Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Ухвалою Київського районного суду від 28.10.2019 року відкрите провадження по справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до до [PERSON] і [PERSON] про стягнення 3% за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором. Позивач вимагав ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку 6467,38 дол.США 3% річних за час прострочення боргу за договором кредиту. Справу призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце слухання справи. У зв`язку з відсутністю доказів щодо належного повідомленням відповідачів про дату, час і місце розгляду справи по справі суд оголошував двічі перерву. 28.01.2020 року представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Банк вимагає стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3% річних від суми прострочення суми заборгованості за договором кредиту в сумі 3947,17 дол.США. Відповідачі заперечень на позов не надали, до суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи сповіщались судом неодноразово у відповідності до вимог закону за місцем реєстрації. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчив матеріали справи і встановив: 16.04.2004 року Акціонерний поштово-пенсійний Банк «Аваль» (нині Акціонерний банк «Райффайзен банк Аваль») і [PERSON] уклали Кредитний договір №014\\0027\\74\\18239 на суму 36\~000 дол.США строком до 16.04.2014 року. [PERSON] виступила поручителем виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору утворилась заборгованість на суму 17222,36 дол.США. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 14.04.2010 року з [PERSON] і [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014\\0027\\74\\18239 в сумі 17222,36 дол.США, де сума боргу за тілом кредиту складала 13494,59 дол.США. Відповідачі рішення суду щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконали, тому Банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3947,17 дол.США, що складає 3% річних від суми боргу за тілом кредиту. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані позивачем докази і наведені доводи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № №014\\0027\\74\\18239 від 16.04.2004 року належним чином не виконував, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування кредитними коштами з позичальника та поручителя [PERSON] в солідарному порядку. Судовим рішенням від 14.04.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до повного виконання грошового зобов`язання від 14.04.2010 року. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до моменту звернення до суду з цим позовом. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Застосування строків позовної давності до заявлених вимог є можливим при наявності відповідної заяви відповідача. Сторона відповідачів такої заяви до суду не надала, тому суд задовольняє позовні вимоги банку про стягнення в солідарному порядку з відповідачів 3947,17 дол.США, що складає 3% річних від суми боргу за тілом кредиту. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь Банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 2434 грн: с кожного по 1217 грн.

Outcome: approved