Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором купівлі-продажу будинку від 13.11.2003 року в розмірі 10896 грн., відсотки за прострочку платежу за середньорічною ставкою НБУ за кожний рік прострочки платежу в сумі 23235,14 грн, а також суму моральної шкоди в розмірі 51000 грн., і всього 85131,14 грн. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що 13.11.2003 року він з відповідачем уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач продав свій будинок, який знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.. 1-й проспект, 17 за 65400грн. Суму в розмірі 10900 грн. йому була виплачена відповідачем 28.10.2003 року, а решту в сумі 54500грн. відповідачка зобовязувалася сплатити до 14.02.2004 року. В звязку з його не однократним зверненням до [PERSON] 15.09.2006 року відповідач надіслала на його адресу лист-повідомлення, в якому визнала суму боргу і обіцяла її сплатити разом з відсотками за прострочку платежу, згідно діючого законодавства України, таким чином, відповідачка до цього часу не сплатила позивачу суму боргу в розмірі 10895 грн. за договором купівлі-продажу, відсотки відповідно до курсу НБУ в сумі 23235,14 грн., а також позивач вважає, що діями відповідача були порушені його права і законні інтереси, в звязку з чим йому був спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 51000 грн., що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляла, заперечень, пояснень чи заяв по даній справі на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 13.11.2006 року, з однієї сторони [PERSON], дію в інтересах [PERSON], на підставі довіреності, надалі представник Продавця, та з другої сторони [PERSON], уклали цей договір про наступне: п.1. [PERSON] через представника продав, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в місті Полтаві по вулиці І Проспект №17 (сімнадцять), розташований на земельній ділянці площею 800,00 кв.м. Відповідно до п. 4 Договору, Продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 65400 гривень, з яких 10900 грн. Продавець, одержав від Покупця до підписання цього договору, а решта- 54500 грн. Покупець зобовязується сплатити Представнику Продавця в термін до 14 лютого 2004 року. (а.с.7). Відповідно до Висновку №653 додаткової судово-економічної експертизи по цивільній справі №2-12/10 від 17 вересня 2010 року, по другому питанню (чи було здійснено повний розрахунок покупцем [PERSON] з продавцем житлового будинку №17 по вул.. 1 Проспект в м. Полтаві [PERSON] відповідно до умов договору від 13.11.2003 року станом на 18.10.2006 року; в якій сумі: яким офіційними документами визначена сума розрахунку знаходить своє підтвердження): станом на 18.10.2006 покупцем [PERSON] з продавцем житлового будинку №17 по вул.. І Проспект в м.Полтаві [PERSON] відповідно до умов договору від 13.11.2003 був проведений розрахунок сумі 54429,89 грн. Вказана сума розрахунку підтверджується грошовими розписками, прибутковим касовим ордером грошового переказу «Privat money» та фіскальними чеками «Укрпошта» поштового електронного грошового переказу.(перелік документів наведений у дослідницькій частині висновку). По пятому питанню(яка загальна сума виплачена покупцем [PERSON] в інтересах продавця [PERSON] виходячи з даних, що кошти в сумі 500 доларів США отримав 20.12.2003 року його представник [PERSON], а кошти в сумі 2000 грн. та в сумі 6160 грн. були повернуті покупцеві [PERSON] поштовим відділенням №34 м. Маріуполя 15.11.2006 року та 18.11.2006 року, відповідно), виходячи з даних, що кошти в сумі 500 доларів США отримав 20.12.2003 його представник [PERSON], а кошти в сумі 2000 грн. та в сумі 6160 грн. були повернуті покупцеві [PERSON], загальна сума коштів виплачена покупцем [PERSON] безпосередньо продавцю [PERSON] дорівнює 43603,99 грн. (а.с.23-26). Виходячи з вищевикладеного, суду не надано доказів, що станом на 2014 рік продавець [PERSON] не отримував перерахувань від відповідача [PERSON] Відповідно до статті 610 ЦК України,порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України,у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає, що вони не підлягають стягнення виходячи з наступного. Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~\~ Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на вищевикладене підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.\~\~Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані,\~\~на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~\~обставин,\~\~що\~\~обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed