Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У травні 2015р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що під час шлюбу з відповідачкою він отримав кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 94 687грн. 50 коп. на придбання у власність квартири за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, пр. Шахтобудівників, буд. 23, кв. 28.та вказана квартира була куплена за кредитні кошти. 1 червня 2010р. шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Рішенням суду від12 червня 2014р. квартира була визнана їх з відповідачкою спільною сумісною власністю та визнано право за кожним з них на ? частину квартири. Після розірвання шлюбу він сплатив за кредитом суму 73 107 грн.45 коп., тому просив стягнути з відповідачки на його користь 1/2 частину цієї суми 36 553, 72 грн.. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнено з відповідачки на його користь 12 958, 05 грн. в рахунок ? частини сплаченої позивачем заборгованості за договором іпотечного кредиту № DO1FGI0000000221 та витрати по сплаті судового збору в сумі 182, 80 грн., у задоволенні іншої частини позову відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь ? частину сплачених за договором кредиту коштів в сумі 18 192 грн.44 коп. та покласти судові витрати на відповідача. Зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про те, що з відповідачки підлягає стягненню ? частина витрат за кредитним договором, без врахування переплат за несвоєчасність платежів. Помилка полягає в тому, що ці платежі не є переплатою. За період з 14.06.2012р. він сплатив за кредитним договором прострочене тіло кредиту в сумі 1044,05 грн., прострочені відсотки за кредитом в сумі 8477, 86 грн., прострочену комісію в сумі 946, 88 грн., загальна сума вищезазначених платежів за період з 14.06.2012р. до моменту подання позову до суду становить 10 468, 79 грн.. Вказані платежі не є штрафними санкціями, не є переплатою, є обовязковими, регулярними та щомісячними, тому суд мав при вирішенні справи стягнути з відповідачки половину сплачених ним сум, що складає 5 234, 39 грн., оскільки право на стягнення цих сум виникло у нього в момент сплати цих платежів. Він сплачував кошти відповідно до доведеного йому графіка погашення за договором про іпотечний кредит, копію якого додає до скарги. Таким чином суд мав стягнути на його користь частину сплачених ним за договором про іпотечний кредит коштів по основній заборгованості у розмірі 18 192, 44 коп. (12 958, 05грн. +5 234, 39 грн.). В засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] проти скарги заперечувала та просила апеляційну скаргу відхилити. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в засідання апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням кожним із них 5.01.2016р. телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи. Від [PERSON] та від представника позивача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а рішення суду слід скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності до вимог за період до 14.06.2012р., а відповідачкою зроблено заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Крім того, від суми 38 720, 84 грн., яку позивач сплатив протягом 3-х років до часу звернення до суду з позовом суд відняв 2 134, 30 грн., які вважав помилкою у розрахунку, 1044, 05 грн. розмір простроченого тіла кредиту, 8477, 86 грн. розмір прострочених процентів, 946,88 грн. розмір простроченої комісії, 201,66 грн. штраф та від суми, що залишилась - 25 916, 09 грн. суд стягнув з відповідачки на користь позивача ? частину у розмірі 12 958, 05 грн., тобто фактично стягнув ? частину від сплачених сум за погашення тіла кредиту та процентів, що не прострочені. З вказаними висновками суду в частині відмови у стягненні сплачених позивачем сум, що віднесені на прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки погодитись неможливо, оскільки вони зроблені без дотримання вимог матеріального і процесуального закону та не відповідають фактичним обставинам справи. Із справи вбачається, що сторони з 24 вересня 1989р. перебували у шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 21 травня 2010р.. Під час шлюбу 14 вересня 2007р. позивач уклав із ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» договір про іпотечний кредит №DO1FGI0000000221, за яким він отримав кредит в сумі 94 687, 50 грн. на придбання у власність квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]., квартира була куплена та право власності оформлено на позивача. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2014р. ця квартира була визнана спільною сумісною власністю сторін, за кожним із них визнано право власності на ? частину квартири. Позивач у даній справі просив стягнути з відповідачки ? частину коштів, сплачених ним за договором кредиту після розірвання шлюбу до часу звернення з позовом, а саме з 1 червня 2010р. по 14 травня 2015р.. Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності за період з 1.06.2010р. по 29.05.2012р. та просила відмовити у задоволенні вимог за цей період. Суд задовольнив заяву та відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення ? частини сум, сплачених за кредитним договором за період з 1.06.2010р. по 29.05.2012р., з чим по суті погодився позивач та у апеляційній скарзі просить стягнути половину сплачених ним сум за три роки до часу звернення з позовом, але з врахуванням сплачених ним сум, що віднесені банком на погашення простроченого тіла кредиту, прострочених відсотків та простроченої комісії. Згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Із виписки про погашення кредиту [PERSON] за договором № DO1FGI0000000221 від 14.09.2007р. вбачається, що за період з 14.05.2012р. по 14.05.2015р. позивачем сплачено 38 720, 84 грн., з яких 2739,75грн. віднесено на тіло кредиту, 25 188,45грн. на погашення процентів (за виключенням суми 2 312,38 грн., оскільки 26.07.2012р. сплачено 178,08грн., які віднесені на погашення тіла кредиту, тому в графі погашення процентів за цей день сума 2 312, 38 грн. вказана явно помилково), 1044, 05 грн. на погашення простроченого тіла кредиту, 8 477, 86 грн. на погашення прострочених процентів, 945, 63 грн. на погашення простроченої комісії та 201,66 грн. на погашення пені/штрафу. Згідно з п.2.4 Договору про іпотечний кредит № DO1FGI0000000221 від 14.09.2007р. позичальник зобовязується щомісячно до 14 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 1205,14 грн.. Згідно з графіком погашення за договором про іпотечний кредит № DO1FGI0000000221 від 14.09.2007р. розмір щомісячного планового платежу 1057,99 грн.. Із виписки про погашення кредиту вбачається, що позивач сплачував у більшості місяців по 1057, 99 грн., декілька разів у більшому та меншому розмірах. Віднесення банком сплачених позивачем сум на погашення прострочених тіла кредиту та процентів не змінює їх правової природи, це платежі за договором кредиту на його погашення, тому суд безпідставно відмовив у стягнені половини вказаних сплачених позивачем сум. Оскільки кредит отриманий позивачем для придбання квартири, яка була спільною сумісною власністю сторін, як майно, що придбане під час шлюбу відповідно до вимог ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України, а після розділу квартири між сторонами вона стала спільною частковою власністю сторін, позивач, який уклав кредитний договір в інтересах сімї, має право предявити до відповідачки вимоги про відшкодування ? частини сплачених ним за договором коштів. Таким чином, відповідачка має сплатити позивачу ? частину платежів, сплачених ним за договором кредиту за період з 14.05.2012р. по 14.05.2015р. у розмірі 38 720, 84 грн., за виключенням суми простроченої комісії у розмірі 945,63 грн. та штрафу 201,66 грн., які є санкціями за порушення умов договору, тобто стягненню підлягає18 786,78 грн. (38 720, 84 грн. - 945,63 грн. - 201,66 грн.) : 2)). Позивач у даній справі поніс судові витрати на сплату судового збору при поданні позову 365,54грн. та при поданні апеляційної скарги 535, 92 грн., хоч правильно слід було сплатити 402, 09 грн. (110% від 365, 54 грн.). Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 394,72 грн. (51,42% від 767, 63 грн.). В частині відмови у задоволенні позову про стягнення ? частини платежів, сплачених за період з 1.06.2010р. по 29.05.2012р. рішення слід залишити без зміни. Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Outcome: partial