Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У травні 2021 року Фермерське господарство «Аделаїда» відокремлена садиба (далі - ФГ «Аделаїда») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати недійсними договори оренди землі від 01.06.2020, укладені між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія Інвест» (далі - ТОВ «Глорія Інвест»), щодо земельних ділянок, розташованих на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі - Земельна ділянка), та скасувати державну реєстрацію права оренди на вказані земельні ділянки за ТОВ «Глорія Інвест». Позовні вимоги обґрунтовували тим, що між позивачем та [PERSON] 12.12.2006? ?було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивачу було передано в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 15 років Земельні ділянки площею 1.8203 га та 1.6377 га. За час виконання вказаного договору сторони не мали претензій щодо порядку його виконання чи розрахунків, однак до закінчення строку їх дії орендодавець померла. Спадкоємець [PERSON] , який є сином та правонаступником [PERSON] , 01.06.2020 уклав та зареєстрував договори оренди з ТОВ «Глорія Інвест», реєстрація яких проведена Новоград-Волинським відділом Житомирської регіональної філії центру ДЗК. Позивач є законним правокористувачем Земельної ділянки, тому укладені договори оренди порушують його права і законні інтереси, за захистом яких звернулись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник ІІІ особи надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 12.12.2006 між ФГ «Аделаїда» та [PERSON] було укладено договір оренди землі: площею 1.6377 га, кадастровий номер: 1824086200:04:000:0074, площею 1.8203 га, кадастровий номер 1824086200:06:000:0110, відповідно до якого позивачу було передано в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Земельні Ділянки на строк до 12 грудня 2021 року. Вказаний договір зареєстрований у Новоград-Волинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис №040621600189 від 12.12.2006. Долучений акт приймання-передачі земельних ділянок погоджений підписом сільського голови Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району 12.12.2006 з відтиском гербової печатки. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2021 відповідачу [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , належать Земельні ділянки, які розташовані на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, державним реєстратором Городницької селищної ради Терещенко Н. М. 12.06.2020 зареєстровано договір оренди спірних Земельних ділянок, укладений між [PERSON] та ТОВ «Глорія Інвест» строком на 15 років. Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону). Одним з речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (пункт 3 частини першої статті 395 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК. Зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України). На момент укладення договорів оренди земельних ділянок від 12.12.2006, був чинним «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, відповідно до пунктів 2, 3, 4, 12, 13, 14 якого державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Зазначений Порядок № 2073 втратив чинність 05.08.2011 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» № 1021 від 9 вересня 2009 року (далі - Постанова № 1021). Відповідно до пунктів 13-1., 13-2., 13-5. Постанови № 1021 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об`єднання земельних ділянок. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється територіальним органом Держземагентства за її місцезнаходженням на підставі заяви. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється протягом 14 календарних днів з дати подання документів. Відповідно до листа відділу у Новоград-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, станом на 30.04.2021 за ФГ «Аделаїда» були зареєстровані договори оренди землі від 12.12.2006 запис №8823, зокрема, за №040621600189, площею 1.8203 га та 1.6377 га за? [PERSON] на спірні Земельні ділянки. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держегеокадастр), реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство) шляхом перетворення. Таким чином, договір оренди земельних ділянок від 12.12.2006 був зареєстрований у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому, згідно вимог ст.125 ЗК України, право на користування спірними земельними ділянками у позивача виникло з моменту державної реєстрації договору у територіальному органі Держземагентства 12.12.2006. Оскільки вказаний договір оренди земельних ділянок від 12.12.2006 був зареєстрований у встановленому законом порядку, є чинним, строк його дії не сплинув, в судовому порядку недійсним не визнаний або розірваний не був, тому власник земельних ділянок не мав права укладати нові договори оренди земельних ділянок на момент дії попереднього договору оренди землі. Аналогічних висновків щодо застосування положень ст.203 ЦК України, абз.4 ч.2 ст.24 та ч.1 ст.27 Закону дійшла Велика Палата Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа № 387/515/18). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі на підставі ч.1 ст.203 ЦК України та похідних позовних вимог про скасування державної реєстрації речового права, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved