Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ВЦА м. Торецька, Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області, в якому він просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначив наступне. [INFO] помер його брат [PERSON] , про що Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було зроблено актовий запис №375. Після смерті брата залишилось спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії. 17.04.2019 року він звернувся до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмолено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вчасно звернутись до нотаріальної контори у заявою про прийняття спадщини він не зміг, через те, що доглядав свою дружину, яка знаходилась на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. У зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Представником відповідача 20.06.2019 року за №64 надано відзив, відповідно до якого встановлено, що ВЦА м. Торецька заперечує щодо правових підстав позову в частині неналежного відповідача, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відкриття спадкової справи відбулось за зверненням позивача до державного нотаріуса Першої Покровської державної нотаріальної контори, а тому належний відповідач у справі є орган місцевого самоврядування територіальної громади м. Покровськ. Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача військово-цивільної адміністрації м. Торецька, до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , є уродженцем м. Шахтарськ Сахалінської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5) Як встановлено з копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , позивач [PERSON] має брата [PERSON] , [INFO] (а.с.6) [INFO] [PERSON] помер у м. Шахтарськ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.04.2019 року Покровським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с.7). Після смерті брата відкрилась спадщина на належне йому майно, у вигляді нрахованої та недоотриманої пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. З постанови в.о. державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І. встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. (а.с.10). Позивач просить суд просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини врегульовані у ст. 1272 ЦК України, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, визначена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкодавцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Як вбачається зі змісту та предмету позовної заяви позивачем [PERSON] пред`явлено позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до Військово-цивільної адміністрації м. Торецька та Торецького ОУ ПФУ у Донецькій області. В той же час, як встановлено з матеріалів справи місцем проживання спадкодавця [PERSON] було м. Єнакієве Донецька область, тобто територія, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач вперше звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І., а тому слід дійти висновку, що місцем відкриття спадщини є саме м. Покровськ та належним відповідачем у справі є відповідна територіальна громада, у даному випадку - Покровська міська рада. Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк та Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області не є належними відповідачами щодо висунутих [PERSON] позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд зауважує, що ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 30.05.2019 року позовну заяву [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази наявності/відсутності інших спадкоємцем після смерті [PERSON] , надати докази наявності спадкового майна у вигляді нарахованої, але невиплаченої пенсії в Торецькому ОУ ПФУ в Донецькій області, вказано про доцільність визначення у справі належного відповідача, та роз`яснено, серед іншого, що за загальним правилом, пред`явлення позову до неналежного відповідача, навіть при підтвердженні заявлених позивачем вимог, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, і тому позивачу слід чітко визначитися із відповідачем по даній справі. Однак відповідних клопотань про заміну неналежного відповідача у справі від позивача не надходило. Натомість, заявою від 10.06.2019 року позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено достатніми, належними та допустимими доказами наявності спору між ним та Військово-цивільною адміністрацією м. Торецьк, Торецьким об`єднаним управлінням пенсійного фонду України у Донецькій області.

Outcome: dismissed