Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «Медок» за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 03.03.2003 року Універсальною Товарною Біржею «Ріко-Альянс» за реєстр. № 14, та визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення магазину «Медок» за адресою: [ADDRESS] , яке в цілому складається з: частини І поверху (приміщення № 21), позначеного на плані Літ. В-1,загальною площею 64,3 кв.м., основною площею 27,8 кв.м., підвалу Літ. Впд, загальною площею 36,3 кв.м. В обгрунтування вимог посилається на те, що 03.03.2003 року [PERSON] купила у приватного підприємця [PERSON] вищевказане нежитлове приміщення магазину «Медок». Грошові кошти були нею виплачені відповідачу у повному обсязі, матеріальних претензій відповідач до позивача не має. Оригінал договору купівлі-продажу від 03.03.2003 року позивачем втрачений. У теперішній час позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення договору дарування вищевказаного нежитлового приміщення, але нотаріус її усно відмовив, посилаючись на те, що згідно ЦК УРСР (в редакції 1963р.), договір купівлі-продажу нерухомого майна, повинен бути нотаріально посвідченим, а не зареєстрований на біржі, коли, однією із сторін є громадянин та дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03 березня 2003 року приватний підприємець [PERSON] продала, а [PERSON] придбала нежитлове приміщення магазину «Медок» по [ADDRESS] , яке складається з: частини І поверху (приміщення № 21), позначеного на плані Літ. В-1,загальною площею 64,3 кв.м., основною площею 27,8 кв.м., підвалу Літ. Впд, загальною площею 36,3 кв.м., і яке належить ПП [PERSON] на підставі «Договору купівлі-продажу», посвідченого приватним нотаріусом ММНО Яковлєвою Н.П. від 26.11.1999 р. за №4715, зареєстрованого ММБТІ в реєстр. книзі за реєстром №16863 від 16.03.2000 р. Договір №14 купівлі-продажу був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод» за №14 03.03.2003 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 07.03.2003 р. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №133763 від 07.03.2003 р., вищевказане нежитлове приміщення належить на праві приватної власності [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved