Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, провулок Грязнова, 7-а, розташованого на земельній ділянці площею 0,40 га, що складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «А1», ганку літ. «кр», котельної літ. «Б», убиральні літ. «В», сараю літ. «Г», гаражу літ. «Д», паркану № 1, воріт № 2, колодязя «К». В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він та відповідач (його матір) є спадкоємцями першої черги за законом за своїм батьком [PERSON], який помер 31.05.2013 року, і після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить, в тому числі, спірний житловий будинок. Позивач подав заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог чинного законодавства до Оріхівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що на спірний будинок відсутній правовстановлювальний документ. Відсутність такого документу пояснюється тим, що будинок був введений в експлуатацію у 1980 році, після цього обєктом правочинів не був, через що відомостей про нього у державних реєстрах немає, однак право власності спадкодавця [PERSON] на спірний будинок може бути підтверджено записами у реєстровій (по господарській книзі) виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. У звязку з цим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання позивач не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подавши письмову заяву про розгляду справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги вона визнає повністю, оскільки подала у встановленому порядку заяву про відмову від спадщини. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду від 09.06.2015 року з Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області була витребувана копія спадкової справи за № 199/2013, заведеної у звязку з відкриттям спадщини за [PERSON]. У звязку з визнанням відповідачем позовних вимог повністю, зясування обставин справи та дослідження їх доказами було проведено шляхом оголошення в судовому засідання наявних в матеріалах справи письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖС № 459285, виданим Оріхівським відділом ЗАГС Запорізької області 10.11.1988 року. Відповідач [PERSON] була дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 393456, виданим Оріхівським відділом ЗАГС Запорізької області 19.12.1987 року. У 1992 році [PERSON] придбав житловий будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Грязнова, 7-а, що підтверджується записом погосподарського обліку №\~1356-1 погосподарської книги № 17 про [PERSON] як про голову даного домоволодіння. 31.05.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 260384, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 04.06.2013 року. У звязку із смертю [PERSON] за ним відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний будинок. Відповідно до ст. 1258, ст. 1261 ЦК України, з огляду на відсутність заповіту, спадкоємцями першої черги за законом щодо спадщини, яка відкрилась із смертю [PERSON], є позивач як його син та відповідач як його дружина. 27.09.2013 року позивач подав до Оріхівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті [PERSON], у звязку з чим на підставі ст. 1268, ст. 1297 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. 26.11.2013 року відповідач подала до Оріхівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], у звязку з чим в силу вимог ч. 1 ст. 1275 ЦК України частка відповідача переходить до позивача. Постановою державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 17.04.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] з посиланням на п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві, і на відсутність таких документів у позивача. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі 14 відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час придбання спадкового майна (1992 рік) були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Позивач надав довідку, видану виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 06.05.2015 року за № 486, про те, що згідно запису погосподарського обліку № 1356-1 погосподарської книги № 17 головою домоволодіння за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, пров. Грязнова, буд. 7-а, значиться громадянин [PERSON], [INFO], який помер 31.05.2013 року. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 29.04.2015 року КП «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області, спірний будинок складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «А1», ганку літ. «кр», котельної літ. «Б», убиральні літ. «В», сараю літ. «Г», гаражу літ. «Д», паркану № 1, воріт № 2, колодязя «К». Таким чином, згідно матеріалів справи спадкодавець [PERSON] набув спірний житловий будинок у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв, що ніким не оспорюється, однак через відсутність право встановлюваних документів не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджених заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року,

Outcome: approved