Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить визначити частки померлих [PERSON], яка померла 19.02.2014 року, та [PERSON], який помер 17.10.2014 року, у праві спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона [PERSON] є рідною онукою померлих [PERSON], яка померла 19.02.2014 року, та [PERSON], який помер 17.10.2014 року, та є єдиною спадкоємицею за заповітом на спадщину, яка відкрилась після їх смерті, у вигляді квартири [ADDRESS]. Ще за життя бабуся та дідусь позивачки залишили заповіт, яким заповіли їй належні їм частки вищевказаної квартири. В свою чергу, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON], проте у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами, як після смерті бабусі так і після смерті дідуся, їй було відмовлено, оскільки не визначені частки померлих спадкодавців у спільному сумісному майні. Тому через неможливість в позасудовому порядку захистити своє право на спадщину, позивач звернулася до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївська міська рада, також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, заперечень проти позову не представила . Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] - також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2014 року у м. Миколаєві померла рідна бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Із копії спадкової справи № 18/2015, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлої [PERSON], вбачається що 05.09.2007 року остання склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно цього заповіту [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] своїй онуці [PERSON], яка в установленому законом порядку прийняла спадщину. Із копії спадкової справи № 19/2015, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлого [PERSON], вбачається що 05.09.2007 року останній склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно цього заповіту [PERSON] заповів належну йому частину квартири [ADDRESS] своїй онуці [PERSON], яка в установленому законом порядку прийняла спадщину. Із наявної у матеріалах даної справи копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївським глиноземним заводом від 03.01.1994 року за № 510 та зареєстрованого в Миколаївському МБТІ від 09.12.2006 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] Через те, що не визначені частки померлих спадкодавців у спільному сумісному майні, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда та баби. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, які визначені в заповіті. Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із довідок, виданих КЖЕП № 24 20.03.2015 р. за № 1162 та № 1161 вбачається, що позивачка на час відкриття спадщини після смерті її діда та баби постійно проживала разом із ними (а.с.27). В силу положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За приписами ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оскільки позивачка внаслідок відсутності відомостей про частки спадкодавців у праві сумісної власності в спадковому майні, не може оформити спадщину, а належність цього майна померлим Нев»янцевій С.М. та Нев»янцеву І.С. підтверджується належними доказами, і частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, домовленості між співвласниками про розподіл часток не встановлювалося, то право позивачки на спадщину підлягає захисту шляхом задоволення даного позову.

Outcome: approved