Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Управління Держгеокадастру Вишгородського району Київської області, Відділ Державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Єременко Тетяна Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі - продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянкув якому просить визнати недійсним договір купівлі - продажу [NUMBER] від 28.122012 року, земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218, номер запису про право власності 4227996, дата державної реєстрації 19.12.2013 року - видавник приватний нотаріус Єременко Тетяна Миколаївна, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 9867911 від 13.01.2014 року - реєстраційна служба Вишгородського РУЮ Київської області, державний виконавець - Чорнобук І.А.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 9867911 від 13.01.2014 року реєстраційна служба Вишгородського РУЮ Київської області, державний виконавець - Чорнобук І.А. відносно земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218, номер запису про право власності 4227996, дата державної реєстрації 19.12.2013 року - видавник приватний нотаріус Єременко Тетяна Миколаївна; зобов'язати Управління Держгеокадастру Вишгородського району внести зміни в Поземельну книгу за реєстровим номером [NUMBER] з зазначенням власника земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER], [PERSON]; зобов'язати Вишгородську районну державну адміністрацію (Відділ Державної реєстрації Управління економіки Вишгородської РДА) внести зміни в Державний реєстр прав власності на рухоме майно шляхом скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218, номер запису про право власності 4227996, дата державної реєстрації 19.12.2013 року - видавник приватний нотаріус Єременко Тетяна Миколаївна, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 9867911 від 13.01.2014 року - реєстраційна служба Вишгородського РУЮ Київської області, державний виконавець - Чорнобук І.А. за [PERSON] з внесенням в Державний реєстр прав власності на рухоме та нерухоме майно запису про власника земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER] [PERSON]; визнати право власності на земельну ділянку площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218 за [PERSON]; витребувати земельну ділянку площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218 з чужого незаконного володіння [PERSON] та зобов'язати останнього передати вказану земельну ділянку [PERSON]; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] з відміткою про перехід права власності на вказану земельну ділянку до [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що земельна ділянка площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] за рішенням загальних зборів вказаного садового товариства від 17.02.2007 року була надана позивачу в користування, як члену цього товариства. На місцевості були встановлені та погоджені межі цієї ділянки, передано позивачу на зберігання межові знаки, надано проект документів для виготовлення технічної документації для подальшого виготовлення державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку. За кадастровим планом складеним на ім'я позивача, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. На підставі розпорядження Вишгородської РДА Київської області від 12.03.2008 року № 154 Управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області на цю земельну ділянку був виданий Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], яка не була членом садівницького товариства « Ветеран - 1». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 року, яка набрала законної сили, розпорядження Вишгородської РДА Київської області від 12.03.2008 року № 154 в частині передачі у власність гр. [PERSON] вищевказаної земельної ділянки визнано недійсним. 19.12.2012 року гр. [PERSON] уклала договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки з гр. [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостак В.Я. На Державному акті на право власності на земельну ділянку з серії [NUMBER], здійснено відмітку про перехід права власності на вказану земельну ділянку до гр. [PERSON] 24.12.2012 року Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі здійснено реєстрацію в Поземельній книзі за реєстровим номером [NUMBER]. Таким чином, позивач вважає, що продаж земельної ділянки та реєстрація переходу прав були здійснені незаконно гр. [PERSON] та Управлінням, які були обізнані у набранні законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 року, однак, продавець спірної земельної ділянки гр. [PERSON] приховала цю обставину від нотаріуса і від покупця, а Управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області здійснило відповідну реєстрацію в Поземельній книзі. 28.12.2012 року [PERSON] уклав договір купівлі - продажу земельної ділянки з гр. [PERSON] Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.03.2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі - продажу від 19.12.2012 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт про право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] серії [NUMBER]. Таким чином, позивач вважає, що договір купівлі - продажу земельної ділянки від 19.12.2012 року порушує його права, як законного землекористувача, а тому змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Надали письмові заперечення на заяви представника відповідача [PERSON] та - [PERSON] про застосування строку позовної давності, оскільки про договір стало відомо лише в січні 2014 року. