Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В. В., [PERSON] , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 20 березня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АК «Укрсоцбанк») укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 108 900 дол. США, зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення до 18 березня 2018 року. 20 березня 2008 року між ним, [PERSON] та АК «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки № 08/I-39, за умовами якого у якості забезпечення виконання вимог по вказаному кредитному договору, ними в іпотеку було передано квартиру, загальною площею 78,8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить йому та [PERSON] на праві приватної власності 10 травня 2017 року за зверненням АТ «Укрсоцбанк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. було вчинено виконавчий напис № 6532 про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 78,8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить йому [PERSON] на праві приватної власності та Загальна сума заборгованості становить 1 683 919,50 грн. 26 березня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кавця В. М. відкрито виконавче провадження №58732552 з примусового виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса. Вважаючи, що виконавчий напис вчинений без наявності достатніх правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства, [PERSON] просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 10 травня 2017 року № 6532, щодо звернення стягнення на нерухоме майно таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В. В., [PERSON] , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 15 жовтня 2019 року від [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначає, що позов підтримує та просить його задовольнити. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2020р. залучено до участі у справі як співвідповідача АТ «Альфа-Банк». Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду по суті. 22 червня 2021 року від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява, у якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. 22 червня 2021 року від АТ «Альфа-банк» до суду надійшла заява, у якій просять розглядати справу за їх відсутності. Приватний нотаріус Чуловський В. А. та приватний виконавець Кравець В. В. у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третіх осіб, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20 березня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», укладено договір кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у сумі 108 900 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 19 березня 2018 року, (том 1, а. с. 179-183). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 20 березня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] та банком укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 78,8 кв м., жилою площею 41,6 кв м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1, а. с. 153-156). 10 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис № 6532 про звернення стягнення на трикімнатну квартиру загальною площею 78,8 кв м., жилою площею 41,6 кв м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] , у якому зазначено, що за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, пропонує задовольнити вимоги банку у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 12 серпня 2014 року по 15 лютого 2017 року на загальну суму заборгованості у розмірі 1 683 918 грн 50 коп., яка складається з: 956 374 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом; 727 544 грн 11 коп. -заборгованість за відсотками за користування кредитом (том 1, а. с. 151). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. від 26 березня 2019 року відкрито виконавче провадження №58732552 з виконання вищевказаного виконавчого напису (том. 1, а.с. 17). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів та посадових осіб , на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також інші факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі надписи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих надписів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). У статті 88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимог минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ закріплює такі саме правила та умови вчинення нотаріальних дій. При вчиненні виконавчого надпису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтовування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому, сам факт подання стягувачем таких документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Вчинення виконавчого напису нотаріусом полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16, від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, в якому зазначено, що умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Нотаріусом Чуловським В. А. при вчиненні 10 травня 2017 року виконавчого напису № 6532, всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат», не перевірено безспірність суми боргу. Крім того, банк не надав нотаріусу документ, що підтверджував би отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Так, розрахунок заборгованості за договором кредиту, наданий Банком для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання позивачем, не підтверджує безспірність суми заборгованості. Таким чином, нотаріусом не дотримано усіх вимог законодавства при вчинені виконавчого напису на іпотечному договорі, внаслідок чого порушено законні інтереси позивача. Крім того, нотаріус не перевірив, чи не сплили строки позовної давності, і всупереч вимогам законодавства видав виконавчий напис не у межах строку позовної давності. Положенням ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В розрахунку, який надав банк нотаріусу, і який долучений до матеріалів справи, вказано, що прострочена заборгованість виникла за період з 19 листопада 2012 року по 14 лютого 2017 року. Останній платіж по нарахованих відсотках здійснено позичальником 20 лютого 2013 року у сумі 16 000 грн. Ця обставина підтверджується також довідкою банка від 15 лютого 2017 року № 10.1-87/2740 (том 1, а. с. 168). Відповідно до пункту 1.1.1 кредитного договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 10 числа кожного місяця рівними частинами сплачу кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 907, 00 доларів США. Як вбачається із довідки банка від 15 лютого 2017 року №10.1-87/2740, останній платіж позичальником здійснено 20 лютого 2013 року, а 10 березня 2013 року позичальником не здійснено черговий платіж згідно умов кредитного договору, а тому відповідно до пункту 4.5 договору строк платежу за договором настав достроково через 90 днів з дня несплати позичальником чергового ануїтетного платежу, що становить 907, 00 доларів США. Таким чином строк платежу за кредитом настав достроково 10 червня 2013 року, тобто через 90 днів після несплати позичальником чергового платежу. Відповідно до пункту 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно пунктом 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Оскільки банк дізнався про порушення свого права з 10 червня 2013 року, тому трирічний строк позовної давності обчислюється саме з цієї дати, і нотаріус 10 травня 2017 року видав виконавчий напис не у межах строку позовної давності всупереч вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності умови безспірної заборгованості, а також цим виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки з пропуском строку встановленого статті 88 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких підстав, з урахуванням предмету даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Зважаючи на викладене з АТ «Альфа-Банк» на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved