Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Гелексі» (далі - ТОВ «ФК «Гелексі») про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову зазначено, що 01 квітня 2021 року позивач оформив заявку на отримання кредиту на офіційному веб-сайті відповідача ТОВ «ФК «Гелексі» та отримав кредит в розмірі 3 000 грн. Зобов`язання перед відповідачем були виконані в повному обсязі. Через деякий час позивачу почали надходити повідомлення про нібито невиконані зобов`язання перед відповідачем. На всі аргументи позивача щодо виконання зобов`язань перед ТОВ «ФК «Гелексі» за кредитним договором представники кредитодавця не реагували. 07 травня 2021 року представник позивача направив адвокатський запит до відповідача з проханням надати кредитний договір та інформацію щодо заборгованості [PERSON] , однак відповіді у встановлений строк надано не було. Позивач стверджує, що не отримував свій примірник договору та не підписував ані фізично, ані накладенням ЕЦП жодного кредитного договору, а також заяви про прийняття пропозиції укласти електронний договір, у зв`язку з чим просить визнати вказаний договір недійсним. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у ТОВ «ФК «Гелексі» кредитний договір, укладений в електронній формі між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та ТОВ «ФК «Гелексі», та графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору в електронному вигляді. 09 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив, в додатках до якого було долучено кредитний договір укладений в електронній формі № 221406 від 01 квітня 2021 року на паперових носіях, додаткова угода №1 до кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, детальний розрахунок суми заборгованості, на виконання вимог вищевказаної ухвали. У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає їх безпідставними з наступних підстав. ТОВ «ФК «Гелексі» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 917 від 11 липня 2017, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - «Нацкомфінпослуг») на підставі розпорядження № 3154 від 11 липня 2017 року та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійної о забезпечення), н.в.і.у.» (код КВЕД 64.99). В інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) товариства (веб-сайті https://cashinsky.ua) між [PERSON] (позичальником) та ТОВ «ФК «Гелексі» (кредитодавцем) укладено кредитний договір, а саме: № 221406 від 01 квітня 2021 року на суму 3 000,00 грн строком на 30 днів. Позивачем здійснена реєстрація як користувача на сайті відповідача шляхом створення унікального акаунту користувача (особистого кабінету) з використанням особистого e-mail (логін користувача) та створеного позивачем паролю входу в систему. Позивач ідентифікувався в системі ТОВ «ФК «Гелексі» шляхом введення (створення) спеціального набору електронних даних - заповнив анкету зі своїми персональними та іншими даними (ПІБ: [PERSON] ; дата народженця; [INFO] ; РНОКПП (ІПН): [NUMBER] ; паспорт: [NUMBER] , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 16.11.2001; адреса реєстрації: [ADDRESS] ), даними банківської картки тощо. Справжність зазначених в анкеті персональних та інших даних позивачем не заперечується та підтверджується доданими до позовної заяви копіями паспорта й картки фізичної особи - платника податків. Відповідачем проведений скоринг позивача через бази даних бюро кредитних історій, відкриті бази МВС та ДМС України. Зокрема, за результатами перевірки зазначеного в анкеті паспорта [NUMBER] у відкритій базі даних «Розшук» МВС України (https://wanted.mvs.gov.ua/passport/) зазначений паспорт не знайдено серед викрадених та втрачених. За результатами перевірки зазначеного в анкеті паспорта [NUMBER] у відкритій базі даних «Перевірка недійсних документів» ДМС України (https://nd.dmsu.gov.ua/) інформація про визнання недійсним документа, про викрадений та втрачений документ в базах даних ДМС відсутня. Позивачем відповідно до встановленого а лгоритму здійснені інші дії, необхідні для укладення договору позики та отримання суми позики. До укладення договору позики позивачу на ознайомлення був наданий паспорт позики, в якому позивача ознайомлено з інформацією та контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядком повернення кредиту; з додатковою інформацією щодо наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. В результаті проходження позивачем всіх етапів алгоритму, в тому числі з вибору розміру та строку користування позикою, ознайомлення з паспортом позики, ознайомлення з текстом договору позики та графіком платежів, підтвердження заявки на отримання позики та введення коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу, 01.04.2021 між відповідачем (як позикодавцем) та позивачем (як позичальником) з використанням ІТС систем укладений електронний договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №221406. Одночасно з укладенням договору позики, 01 квітня 2021 року, між відповідачем та позивачем з використанням ІТС укладена додаткова угода № 1 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №221406 від 01 квітня 2021 року. Враховуючи, що укладення договору і додаткової угоди відбулось з використанням ІТС відповідача, а домовленість сторін спрямована на встановлення прав і обов`язків сторін у сфері правовідносин позики та оформлена в електронній формі, то укладені між відповідачем і позивачем договір позики та додаткова угода №1 є електронними договорами в розумінні п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», які відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України вважаються укладеними у письмові формі. Відповідачем на банківський рахунок, зазначений позивачем в анкеті позичальника, перерахована сума грошових коштів (сума позики) в розмірі 3 000,00 грн, що підтверджується: електронною квитанцією №391933419 (document id) від 01 квітня 2021 року (payment dale) про видачу позики (Loan issue) на суму 3 000,00 грн (total amount) відправником ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (sender) на підставі договору позики № 221406 (order id) на банківську картку; запитом ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 04 червня 2021 року до АТ «АЛЬФА-БАНК» про надання підтвердження проведення 01 квітня 2021 рокуплатежу на суму 3 000,00 грн на картку клієнта; листом АТ «АЛЬФА-БАНК» вих. №49604-53-6/6 від 07 червня 2021 року про успішне перерахування 01 квітня 2021 року грошових коштів в розмірі 3 000,00 грн на карту отримувача. : Також відповідач звертає увагу суду, що у статті 10 «Реквізити та підписи сторін» договору позики під ідентифікаційними та іншими даними позивача містяться електронні дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності 22fw279w, введені позивачем у відповідне вікно на сторінці сервісу (п. 6.h. Алгоритму), які додані до інших електронних даних і використані позивачем як підпис. У статті 10 «Реквізити та підписи сторін» договору позики під ідентифікаційними та іншими даними відповідача містяться електроні дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності 4217dfd964f41805, додані до інших електронних даних і використані відповідачем як підпис. При цьому, обставини оформлення заявки та отримання кредиту на офіційному веб- сайті cashinsky, який належить ТОВ «ФК «Гелексі», та отримання кредиту в розмірі 3 000 грн визнаються позивачем. Наведеним спростовуються доводи позовної заяви щодо непідписання позивачем договору позики. На підтвердження обставини виконання взятих на себе грошових зобов`язань за договором позики позивачем не надано жодного доказу. Самі лише твердження позивача стосовно обставини виконання ним зобов`язань не є засобом доказування в розумінні частини другої статті 76 ЦПК України. Натомість, у термін платежу (30 квітня 2021 року) сума позики не повернута позивачем, чим порушене грошове зобов`язання, що виникло за договору позики. Відповідач наголошує, що без проходження процедури реєстрації в ІТС товариства, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без верифікації кредитної картки позивача, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором - кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що ТОВ «ФК «Гелексі» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 917 від 11 липня 2017, видане Нацкомфінпослуг на підставі розпорядження № 3154 від 11 липня 2017 року та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійної о забезпечення), н.в.і.у.» (код КВЕД 64.99). На офіційному сайті ТОВ «ФК «Гелексі» в мережі Інтернет розміщені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Гелексі». 01 квітня 2021 року в ІТС товариства між сторонами був укладений договір позики № 221406, відповідно до якого сторони погодили про надання [PERSON] грошових коштів в сумі 3 000,00 грн у позику строком на 30 днів, на умовах повернення, платності та строковості. Згідно з цим договором позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором (пункт 1.1 договору). Відповідно до пунктів 7.1, 7.1.3 -7.1.6, 7.8 договору позики позичальник підтверджує, що укладення Договору відповідає його інтересам, останній укладається не під впливом тяжких для нього обставин та на невзаємовигідних умовах, а також що умови Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості Сторін. Більше того, підписанням цього Договору Позичальник надає підтвердження, що ознайомлений з інформацією про позику - загальною сумою зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник, включно з податками. Згідно Графіку платежів, який міститься в пункті 9 договору позики, проценти за користування позикою в межах строку позики з 01 квітня 2021 року до 30 квітня 2021 становлять 1470,30 грн. Разом з тим, одночасно з укладенням договору позики, 01 квітня 2021 року, між відповідачем та позивачем з використанням ІТС укладена додаткова угода № 1 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 1406 від 01 квітня 2021 року, якою: доповнено пункт 1.5. статті 1 «Предмет договору» підпунктом 1.5.8. наступного змісту: «1.5.8. плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів (іменуються «процентна ставка за позикою за Траншем №1») та становить 0% в день від початкового розміру позики за Траншем №1 відповідно п. 1.5.1. Договору з дати підписання Договору, вказаної у преамбулі Договору, до 30 квітня 2021 року - за умови повернення позичальником суми за траншем № 1 в повному обсязі до 30 квітня 2021 року. У випадку не повернення позичальником суми позики за траншем №1 в повному обсязі до 30 квітня 2021 року (включно), позичальник зобов`язаний сплачувати плату за користування позикою за траншем № 1 за період з дати підписання договору до 30 квітня 2021 року - з розрахунку розміру плати за користування позикою за траншем №1, передбаченому пунктом 1.5.2., за кожний день цього періоду»; скасовано графік платежів та викладено його в новій редакції: термін платежу - 30.04.2021; сума позики - 3 000,00 грн.; плата за користування позикою - 0,00 грн.; загальна сума заборгованості - 3 000,00 грн. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору). За статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (стаття 642 ЦК України). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Беручи до уваги вказані норми закону, суд приходить до висновку, що договір укладений між сторонами 01 квітня 2021 року в електронній формі, що містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором позивача та представника товариства, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оспорюваний договір позики було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам частини першої статті 205 ЦК України. Зі змісту оспорюваного договору про надання позики, який наданий відповідачем, встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 1.5.6 договору позики № 221406 від 01 квітня 2021 року позика за траншем № 1 надається позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.5.1 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/ банківську картку, вказану позичальником під час надання особистих даних позичальника в особистому кабінеті). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання позики підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача щодо неукладення договору. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. За судового розгляду на підставі наданих позивачем доказів не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору позики № 221406 від 01 квітня 2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, усі доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом договору. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Втім, зазначених законом підстав недійсності договору позивачем не доведено. На переконання суду, саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в оспорюваному договорі, повністю відповідають паспортним даним позивача. Суду не було надано доказів на спростування зазначеного. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 81 ЦПК України). Позивачем не доведено перед судом порушення прав з боку відповідача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed