на стан її здоров'я. Представник відповідача ДП «Артемвугілля», будучи повідомлений належним чином, судовими повістками, по про дату та час судового розгляду справи, без поважних причин у судове засідання не з'явився, відповідач не повідомив суд про причину свого представника, з заявою про розгляд справи у їх відсутність, відповідач до суду не звертався, у зв'язку з чим ухвалою суду від 30 жовтня 2015 року суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до ДП «Артемвугілля», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію частини втраченого заробітку у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, та відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню. У ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: [PERSON] являється працівником ДП «Артемвугілля», займає посаду оператора ЕВМ. У серпні, вересні та листопаді 2014 року заробітна плата їй не виплачувалась. Згідно довідки ДП «Атемвугілля» №314 від 4 вересня 2015 року слідує, що: за вищевказаний період часу: заборгованість підприємства перед позивачкою по заробітній платі становить 7584,53 гривень, а сума компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка розрахована відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», становить 3667,07 гривень. Відповідно вимог ст. 115 КЗпП України слідує, що: заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох раз на місяць через проміжок часу, що не перевищує шіснадцяти календарних днів. Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що: виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 7584,53 гривень, а також компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 3667,07 гривень. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разу, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги, що в ході судового розгляду справи встановлено, що дії відповідача по відношенню до позивачки були протиправними, суд вважає, що вимоги позивачки про відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають задоволенню. Разом з тим суд, вважає що сума моральної шкоди яку витребує позивач стягнути з відповідача занадто велика і підлягає зменшенню до 1000 гривень. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України слідує, що стороні, на користь якій ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що позивачкою документально не підтверджено розмір понесених нею судових витрат на правову допомогу, а тому вказані витрати і не підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved