Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У травні 2015 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони є власниця житлового будинку №60 по вул. Шевченка в с. Шпитьки. В даному будинку відповідачка [PERSON] зареєстрована за цією адресою. Відповідачка в будинку не проживає, не є членом або колишнім членом їх сімї, ніколи не проживала в житловому будинку. За час відсутності відповідач будинком не цікавився, комунальні послуги не сплачував, які нараховуються і на відсутніх наймачів. Тому просили позивач суд визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житловим будинком №60 по вулиці Шевченка в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області та зняти її з реєстрації. У судове засідання позивачі не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. У судове засідання відповідачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 03 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, по ? частині за кожною, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, вул. Шевченка, буд.60. З витягу №33074830 від 03 лютого 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, вул. Шевченка, буд.60 зареєстровано за [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Таким чином, відповідач [PERSON] не є членом сімї власника житлового будинку, ні колишнім членом сімї власника житлового будинку. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З довідки форми 3 №651 від 26 травня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Шпитькіської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, вбачається, що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, вул. Шевченка, буд.60 зареєстрована [PERSON] Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб . За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що після отримання квратири у спадок та до цього часу відповідачка [PERSON] не проживає в будинку, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Дані обставини підтверджуються також і актами обстеження від 25 серпня 2014 року, 05 лютого 2014 року, 12 травня 2015 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення, не є членом сімї нового власника будинку, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, вул. Шевченка, буд.60, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позовні вимоги про зобовязання зняття з реєстрації не підлягають задоволенню.

Outcome: partial