Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач, в інтересах якої за довіреністю діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11361606000 від 18.06.2008 року, укладений між нею та банком, недійсним на підставі ст.229 ЦК України; зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» подати до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Одеської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про зняття обмеження та вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна рухоме майно: транспортний засіб марки Mitsybishi, моделі Lancer, 2008 року випуску, червоного кольору, типу легковий седан, з номером агрегатів: шасі JMBSRS3A8U009890, двигун 1584, державний номер [NUMBER]; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь суму в розмірі 2162.96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовом еквівалентно 25191.25 гривень, та 1929.17 гривень комісії за отримання кредиту та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень. При розгляді справи залучено до участі у справі в якості третьої особи з боку відповідача, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», у звязку з укладанням між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» договору факторингу №17 від 20.04.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, зазначивши в обґрунтування позову, що 18.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11361606000 згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином викорис-товувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 19872,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. У травні 2012 року [PERSON] в рахунок дострокового погашення кредиту сплатила суму, визначену Графіком платежів (додаток № 1 який є невідємною частиною договору № 11361606000 від 18.06.2008 року), яка станом на травень 2012 року складала 5\~014,90 доларів США. Однак листом від 20.07.2012 року позивача було повідомлено, що станом на 19.07.2012 року її заборгованість за кредитним договором складає 6\~256,83 доларів США, з яких 6\~113,59 доларів США заборгованість за основним боргом. Вважаючи вищевказані дії банку такими, що не відповідають закону, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання договору припиненим в звязку з його виконанням. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.01.2014 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» було відмовлено. Рішення судів було мотивовано тим, що в у Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу допущено механічну помилку. Враховуючи те, що у Графіку платежів та визначення сукупної вартості кредиту існує помилка, про яку позивачу не було відомо при укладанні кредитного договору та яка вплинула на її обовязок сплатити іншу суму ніж визначеною умовами кредитного договору, [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити у повному обсязі з підстав того, що [PERSON], підписуючи кредитний договір, діяла під впливом помилки, допущеної банком у додатку №1 до договору, який є його невідємною частиною, тобто, підписуючи договір позивач погодилась на ті умови, які існували на момент його підписання. Якщо б позивач знала, що будуть інші умови ніж ті, що передбачені договором, вона його не підписала би. Враховуючи те, що кредитний договір є валютним, а відповідно до законодавства України гривня є законним платіжним засобом на території України, тому, у звязку з девальвацією гривні, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму еквівалентну 2162.96 доларам США, яка на момент ухвалення рішення складає 46392.89 грн. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] позов не визнав, посилаючись на його необґрунто-ваність, зазначивши, що рішенням Комінтернівського районного суду від 16.05.2013 року, залишеного без змін апеляційним судом Одеської області, встановлено факт заборгованості [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 6113.59 доларів США, а помилка, на яку вказує позивач, має місце в додатку №1 до договору №11361606000 від 18.06.2008 року, що не є, на його думку, підставою визнання недійсним самого кредитного договору. В подальшому, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третій особи збоку відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що повністю підтримують позицію банка. Вислухавши пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зокрема, згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати кредитні кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 18.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено договір про надання кредиту та заставу транспортного засобу №11361606000, за яким позивачем отримано на придбання транспортного засобу в кредит 19872.00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день укладання договору становило 96464.65 гривень, на строк до 18.06.2015 року під 13.50% річних за користування кредитними коштами. Позичальник зобовязалась повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 370 доларів США 18 числа кожного місяця згідно Графіку платежів та визначення сукупної вартості кредиту (додаток №1 до кредитного договору). Відповідно до визначених в договорі термінів «ануїтетний платіж» - це сума грошових коштів, що складаються з строкових процентів і строкової суми основного боргу і підлягає сплаті на умовах і в строк, що встановлені договором. За умовами договору позичальник, зокрема, має право дострокове погашати кредит, попередивши про це банк не пізніше, ніж за 12 календарних днів до дати дострокового погашення /а.с.9-17/. Протягом строку дії кредитного договору позивач сплачувала платежі у розмірі 370,00 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями: № 1 від 18 липня 2008 р.; № 17 від 18 серпня 2008 р.; № 35 від 18 вересня 2008 р.; № 1 від 21 жовтня 2008 р.; № 29 від 18 листопада 2008 р.; № 2 від 18 грудня 2008 р.; № 4 від 19 січня 2009 р.; № 3 від 18 лютого 2009 р.; № 1 від 18 березня 2009 р.; № 46 від 21 квітня 2009 р.; № 64 від 18 травня 2009 р.; № 15 від 18 червня 2009 р.; № 4 від 20 липня 2009 р.; № 6 від 18 серпня 2009 р.; № 4 від 18 вересня 2009 р.; № 30 від 19 жовтня 2009 р.; № 18 від 18 листопада 2009 р.; № 5 від 18 грудня 2009 р.; № 19 від 18 січня 2010 р.; №16 від 18 лютого 2010 р.; № 1 від 18 березня 2010 р.; № 6 від 19 квітня 2010 р.; № 13 від 18 травня 2010 р.; № 11 від 18 червня 2010 р.; № 50 від 19 липня 2010 р.; № 8 від 18 серпня 2010 р.; № 6 від 20 вересня 2010 р.; № 2 від 18 жовтня 2010 р.; № 13 від 18 листопада 2010 р.; № 15 від 20 грудня 2010 р.; № 181872 від 18 січня 2011 р.; № 17 від 18 лютого 2011 р.; № 9 від 18 березня 2011 р.; № 1від 18 квітня 2011 р.; № 17 від 18 травня 2011 р.; № 23 від 20 червня 2011 р.; № 39 від 18 липня 2011 р.; № 67 від 18 серпня 2011 р.; № 14 від 19 вересня 2011 р.; № 9 від 18 жовтня 2011 р.; № 9 від 18 листопад 2011 р.; № 9 від 19 грудня 2011 р.; № 3 від 18 січня 2012 р.; № 9 від 20 лютого 2012 р.; № 18 від 19 березня 2012 р.; № 9 від 18 квітня 2012 р., а всього на загальну суму 17020.00 доларів США /а.с.27-50/. Отже, позивачем вчасно сплачувались платежі за договором у період з червня 2008 року по травень 2012 року, що підтверджується наданими платіжними дорученнями та не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. Згідно додатку № 1 (Графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту) який є невідємною частиною договору № 11361606000 від 18.06.2008 року станом на травень 2012 року сума заборгованості [PERSON] перед банком складає 5\~014,90 доларів США. Згідно тексту зазначеного під «зірочкою» зазначена сума може відрізнятись у разі погашення заборгованості у терміни, які відрізняються від зазначених у даному Графіку. В травні 2012 року [PERSON] сплатила ПАТ «УкрСиббанк» суму визначену у додатку № 1 до договору № 11361606000 від 18.06.2008 року у розмірі 5\~014.90 доларів США в якості дострокового погашення заборгованості /а.с.51/. Листом від 20.07.2012 року позивача було повідомлено, що станом на 19.07.2012 року її заборгованість за кредитним договором складає 6256.83 доларів США, з яких 6113.59 доларів США заборгованість за основним боргом. Вважаючи вищевказані дії банку такими, що не відповідають закону [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання договору припиненим. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.01.2014 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовної заяви суди вказали, що в «у додатку №1 до договору про надання спожив-чого кредиту та заставу транспортного засобу допущено механічну помилку, проте в графі «Погашення основної суми кредиту, дол. США», сума, яку необхідно повернути позичальнику відповідає фактично отриманими кошами, а саме 19872 доларів США». Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Окрім того, наявність помилки у додатку №1 до договору №11361606000 від 18.06.2008 року в частині зазначення погашення основної суми заборгованості та процентів, яку повинна сплатити позивач у той чи інший проміжок часу було встановлено під час розгляду справи. Наявність помилки в Графіку платежів та визначення сукупної вартості кредиту, також, було підтверджено представником відповідача. Таким чином, наявність помилки встановлено як в судовому засіданні так і рішенням суду, яку набрало законної сили. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК України ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Суд вважає, що помилка допущена в Графіку платежів (додатку №1 до кредитного договору), суттєво впливає на обовязки позивача, адже сума зазначена в Графіку платежів у графі «погашення основної суми заборгованості та процентів, яку повинна сплатити позивач у той чи інший проміжок часу» не співпадає з реальною сумою кредиту, яку повинна повернути позивач в той чи інший проміжок часу, тобто позивач повинен сплатити більшу суму ніж визначену Додатком № 1 спірного договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] підписуючи договір № 11361606000 від 18.06.2008 року діяла під впливом помилки допущеної у додатку № 1 до договору, який є його невідємною частиною, в звязку з чим є всі підстави вважати, що підписуючи зазначений договір [PERSON] погодилась на ті умови, що існували на момент підписання договору, якщо б позивач знала, що будуть інші умови ніж ті, що передбачені договором, вона його б могла його не підписати. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що в рішенні Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2013 року встановлений факт заборгованості [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 6\~113,59 дол. США, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Адже як зазначає позивач їй було незрозуміло на підставі чого було нараховано дану суму, що і спонукало її звернення до суду. Окрім того, в процесі розгляду вищезазначеної справи було встановлено наявність помилки у додатку №1 до кредитного договору №11361606000 від 18.06.2008 року, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Також, суд не погоджується з твердженням представника відповідача, що помилка допущена в додатку № 1 не є підставою для визнання недійсним кредитного договору в цілому, адже помилка допущена в додатку впливає на права та обовязки позивача викладеним в основному договорі, оскільки в основному договорі не міститься кінцевої суми повернення кредиту, а лише встановлений порядок та умови надання і повернення кредиту, остаточна ж сума повернення визначається у додатку № 1 (Графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту), який є невідємною частиною договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11361606000 від 18.06.2008 року. Згідно зі\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, відповідно до\~ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Враховуючи те, що помилка допущенна в додатку №1 до договору № 11361606000 від 18.06.2008 року впливає на обовязки позивача, про які останній не було відомо при укладанні договору та яка у випадку наявності інших сум могла б не підписати спірний договір, договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11361606000 від 18.06.2008 року підлягає визнанню недійсним на підставі ст.229 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вже було зазначено, на виконання договору № 11361606000 від 18.06.2008 року ПАТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кошти в розмірі 19872,00 долари США, а [PERSON] сплатила ПАТ «УкрСиббанк» у виконання спірного договору суму у розмірі 22 034,96 дол. США в рахунок погашення кредиту та 1929,17 грн. комісії за отримання кредиту, що підтверджується квитанціями, вказаними вище. Таким чином, відповідач повинен повернути різницю наданих коштів позивачу та сплачених коштів відповідачу на виконання договору № 11361606000 від 18.06.2008 року, що становить 2 162,96 дол. США та за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 46\~392,89 грн., а також суму у розмірі 1929,17 грн. сплачених в рахунок комісії за отримання кредиту. Відповідно до розділу 2 спірного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі Позичальник передав в заставу, а Банк прийняв транспортний засіб марки Mitsybishi, моделі Lancer, 2008 року випуску, червоного кольору, типу легковий седан, з номером агрегатів: шасі JMBSRS3A8U009890, двигун 1584, державний номер [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зо-бовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, наслідком настання кредитного договору недійсним, відповідно до приписів ч.2 ст.548 ЦК, є недійсність договору застави. Відповідно до ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифіка-ційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний іденти-фікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових пла-тежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Згідно ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження, обтяжувач самостійно, або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку, обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. В звязку з чим, єдиним належним субєктом подання заяви про вилучення обтяження рухомого майна на адресу реєстратора є ПАТ «УкрСиббанк», на якого чинним законодавством покладено обовязок щодо здійснення реєст-рації відомостей про припинення обтяження шляхом подання заяви про припинення обтяження для подальшого вилучення відповідного запису з Державного реєстру. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» подати до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Одеської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про зняття обтяження та вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна рухоме майно: транспортний засіб марки Mitsybishi, моделі Lancer, 2008 року випуску, червоного кольору, типу легковий седан, з номером агрегатів: шасі JMBSRS3A8U009890, двигун 1584, державний номер [NUMBER] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядам справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих позивачем доказів, нею сплачено за правову допомогу 6000 (шість тисяч) гривень. Згідно\~ п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.2\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 726,82 грн. На підставі ст.ст.11, 229, 509, 525, 526, 548 ЦК України, ст. ст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved