Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із заявою до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 27033 гривень 63 копійки, трьох відсотків річних у сумі 1334 гривні 98 копійок, інфляційних витрат у сумі 7743 гривні 06 копійок, пені за порушення строків сплати за спожитий природний газ у розмірі 4028 гривень 83 копійки, а також судового збору у розмірі 1762 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № Г5889 від 09.11.2009 року про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: м. Мелітополь, вул. Чкалова, 251, згідно з яким ПАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобовязання здійснювати постачання природного газу, а відповідач своєчасно розраховуватися за надані послуги. Позивач виконав свої обовязки у повному обсязі з газопостачання, однак відповідач договірні зобовязання своєчасно не здійснює, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 27033 гривні 63 копійки. Обчислена позивачем сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами складає 1334 гривні 98 копійок, збитків від інфляційних витрат складає 7743 гривні 06 копійок, пені за порушення строків сплати за спожитий природний газ - 4028 гривень 83 копійки. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відносини між газопостачальними, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання №2246 від 9 грудня 1999 року та Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2496 від 30.09.2015 року. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір № Г5889 від 09.11.2009 року про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: м. Мелітополь, вул. Чкалова, 251, згідно з яким ПАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобовязання здійснювати постачання природного газу, а відповідач своєчасно розраховуватися за надані послуги \\а.с.5-7\\. Впродовж дії договору Споживачем постійно порушувались вимоги Договору та норми чинного законодавства України з умов оплати за спожитий природний газ. Відповідно до п.17 Постанови КМУ «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання», № 2246 від 09.12.1999 року передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на перше число місяця, що настає за розрахунковим та зазначається споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільче підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Відповідно до ч. 3 п. 14 Правил постачання природного газу при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У відповідності до положень п. 22 цих Правил побутовий споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Отже, споживач повинен щомісячно станом на 1 число місяця самостійно проводити зняття фактичних показань лічильника газу та має право за контактними телефонами, зазначеними у договорі та розрахунковій книжці повідомити показники лічильника газу у ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз». У такому випадку у Споживача є можливість зафіксувати витрати природного газу помісячно. Всупереч вказаним нормам законодавства Відповідачем не проводився облік витрат природного газу та показники лічильника не фіксувались у ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз». Відповідно до Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 27.04.2016 року №315, яка діяла на той час з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) ціна на природній газ для побутових споживачів становила у розмірі 6,879 гривні на 1 куб. метр. Згідно наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, на обєкті газопостачання за адресою: м. Мелітополь, вул. Чкалова, 251, обліковується заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 27033 гривень 63 копійки (а.с.8). Крім того, відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Отже, боржник несе відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі у сумі 7743 гривні 06 копійок, а також три відсотки річних у сумі 1334 гривні 98 копійок,згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.8). Відповідно п. 19 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, позивачем була нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, за період з 29.12.2015 року по 16.05.2018 року у розмірі 4028,83 гривень. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved