Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Чернігів, вул. Північна, 21 з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України мотивуючи вимоги тим, що позивач є власником 3/5 частин житлового будинку № 21 по вул. Північній в м. Чернігові, в належній позивачу частині будинку зареєстровані, але фактично не проживають понад встановлені законом строки онука позивача [PERSON] та її діти. У 2002 році відповідачка разом зі своїм старшим сином виїхала зі спірного помешкання на постійне місце проживання до [INFO], де проживає і на даний час, будь-які її речі в будинку відсутні, перешкоди у користуванні житлом їй не створювались, своїх обовязків щодо участі в утриманні житлового приміщення вона не виконує, нарахування по комунальним послугам не сплачує. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач та її представник в судовому засіданні у задоволенні позову просили відмовити посилаючись на те, що дійсно позивач постійно не проживає у спірному помешканні у звязку з неприязненими відносинами у сімї та на даний час їй створюються перешкоди у користуванні спірним будинком, права користування іншим житлом відповідач не має. Представник третьої особи органу опіки та піклування просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачка з дітьми не має на праві власності будь-якого житла. Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить 3/5 частин житлового будинку № 21 по вул. Північній в м. Чернігові на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1992 року, виданого нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-865 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2010 року, виданого нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-184 (а.с.5,6). За зазначеною адресою зареєстровані відповідач [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до акту від 28.04.2015 року в м. Чернігові по вул. Північній, 21 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але не проживають за цією адресою з 2002 року, зазначене підтверджується власником житла [PERSON] та головою вуличного комітету № 21 [PERSON] (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад встановлені законом строки без поважних причин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заходів щодо потрапляння до спірного житла з метою постійного в ньому проживання не вживала та даних про створення їй перешкод у користуванні таким в судовому засіданні суду не надано. Згідно інформації Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22.07.2015 року № 240 [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані, але проживають в [INFO], [PERSON] та [PERSON] навчаються в Смоленській ЗОШ І-ІІ ст. Зазначені обставини не заперечуються й відповідачем. Враховуючи те, що відповідач не надала суду переконливих доказів її тимчасової відсутності в спірній квартирі з поважних причин понад встановлені законом строки та створення позивачем їй перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням, є підстави вважати, що вона добровільно покинула будинок № 21 по вул. Північній в м. Чернігові і без поважних причин не проживає у ньому понад встановлені законом строки. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved