Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Однак, у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18.07.2014 року утворилась заборгованість у сумі 20129,92 грн., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з урахуванням наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачеві грошові кошти в сумі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н відповідач станом на 18.07.2014 року (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) має заборгованість перед банком у сумі 20129,92 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 3619,22 грн. (у зв'язку зі збільшенням кредитного ліміту); заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 15075,94 грн.; штрафи відповідно до п. 8.6 Умови та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 934,76. Відповідач подала до суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, картка діє в межах визначеного нею строку відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору,. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Строк дії картки відповідача закінчився в червні 2008 року, після чого картку не було перевипущено. Останній платіж відповідачем здійснено 16.02.2009 року, а з вказаним позовом позивач звернувся до суду лише в травні 2014 року, тобто після спливу позовної давності. Таким чином, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку із пропуском ним строку позовної давності.

Outcome: dismissed