overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 16.08.2003 року, актовий запис №568. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено через різні погляди на принципи сімейного життя, внаслідок чого подружжя втратило почуття любові та взаємоповагу один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2003 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №568 (а.с.7), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.8). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь позивача: судовий збір - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №325. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, зловживання відповідачем алкоголем, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №325(а.с.4), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Біленченківсько сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у вересні 2007 року померла її мати [PERSON] Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS]. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Біленченківка Гадяцького району, її матір'ю є [PERSON] Згідно виписки з погосподарської книги Біленченківської сільської ради станом на 01 липня 1990 р. домоволодіння по [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON] Земельна ділянка площею 0,58 га по [ADDRESS] не приватизована. Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] становить 18088 грн. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа № 763/2008 заведена на підставі фактичного прийняття. 26 серпня 2008 року видавалося свідоцтво про право на спадщину на ім'я дочки померлої, [PERSON] Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлої матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

у червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадщину, вказуючи, що у грудні 2002 року помер її чоловік [PERSON] Після смерті чоловіка залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю). На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 10 квітня 1979 року в Сарівській сільській раді Гадяцького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0231592 площею 1,82 в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 6 від 13.01.97р. Вартість земельної частки (паю) становить 19951,71 грн. З викопіювання з плану землекористування Сарівської сільської ради з визначення місця розташування земельної ділянки, яка належить [PERSON], вбачається, що земельна ділянка значиться під № 352 і виділена йому в натурі. [INFO] в с. М.Будища Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Сарівської сільської ради [PERSON] на дату смерті проживав разом з дружиною [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну частку (пай) розташованої на території Сарівської сільської ради і є всі підстави для визнання за нею права власності на земельну частку (пай) після смерті чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 7 жовтня 2006 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. З самого початку сімейне життя з відповідачем не склалося. З часом з'ясувалося, що вони зовсім різні люди, відповідач проживає окремо протягом останніх чотирьох років. У них різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, відповідач турботами сім'ї не цікавиться, байдуже ставиться до сина, вихованням його не займається, успіхами у навчанні не цікавиться, внаслідок чого між ними постійно виникали суперечки. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду уточнену заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення з відповідача суми судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №761, між [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2006 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 23.03.2007 року, [PERSON] народився [INFO] року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 16 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 326. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З часом відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до того, що вони подружніх стосунків не підтримують і спільне господарство не ведуть з жовтня 2013 року. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу дітей не мають. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, примирення між ним та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 березня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 16 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Із пояснень сторін вбачається, що вони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не проживають разом із жовтня 2013 року. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між - [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 24 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Броварської міської ради Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 447. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Між ними постійно виникали сварки та суперечки, свідками яких стають їхні діти, що негативно впливає на їх психічний стан та завдає душевних страждань. Вона не прагне відновити сімейні стосунки, оскільки вони з чоловіком стали цілковито сторонніми людьми. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 24 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Броварської міської ради Київської області. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведутьё із лютого 2014 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між - [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 25 лютого 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 103. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З часом відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до того, що вони подружніх стосунків не підтримують і спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, примирення між ним та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 1995 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 25 лютого 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області. Із пояснень сторін вбачається, що вони незважаючи на проживання за однією адресою припинили подружні стосунки із листопада 2013 року. Також з цього ж часу не ведуть спільне господарство. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, з тих підстав, що відповідно до свідоцтва про народження батьком її дитини є [PERSON]. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для її утримання не досягнуто, тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини всіх його доходів (заробітку), до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки у судове засідання не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як видно з матеріалів справи батьком [PERSON] в свідоцтві про народження зареєстрований [PERSON] (а.с.4). В теперішній час донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку не досягнуто. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст.174 ЦПК України зазначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує те що, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати, та вважає доцільним стягнути кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх заробітків (доходів) відповідача [PERSON], щомісячно. На підставі висловленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]. Позов мотивує тим, що має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та діти залишаються проживати з позивачем. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частину всіх видів заробітку (доходів) з 03 червня 2014 року, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини. Сторони у судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку. Відповідно до свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 28 серпня 2001 року, [PERSON] народилася [INFO]. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та діти залишаються проживати з позивачем. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходів). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved