overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У січня 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 09.08.2008 р. уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, через те, що вони різні за характерами. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. У грудні 2013 р. позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини і вони перестали вести спільне господарство. Спору про поділ майна не має. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 09.08.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 383, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). З грудня 2013 року подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, оскільки позивач проти цього категорично заперечує. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січня 2015 р. до суду від позивача надійшов позов про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову було вказано, що на праві спільної сумісної власності позивачу належить [ADDRESS]. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] При зверненні до нотаріуса з'ясувала, що на 1/3 частину [ADDRESS] було накладено арешт відділом ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві на дану квартиру 21.11.2006 р. При цьому позивач звернулась до відповідача - відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві щодо зняття арешту із частини квартири та отримала відповідь 14.01.2015 р. щодо неможливості зняття арешту, так як відсутнє виконавче провадження. Тому просить суд звільнити майно з під арешту, яка накладене постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 21.11.2006 р. № 207/06 р. на 1/3 частину спірної квартири. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали даний позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлені про час та місце слухання справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Як з'ясовано судом, на виконання рішення суду, 21.11.2006 р. постановою № 207/06 р. було накладено арешт на майно [PERSON], а саме 1/3 частину [ADDRESS], і власником даної квартири є позивач [PERSON], яка на той час перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер [INFO] Тому суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 21.11.2006 р. та зняття арешту із 1/3 частини [ADDRESS], так як стягнення по даній справі вже проведено, а виконавче провадження закінчене та знищене. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. У судовому засіданні заявники не з'явилися та подали до суду заяви, в яких просили шлюб розірвати. Зазначили, що заяву підтримують в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с.21, 22). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 1995 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). 21 січня 2015 року сторони уклали нотаріальний договір про участь у вихованні дітей та визначення місце проживання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 54. Вищезазначеному договорі сторони визначили, що син [PERSON] за його згодою та спільною згодою батьків після розірвання шлюбу проживатиме з батьком, донька [PERSON] самостійно визначила, що проживатиме з батьком. Заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При укладенні шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище. Заявник подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище заявника на дошлюбне. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2011 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, на примирення не згодні. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві. (а.с. 4) Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та проживають окремо, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що їй на підставі свідоцтва про право власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована колишня невістка, яка в зазначеному будинку не проживає з дня реєстрації і до теперішнього часу. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачка не бажає, а вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка двічі не з'явилась в судове засідання. Судова повістка була вручена судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею ? частини будинку [ADDRESS]. Викладене підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок від 10 грудня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської нотаріальної контори. Із змісту позову встановлено, що відповідачка була прописана в будинку позивачки як член сім»ї. Близько трьох років, в зазначеному будинку не проживає без поважних причин. ЇЇ майно там відсутнє. Викладене підтверджується довідкою квартального комітету № 24 від 10.01.2015 року. [PERSON] заперечень на позов не надала, допустимим та належними доказами не довела безпідставність позовних вимог. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Таким чином, [PERSON] без поважних причин більше року не користується жилим приміщенням в будинку позивачки, відсутня там без поважних причин, що свідчить про те, що вона втратила право на користування цим житлом. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом та в обґрунтування наданих вимог послався на наступне. 17 травня 2013 року на 22 км + 800 м автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ сталася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля Sеat Ibiza, реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіля BMW Х5 підкеруванням [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль Sеat Ibiza належить Позивачу на праві приватної власності. В результаті ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Як встановлено постановою суду про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності, зіткнення транспортних засобів відбулося в результаті порушення Відповідачем вимог пунктів 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху. З метою встановлення розміру шкоди, які поніс [PERSON] було проведене автотоварознавче дослідження постраждалого автомобіля та встановлено загальний розмір майнової шкоди з урахуванням зносу дорівнює 22437 (Двадцяти двом тисячам чотирьомстам тридцяти семи) грн 01 коп. Завдана шкоду в добровільному порядку відповідачем не відшкодована. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2013 року на 22 км + 800 м автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ сталася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля Sеat Ibiza, реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіля BMW Х5 підкеруванням [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. ДТП сталося з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.09.2014 року у справі №504/2360/14-п. Автомобіль Sеat Ibiza д/н [NUMBER] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновку фахівця - автотоварознавця, судового експерта [PERSON] від 30 липня 2013 року № 872 загальний розмір майнової шкоди з урахуванням зносу дорівнює 22437 (двадцяти двом тисячам чотирьомстам тридцяти семи) грн 01 коп. На підставі ст.ст. 23, 543, 553, 554, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 09 лютого 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків (частки) від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею неповноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у від сутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін,в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 лютого 2012 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Також, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн.70 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 липня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Сторони мають різні погляди на сімейне життя і на життя взагалі, з квітня 2014 року проживають окремо і спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння відсутнє. Тому просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 19 липня 2013 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 31 жовтня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сторони мають несумісні характери, відсутнє взаєморозуміння і довір`я. Тому просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2008 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 07.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівсь-кого районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №14. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і в їх обґрунтування послалася на наступне. У шлюбі з відповідачем вони перебувають з 07 березня 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Прожили добре всього один рік, потім відносини між ними погіршилися, почалися відбуватися сварки, чоловік почав їй предявляти різні претензії, став її обвинувачувати в тому, що вона ніде не працює і знаходиться на його утриманні. Коли вона знайшла роботу і працевлаштувалася, це знов йому не сподобалося. Сварки постійно відбуваються у присутності дитини, що погіршує його моральний стан. З січня 2015 року вони припинили шлюбні відносини і вона більше не бажає жити разом з цим чоловіком, тому просить строк на примирення їм не надавати, оскільки їх сімю зберегти вже не можливо із-за негативного ставлення одне до одного. Спору про поділ майна і про місце проживання дитини між ними не має, син проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сімї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 07.03.2008 року відділом РАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №14. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №078646 /а.с.6/. 17.05.2009 року у подружжя [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №183483, виданого виконкомом Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області /а.с.7/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між ними шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини сторонами припиненні з січня 2015 року, подальше спільне життя подружжя не можливе із-за непорозуміння і негативного ставлення одне до одного, тому збереження шлюбу суперечить їх обопільним інтересам та інтересам малолітньої дитини, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved