Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Терра Банк» про повернення депозитних вкладів та відшкодування збитків, мотивуючи тим, що 30 січня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № НСВ-119267:978, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 6 400 Євро з виплатою 10% річних строком до 28 лютого 2014 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув та розмістив 6 449,10 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER]. Частина з вказаних коштів 6 445 Євро переоформлена позивачем на новий строк відповідно до договору банківського вкладу № НСВ-124155:978 від 28 лютого 2014 року з виплатою 10,10% річних строком до 31 березня 2014 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув та розмістив 6 498,50 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER]. Крім того, частина з вказаних коштів 3 495 Євро переоформлена позивачем на новий строк відповідно до договору банківського вкладу № ВДБ-131841:978 від 31 березня 2014 року з виплатою 10,0% річних строком до 7 квітня 2014 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув та розмістив 3500,75 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER]. 400 Євро було повернуто позивачу 1 квітня 2014 року та 300 Євро - 11 квітня 2014 року. Оскільки по закінченню строку дії договорів банківського вкладу позивачу не повернуто внесену суму банківського вкладу та нараховані відсотки на нього, то позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму вкладу та відсотків у розмірі 5 808,35 Євро, суму процентів за час фактичного їх неповернення в розмірі 125,54 Євро, 3% річних у розмірі 37,48 Євро, збитків, завданих інфляцією за час прострочення в розмірі 419,77 Євро, пеню у розмірі 455,96 Євро шляхом невідкладеної одноразової виплати готівкою з каси відповідача; визнати дії відповідача протиправними та винести ухвалу про порушення кримінальної справи. У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги. Просив зобов'язати відповідача здійснити перерахування суми вкладів позивача у розмірі 5 808,35 Євро у національну валюту за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 22 серпня 2014 року, а саме 1 772,5239 грн. за 100 Євро та стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену частину депозитних вкладів та процентів на них у сумі 1 778 грн. 57 коп., суму процентів за час фактичного їх неповернення в розмірі 219,85 Євро, 3% річних у розмірі 65,65 Євро, збитків, завданих інфляцією за час прострочення в розмірі 507,22 Євро, пеню у розмірі 580,84 Євро Представник відповідача та третя особа до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, відповідно до яких сума вкладу позивачу виплачена, а підстав для задоволення інших позовних вимог немає (а.с. 80-82). Тому, суд розглянув справу у відсутність представника відповідача та третьої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 30 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк» укладено договір банківського вкладу № НСВ-119267:978, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 6 400 Євро з виплатою 10% річних строком до 28 лютого 2014 року (а.с. 13-14). Внесення вкладу підтверджується квитанцією від 30 січня 2014 року (а.с. 14 на звороті). За вказаним договором позивачу нараховані відсотки у розмірі 49,10 Євро (а.с. 15). 28 лютого 2014 року відповідач суму вкладу та нараховані відсотки не повернув та розмістив 6 449,10 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER] (а.с. 15). Частина з вказаних коштів 6 445 Євро переоформлена позивачем на новий строк відповідно до договору банківського вкладу № НСВ-124155:978 від 28 лютого 2014 року з виплатою 10,10% річних строком до 31 березня 2014 року (а.с. 16-17). За вказаним договором позивачу нараховані відсотки у розмірі 53,50 Євро (а.с. 18). 31 березня 2014 року відповідач кошти не повернув та розмістив 6 498,50 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER] (а.с. 18). Крім того, частина з вказаних коштів 3 495 Євро переоформлена позивачем на новий строк відповідно до договору банківського вкладу № ВДБ-131841:978 від 31 березня 2014 року з виплатою 10,0% річних строком до 7 квітня 2014 року (а.с. 20-21). За вказаним договором позивачу нараховані відсотки у розмірі 5,75 Євро (а.с. 18). 7 квітня 2014 року відповідач кошти не повернув та розмістив 3 500,75 Євро (вклад та відсотки) на поточний рахунок [NUMBER]. 400 Євро було повернуто позивачу 31 березня 2014 року та 1 квітня 2014 року (а.с. 19), 300 Євро - 7, 9 та 11 квітня 2014 року (а.