Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] третя особа: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 січня 1987 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну померлому ? частину будинку № 8 по вул. Садовій в с. Нове Києво - Святошинського району Київської області. 22 липня 1987 року державним нотаріусом Києво - Святошинської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого мати позивача, [PERSON] успадкувала 4/10 частини будинку, а 1/10 вказаного будинку успадкував позивач, як син померлого. Дочки померлого - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON]. Свідоцтво про прийняття спадщини за законом від 22 липня 1987 року зареєстровано в Тарасівській сільській раді Києво - Святошинського району Київської області 29 липня 1987 року, що підтверджується підписом секретаря на свідоцтві. Так позивач зазначає, що 18 лютого 1993 року він отримав реєстраційне посвідчення, в якому зазначено, що Київське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що 4/10 і 1/10 частини житлового будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Нове по вул. Садовій № 8 зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] - 4/10 та [PERSON] - 1/10 на підставі свідоцтва про право на спадщину, завіреного Києво - Святошинською державною нотаріальною конторою від 22.07.1987 року № 2141, та записано в реєстрову книгу від реєстром № 37. В березні 2016 року позивач отримав позовну заяву [PERSON] до нього та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 0,2529 га., з яких 0,2500 га. - під будівництво та обслуговування будинку і 0,0029 га. - ведення ОСГ, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Нове, вул.. Садова, 8, яка належала померлій 09 серпня 2013 року [PERSON]. В додатках до позовної заяви знаходився державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 010379 виданий 01 липня 2004 року на підставі рішення Тарасівської сільської ради від 26.03.2004 року (11 сесії 24 скликання), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2331. Наголошує, що про приватизацію земельної ділянки йому стало відомо лише після отримання позовної заяви в березні 2016 року, до цього часу до нього ніхто не звертався, в тому числі і його покійна мати - [PERSON], з проханням підписати заяву про надання дозволу на приватизацію або для того щоб він надав згоду на приватизацію даної земельної ділянки. Так позивач вважає, що Тарасівська сільська рада, прийнявши рішення від 26.03.2004 року (11 сесії 24 скликання) без згоди всіх співвласників будинку № 8 по вул.. Садова, в с. Нове порушила права співвласника будинку - [PERSON], так як в його власності перебуває частина будинку, а земельної ділянки не має навіть для його обслуговування. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд визнати недійсним та скасувати рішення Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 26.03.2004 року (11 сесії 24 скликання); визнати недійсним та скасувати державний акт серії КВ № 010379 від 01 липня 2004 року на право власності на земельну ділянку, що знаходиться по вул. Садова, 8 в с. Нове Києво - Святошинського району Київської області, виданий на ім'я [PERSON], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2331. Скасувати запис № 2331 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні 25.01.2017 року свідок [PERSON] показала суду, що її запросила сестра. Пояснила, що їхня мати два рази особисто приходила до відповідача та просила приватизувати земельну ділянку, проте відповідач відмовився. Про це свідок знає зі слів її матері. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 21 січня 1987 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ІІІ-БК № 391678. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну померлому ? частину будинку № 8 по вул. Садовій в с. Нове Києво - Святошинського району Київської області. 22 липня 1987 року державним нотаріусом Києво - Святошинської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого мати позивача, [PERSON] успадкувала 4/10 частини будинку, а 1/10 вказаного будинку успадкував позивач, як син померлого. Дочки померлого - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON]. Свідоцтво про прийняття спадщини за законом від 22 липня 1987 року зареєстровано в Тарасівській сільській раді Києво - Святошинського району Київської області 29 липня 1987 року, що підтверджується підписом секретаря на свідоцтві. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 18 лютого 1993 року Київське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що 4/10 і 1/10 частини житлового будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Нове по вул. Садовій № 8 зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] - 4/10 та [PERSON] - 1/10 на підставі свідоцтва про право на спадщину, завіреного Києво - Святошинською державною нотаріальною конторою від 22.07.1987 року № 2141, та записано в реєстрову книгу від реєстром № 37. 26.03.2004 р. на підставі рішення Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (11 сесії 24 скликання) [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку Серія КВ №010379 площею 0,2529, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове,вул. 8. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Статтею 91 Земельного кодексу України\~встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Частиною 1\~ст. 155 ЗК України\~встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму\~Про судове рішення у цивільній справі\~№ 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно п. в ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 6, 7, 8, 9\~ст. 118 ЗК України, яка діяла на час передачі відповідачці у власність спірної земельної ділянки громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. За змістом\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 153 ЗК України\~передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. З урахуванням наведеного, спірним рішенням Тарасівської сільської ради від 26.03.2004 року та виданим на його підставі державним актом на право власності на земельну ділянку 01.07.2004 року, позивачу було створено реальні перешкоди у користуванні своєю власністю, порушені його права як землевласника. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16,\~256 ,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: partial