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, представником [PERSON] 19.10.2017 року та відповідачем 03.04.2018 року було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки предметом розгляду вказаної цивільної справи є договір купівлі - продажу земельної ділянки укладений 28.12.2012 року. Представник відповідача - Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в судове засіданні не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Представник відповідача - Управління Держгеокадастру Вишгородського району Київської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Єременко Т.М. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій повідомила, що договір купівлі - продажу, який був нею посвідчений від 28.12.2012 року на підставі документів, що передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій. Заборон та арештів на момент вчинення нотаріальних дій не було. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, дану справу розглянуто у відсутність тих осіб, які не прибули, на підставі наявних доказів у загальному порядку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] за рішенням загальних зборів вказаного садового товариства від 17.02.2007 року була надана [PERSON] в користування, як члену цього товариства. За кадастровим планом складеним на ім'я [PERSON], земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. На підставі розпорядження Вишгородської РДА Київської області від 12.03.2008 року № 154 Управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області на земельну ділянку площею 0,1001 га, садівницького товариства [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], був виданий Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 року, яка набрала законної сили, розпорядження Вишгородської РДА Київської області від 12.03.2008 року № 154 в частині передачі у власність гр. [PERSON] вищевказаної земельної ділянки визнано недійсним. 19.12.2012 року гр. [PERSON] уклала договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки з гр. [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостак В.Я., після продажу якої, на Державному акті на право власності на земельну ділянку з серії [NUMBER], було здійснено відмітку про перехід права власності на вказану земельну ділянку до гр. [PERSON] 24.12.2012 року Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі було здійснено реєстрацію в Поземельній книзі за реєстровим номером [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року [PERSON] є законним землекористувачем спірної земельної ділянки, права якого порушено прийняттям розрядження Вишгородської районної державної адміністрації № 154 від 12 березня 2008 року про передачу земельної ділянки [PERSON], яка не є членом вказаного садового товариства. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких визнання права, визнання правочину недійсним, припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст.ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Оскільки земельна ділянка не перебувала в користуванні [PERSON], а знаходилася в користуванні позивача, вона не могла бути передана [PERSON], яка не була членом товариства. Вказані обставини встановлені рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.03.2014 року залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Договір купівлі-продажу [NUMBER] від 28.12.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 265393832218, номер запису про право власності 4227996, дата державної реєстрації 19.12.2013 року - порушує права позивача, який є законним землекористувачем спірної земельної ділянки, як член СТ «Ветеран-1». Відтак на підставі вказаних норм Закону договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсними і тим самим захистити порушені права землекористувача [PERSON], як члена СТ «Ветеран-1», а тому уточнені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується решти вимог позивача, то вони не можуть бути задоволені з наступних підстав. Як встановлено по справі, позивач на даний час не є власником спірної земельної ділянки, тоді як припинення права власності на землю відбувається в порядку передбаченому ст. ст. 140-151 ЗК України, підстав для чого в суді не встановлено. Зобов'язання витребування спірної земельної ділянки та зобов'язати відповідача [PERSON] передати спірну земельну ділянку позивачу на вимогах Закону не ґрунтується й для захисту прав позивача не потребується. Не має необхідності для захисту прав позивача й внесенням певних відомостей до Державного реєстру правочинів щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, оскільки згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Щодо заявленого клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про застосування строку позовної давності судом зазначається наступне. Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час розгляду вказаної цивільної справи, судом було оглянуті матеріали цивільних справ № 363/304/16-ц та № 363/1177/13-ц в яких було встановлено, що 10.02.2014 року позивач був ознайомлений з метріалами цивільної справи № 363/1177/13-ц та дізнався про наявність договору купівлі - продажу спірної земельної ділянки, укладеного 28.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом 20.10.2016 року, тобто з дати коли позивач дізнався про наявність договору купівлі - продажу [NUMBER] від 28.12.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо спірної земельної ділянки і до дати подачі вказаного позову до суду минуло 2 роки та 8 місців. Таким чином, строк позовної давності щодо звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав по вказаній цивільній справі не було пропущено, а тому клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Outcome: partial