Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору кредиту № 211 від 12.11.2015 року [PERSON] надано кредит у розмірі 5000,00 грн. на строк 6 місяців з 12.11.2016 року по 12.05.2016 року зі сплатою 60 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 2.2. Договору позивача зобов'язується надати відповідачу кредит у строк не пізніше 3х банківських днів від дати підписання договору. Це зобов'язання позивач виконав та надав позивачу кредит у розмірі 5000,00 грн. Однак, у порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим, станом на 16.06.2016 року заборгованість за договором кредиту складає 8489,56 грн., яка складається з суми основного боргу - 3412,09 грн., відсотків - 880,60 грн. та додаткових відсотків 4196,87 грн. На підставі цього КС «Можливість» вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 8489,56 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1450,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 12.11.2015 року між КС «Можливість» та [PERSON] укладено договір кредиту № 211, на підставі якого остання отримала кредит на ремонт у розмірі 5000,00 грн. на строк 6 місяців з 12.11.2015 року по 12.05.2016 року зі сплатою 60 % річних за користування кредитом. Відповідно до графіку розрахунків до договору кредиту № 211 від 12.11.2015 року, відповідач у період з 12.11.2015 по 12.05. 2016 року повинна була сплачувати грошові суми у погашення кредиту, однак, у порушення договору жодного платежу не здійснила. Станом на 16.06.2016 року заборгованість за договором кредиту складає 8489,56 грн., яка складається з суми основного боргу 3412,09 грн., відсотків 880,60 грн. та додаткових відсотків 4196,87 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач неналежно виконала своє зобовязання за договором кредиту № 211 від 12.11.2015 року та з неї підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 8489,56 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем надані документи, що стверджують сплату судового збору у розмірі 1450, 00 грн. Разом з тим, згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року( зі змінами) за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що на сьогодні складає 1378,00 грн. Враховуючи вище викладене з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1378 грн. 00 коп., зайво сплачений судовий збір у розмірі 72 грн. повернути позивачу.

Outcome: approved