с. 23). Відповідно до п. 3.1.3 та п. 3.1.2 договорів банківського вкладу банк зобов'язувався виплачувати вкладнику нараховані відсотки та повернути вкладнику суму депозиту після закінчення терміну дії договору готівковими коштами у валюті вкладу або безготівковим переказом на рахунок позивача за письмовою заявою вкладника - розпорядження. Таким чином станом на день подання позову не повернутими залишились 4,10 Євро за договором від 30 січня 2014 року, 2 603,50 Євро за договором від 28 лютого 2014 року та 3 200,75 Євро за договором від 31 березня 2014 року. Судом встановлено, що відповідачем 5 листопада 2014 року позивачу виплачено суми вкладів та нарахованих відсотків, що не заперечується позивачем. Згідно з п. 2.10 договорів банківського вкладу якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу зі сплином строку, встановленого п. 2.6 договору, то строк вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу,у зв'язку з чим вкладник доручає банку наступного дня після сплину строку, встановленого п. 2.6 договору перерахувати суму вкладу і проценти за вкладом нараховані за умовами пп. 2.3, 2.4 договору на рахунок «Вклад на вимогу» «2620», подальше нарахування процентів відбувається згідно процентних ставок, встановлених банком на рахунок «Вклад на вимогу». Відповідно до п. 2.9 договору банківського вкладу № НСВ-119267:978 такий розмір процентів «Вкладу на вимогу» становить 0,1% річних. Оскільки позивачем не надано суду доказів його письмової вимоги до відповідача про повернення вкладу та відсотків за договорами банківського вкладу від 30 січня 2014 року та 28 лютого 2014 року, то проценти за неповернуту суму нараховуються позивачу як повернення «Вкладу на вимогу» з розрахунку 0,1% річних. Тому, доводи позивача про нарахування відсотків з розрахунку 10% та 10,10% відповідно за неповернуті суми вкладів та процентів є безпідставними. Таким чином, проценти на неповернуту суму вкладу за договором № НСВ-119267:978 від 30 січня 2014 року становлять 0,0019 Євро, що розраховано: 4,10 х 0,1% х 175 / 365, з яких 4,10 Євро - сума неповернутого вкладу, 0,1% - проценти відповідно до п. 2.9 договору, 175 - кількість прострочених днів, 365 - кількість днів у році. Відповідно до п. 2.9 договору банківського вкладу № НСВ-124155:978 від 28 лютого 2014 розмір процентів «Вкладу на вимогу» також становить 0,1% річних. Таким чином, проценти на неповернуту суму вкладу за договором № НСВ-124155:978 становлять 1,02 Євро, що розраховано: 2 603,50 х 0,1% х 143/ 365, з яких 2 603,50 Євро - сума неповернутого вкладу, 0,1% - проценти відповідно до п. 2.9 договору, 143 - кількість прострочених днів, 365 - кількість днів у році. Оскільки у день закінчення договору № ВДБ-131841:978 від 31 березня 2014 року, а саме 7 квітня 2014 року позивач надав відповідачу письмову заяву про повернення банківського вкладу та процентів (а.с. 25), які не були повернуті вчасно з вини відповідача, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування вкладом у розмірі 116,63 Євро, що розраховано: 3 200,75 х 10% х 133/ 365, з яких 3 200,75 Євро - сума неповернутого вкладу, 10% - проценти відповідно до умов договору, 133 - кількість прострочених днів, 365 - кількість днів у році. Відповідно до п. 5.1. договорів банківського вкладу від 30 січня, 28 лютого та 31 березня 2014 року за невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки банк не виконав взяті на себе зобов'язання з приводу виплати вкладу та відсотків у строк, обумовлений договорами банківського влкаду, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. За договором банківського вкладу № НСВ-119267:978 від 30 січня 2014 року 3% річних становить 0,06 Євро, за договором банківського вкладу № НСВ-124155:978 від 28 лютого 2014 року - 30,60 Євро, за договором банківського вкладу № ВДБ-131841:978 від 31 березня 2014 року - 34,99 Євро відповідно до розрахунку позивача, наведеному в уточненій позовній заяві (а.с. 87-91). Проте, доводи позивача про стягнення інфляційних витрат задоволенню не підлягають, оскільки інфляційні витрати нараховуються згідно з чинним законодавством тільки на національну валюту. Також доводи позивача про нарахування пені відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази грошей в Україні» є необґрунтованими, оскільки вказаний Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами відповідно до преамбули та не застосовується до правовідносин, які виникли на підставі договору банківського вкладу. Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 21 серпня 2014 року у ПАТ «Терра Банк» з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 83-84). Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Оскільки рішення про запровадження тимчасової адміністрації прийнято 21 серпня 2014 року, а 5 листопада 2014 року позивач отримав суму вкладу у розмірі 101 175 грн. 82 коп. з розрахунку курсу Євро до національної валюти станом на 21 серпня 2014 року (а.с. 94), то підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок суми вкладів позивача у розмірі 5 808,35 Євро у національну валюту за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 22 серпня 2014 року, а саме 1 772,5239 грн. за 100 Євро та стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену частину депозитних вкладів та процентів на них у сім 1 778 грн. 57 коп. - немає. Таким чином, враховуючи, що суми вкладів та проценти на них повернуто відповідачем, але останнім порушений строк їх виплати, то суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 183,32 Євро (1,02 Євро + 111,63 Євро + 0,06 Євро, + 30,06 Євро, + 34,99 Євро). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «Терра Банк» на користь [PERSON] суму в розмірі 183,32 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 10 грудня 2014 року складає 3 547 грн. 93 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «Терра Банк» підлягає стягненню на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial