Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

у травні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача нанесену позивачу майнову шкоду у розмірі 17390 грн 00 коп. без врахування пошкоджених стелі, стін і меблів; повернути помилково сплачений судовий збір за позви щодо порушення прав споживачів судовий збір законом не передбачено) або стягнути його на користь позивача з відповідача, та стягнути витрати на послуги адвоката. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в ніч на 16.09.2018 в результаті прориву труби дощового водовідведення, що на технічному поверсі будинку, квартира позивача була затоплена, після чого на заяву позивача від 20.08.2018 на ім`я начальника ЖЄО №809 була створена комісія з обстеження технічного стану квартири після потопу, якими було складено акт де зазначено, що залиття квартири трапилося, внаслідок розгерметизації системи водовідведення дощової води на технічному поверсі, на підставі чого позивач вважає, що дана подія є наслідком бездіяльності комунальних служб, що обслуговують житловий фонд і занедбаного стану будинку в цілому. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2019 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 21). 18.07.2019 відповідач звернувся до суду із відзивом в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач не зазначила, які дії відповідача призвели до заподіяння її шкоди або який обов`язок не був виконаний відповідачем, що у свою чергу призвела до завдання шкоди, а також позивачем не доведено, що саме вона має право на відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , не доведено розмір шкоди завданої внаслідок залиття квартири (а.с. 25-27). 09.08.2019 позивач подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач зазначивши, що труба системи водовідведення на технічному поверсі будинку складається з декількох елементів, що «об`єднанні герметичними необслуговуваними з`єднаннями» відповідач фактично визнає, що системи водовідведення ним не обслуговується, не перевіряються та не контролюються, також є неправдиві твердження відповідача є, що ймовірною причиною руйнування з`єднання між елементами труби є сторонній впив, а також причини ліквідації аварійної ситуації, що трапилася 16.08.2018 були зупиненні, не відповідачем, а сусідом (а.с. 32, 33). 29.08.219 відповідач по справі подав заперечення в яких зазначив, що позивачем по справі не надано належного обґрунтування складу цивільного правопорушення та не визначено, які саме дії були не вчиненні працівниками КП «ККОЖФ Святошинського району» та яким чином це призвело до завдання їй шкоди, твердження позивача щодо санітарного стану місця загального користування не мають відношення до предмету спору (а.с. 35, 36). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, щ підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно заяви про обстеження і фіксування заподіяної шкоди від 20.08.2018 вх.№362 поданої позивачем до начальника ЖЕО №809 в ніч на 16.08.2018 в результаті пошкодження (прориву) труби липневого стоку квартира позивача була затоплені через квартиру [ADDRESS] , що поверхом вище (а.с. 4). 21.08.2018 позивач звернулася до голови КП «КККОЖФ Святошинського району м. Києва» в якому просила терміново вирішити питання компенсації нанесеного їй збитку у тому числі витрат на капітальний ремонт підлоги або зробити заміну ламінату аналогічний силами своєї компанії (а.с. 7). Згідно відповідді ЖЕД №7 від 04.09.2018 №607 відповідача було повідомлено про те, що при комісійному обстеженні 22.08.2018 квартири позивача з`ясовано, що залиття відбулося внаслідок розгерметизації системи водовідведення дощової води та технічному поверсі, про що складено акт (а.с. 5, 6). 19.10.2018 відповідач повідомив позивача з приводу відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири [ADDRESS] про те, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, внаслідок чого питання щодо відшкодування шкоди завданої майну може бути вирішене у судовому порядку (а.с. 8). Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», яке набрало чинності з 01.01.2015, у Святошинському районі міста Києва створено нове підприємство - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Після проведеної державної реєстрації новостворене підприємство надає послуги з обслуговування жйтлових будинків у Святошинському районі м. Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. Вказаний акт про залиття повинен складатися комісією у складі: головного інженера виконавця послуг - голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. При цьому в акті необхідно чітко зазначити причини залиття. Проте, з наданих сторонами доказів вбачається, що причини залиття квартири, належної позивачу, не було встановлено внаслідок чиїх дій чи бездіяльності позивачу завдано шкоди. Твердження, що залиття сталося з вини відповідача є лише припущеннями, які не підтверджені жодними доказами. Сам акт про залиття, не може бути оцінений судом як належний і допустимий доказ наявності вини відповідача у залитті, оскільки залиття сталося 16.08.2018 акт складено 22.08.2018, без належного з`ясування причин цього залиття. Тобто достовірна причина залиття не встановлена. Позивач не скористався своїм правом призначити відповідну експертизу на предмет визначення причини залиття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed