Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 5000,00 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбу з 07 червня 2001 року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO]. 20 березня 2014 року шлюбу був розірваний. Відповідач матеріально не утримує сина, що в силу вимог СК України стало підставою для позивача для звернення до суду. Крім того, ухвалою суду від 14 серпня 2014 року об'єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Зустічна позовна заява вмотивована тим, що позивачка перевезла їх сина з квартири де вони проживали разом до іншого житла, не дає можливості відповідачу спілкуватися з сином, тому [PERSON] вважає, що інтереси сина - [PERSON] слід захистити шляхом визнання його місця проживання разом з батьком. У судовому засідання [PERSON] та її представник вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі. Проти вимог зустрічного позову заперечували у повному обсязі. У судових засіданнях, зокрема від 14.08.2014 року [PERSON] та його представник проти вимог первісного позову заперечували. Зустрічний позов просили задоволити у повному обсязі. Представник Печерського районної в місті Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування при вирішенні первісного позову покладався на думку суду. Проти вимог зустрічного позову заперечувала. Суд заслухавши сторін, представника Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 07 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї. 20 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду м. Києва шлюб розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], про що в Книзі народжень 02 листопада 2001 року зроблено відповідний актовий запис у Відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, що свідчить про ухилення відповідача від утримання свого сина та свідчить про обгрунтованість позову Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що [PERSON] відповідно до свого матеріального стану, стану здоров'я спроможний сплачувати аліменти, проте розмір аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 5 000,00 грн. не відповідає його матеріальним можливостям, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2 500,00 грн. Щодо вимоги зустрічного позову слід зазначити наступне. Частиною 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 161 СК України). Згідно висновку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 25.09.2014 року за № 105/01-2465/В-12 про визначення місця проживання малолітньої дитини, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON]. Отже, аналізуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, враховуючи висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, суд вважає, що зустрічний позов є необгрнутованим, тому у його задоволені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн. за вимоги щодо стягнення аліментів.

Outcome: partial