Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. У позові, що був підтриманий ним та його представником під час судового розгляду справи позивач зазначав, що у 2009 році уклав з відповідачкою договір, відповідно до умов якого відповідачка виготовила та встановила йому бетонний паркан за адресою: [ADDRESS], на загальну суму 15.670 грн. У вересні 2012 року цей паркан зламався, на думку позивача, через порушення технології виготовлення подібних виробів. Спираючись про таке, позивач просив про стягнення з відповідача: - 15.670 грн., сплачені за товар неналежної якості; - 5.000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що була завдана придбанням товару неналежної якості; - 143.349 грн. на відшкодування витрат з відновлення аналогічного залізобетонного паркану. Будучи притягнутою до участі у справі, як третя особа з самостійними вимогами, власник житлового будинку за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] - під час судового розгляду справи подала власний позов до фізичної особи - підприємця [PERSON], у якому виклала обставини та вимоги, аналогічні вимогам [PERSON] Представник відповідача під час судового розгляду справи позов не визнавала. Вона пояснювала, що, по-перше, на момент пред'явлення позову сплинув строк давності для звернення до суду за захистом порушеного права. По-друге, на думку представника позивача, факт продажи позивачеві товару неналежної якості, не доведений за допомогою належних та допустимих доказів. Після вислуховування пояснень сторін та дослідження письмових матеріалів справи суд доходе такого. 1. Про дійсні правовідносини між сторонами свідчать наступні надані сторонами та зібрані під час судового розгляду справи докази. З залученої до матеріалів справи копії накладної № 1/08/2009 від 1 серпня 2009 року вбачається, що 1 серпня 2009 року позивач отримав у власність: - плити декоративної бетонної огорожі у кількості 152 шт. за ціною 80 грн. за штуку; - стовпи декоративної бетонної огорожі у кількості 39 шт. за ціною 90 грн. штуку, а загалом товару на загальну вартість 15.670 грн. З залученої до матеріалів справи копії акту № 1/08/2009 сдачі-приймання виконаних робіт вбачається, що відповідачем для позивача була виконана така робота - монтаж декоративної бетонної огорожі за адресою: [ADDRESS]. Наведені докази у їх сукупності дозволяють дійти висновку про те, що між сторонами у справі були укладені: 1. договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась передати позивачеві [PERSON] майно - плити та стовпи декоративної бетонної огорожі, а позивач прийняв це майно та сплатив за його певну суму; 2. договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась виконати для позивача [PERSON] роботу з монтажу декоративного бетонного паркану. Відповідно до статті 656 ЦК України перший договір є договором купівлі-продажу, у якому відповідач виступає продавцем, а позивач [PERSON] - покупцем; предметом цього договору є плити та стовпи декоративної бетонної огорожі Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України другий договір є договором підряду, у якому відповідач виступає підрядником, а позивач [PERSON] - замовником; предметом цього договору є роботи з створення забору з плит та стовпів бетонної огорожі. . 2. Позивачі стверджують, що в цьому випадку їх права були порушені внаслідок неналежної якості стовпів бетонної огорожі; про будь-які порушення умов договору підряду або ж виконання робіт з монтажу забору з порушенням встановлених норм та стандартів позивач не посилається. Отже, предметом цього позову є виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу в частині продажу товару належної якості. 3. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред'явити вимоги до продавця лише у разі виявлення недоліків товару протягом гарантійного строку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк встановлюється нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Доказів того, що на стовпи та плити бетонної огорожі сторонами у договорі був обумовлений гарантійний строк, суду не надано. Також не надано сторонами й доказів того, що гарантійний строк придбаних позивачем виробів був встановлений будь-якими нормативними документами. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у такому разі споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Найбільш узагальнене визначення поняття «об'єкт будівництва» міститься у ДБН А.2.2-3-2004 від 20.01.2004 року «Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва». Відповідно до визначення, що міститься у цій нормі, об'єкт будівництва - це окремий будинок або споруда (з усім устаткуванням, яке до них відноситься, інструментом і реманентом, галереями, естакадами, внутрішніми інженерними мережами водопостачання, каналізації, газопроводу, теплопроводу, електропостачання, радіофікації, підсобними і допоміжними надвірними будівлями, благоустроєм та іншими роботами і витратами), на будівництво, реконструкцію яких повинні бути складені окремо проект і кошторис. Виходячи з цього визначення, стовпи та плити бетонної огорожі, що є предметом договору купівлі-продажу у цьому випадку, не можуть бути розцінені, як об'єкти будівництва. Отже, позивачі мали право заявити претензії щодо якості цих товарів лише у період до 1 серпня 2010 року, до відповідача ж вони почали звертатись, та ці позови подали після сплинення цього строку. Отже, на момент подання цього позову позивачі втратили прав пред'являти будь-які вимоги до відповідача. Таким чином, підстави для задоволення цього позову є відсутніми, через що у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed