Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву позивач мотивував тим, що з 20.08.2010 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу мають двох дітей. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось в зв`язку з тим, що втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, внаслідок чого між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, тому вважає, що збереження шлюбу та спільне проживання неможливе і буде суперечити їх інтересам. На даний час шлюб носить формальний характер так як не проживають разом як подружжя і не підтримують сімейно-шлюбних відносин. [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 20 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 969. 19.01.2021 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 08.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 10.02.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Судові витрати просив залишити за ним. 11.02.2021 року від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій позов визнала. Просила суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.08.2010 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 969. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі, у сторін [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З поданої [PERSON] заяви вбачається, що остання бажає змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб значиться « [PERSON] », тому суд вважає за можливе відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище. У заяві від 10.02.2021 року [PERSON] просив судові витрати залишити за ним. Враховуючи клопотання [PERSON] , суд вважає за можливе судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved