Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У червні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № R53700370249В, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних на строк по 17 грудня 2016 року. Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 21 серпня 2014 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 71967,79 грн. А тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача Ковтун Н. В. у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила справу розглядати у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53700370249В (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку та у строки, що встановлені цим договором (а.с. 4). Згідно з п. 2.1. цього Договору, позичальник зобов'язався використати кредит на споживчі потреби в інтересах сім'ї. За змістом п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.7. Договору, банк надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 62 800 грн. під 27 % річних, а позичальник зобов'язався сплачувати щомісячно комісійні винагороди за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту на рахунок банку та повернути кредит в строк до 17 грудня 2016 року або достроково. У відповідності до п. 5.1.1. Договору, банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 62 800 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 21186 від 17 грудня 2012 року (а.с. 19). Однак, позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за Договором. Відповідно до п.п. 5.3.1., 9.4. Договору, позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього Договору повинно розглядатись як істотне порушення цього Договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим Договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим Договором строків виконання зобов'язань вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим Договором. За положеннями п. 7.1. Договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Позивач направляв позичальнику лист-вимогу № 6636/1-2.2 від 15 вересня 2014 року з вимогою виконати свої зобов'язання та задовольнити вимоги банку в позасудовому порядку, проте [PERSON] заборгованість не погасила (а.с. 20). Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № R53700370249В від 17 грудня 2012 року станом на 21 серпня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 71 967 грн. 79 коп., з яких: борг за кредитом - 50814 грн. 40 коп., борг за процентами - 6989 грн. 50 коп., пеня за порушення строку сплати кредиту та процентів - 5248 грн. 77 коп., борг та пеня за управління кредитом - 8915 грн. 09 коп. (а.с. 11-15). Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання по Договору, надавши кредит, проте відповідач [PERSON] у встановлені строки не виконує свої зобов'язання за кредитом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № R53700370249В від 17 грудня 2012 року у розмірі 71967, 79 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 719 грн. 68 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 625, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved