Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом в якому просив суд визначити йому порядок і спосіб участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді систематичних побачень кожної неділі місяця з 10,00 грн. до 18.00 год., з урахуванням думки дитини та побажання дитини. Позов мотивував тим, що 14 березня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . За рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано, син залишився проживати разом із матір`ю. Вважає, що він належним чином виконує батьківські обов`язки, так як регулярно сплачує аліменти на утримання сина, купує йому подарунки, одяг, взуття тощо. На даний час у нього з відповідачкою виник спір щодо його участі у вихованні дитини, зокрема щодо визначення порядку побачень з сином. Відповідач перешкоджає його побаченням із сином і не дозволяє спілкуватися з ним, чим порушує не лише його права як батька, а і права сина. Він прагне спілкуватися із сином, забезпечувати йому належне дозвілля і відпочинок. Неодноразово намагався вирішити питання побачень із дитиною мирним шляхом, але все безуспішно. Посилається на те, що він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради з проханням встановити порядок їх побачень з сином, проте отримав відповідь у якій йому було повідомлено, що розглянути його питання на даний час неможливо, у зв`язку з погіршенням епідемічної ситуації в Київській області. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 14 липня 2021 року відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що позов визнає частково. Просила суд визначити побачення позивача з сином відповідно до рішення опікунської ради при умові, що син на це погоджується. 26 липня 2021 року відповідачкою було подано відповідь на відзив, в якому позивач просив суд задовольнити його позов у повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 02 вересня 2021 року у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки також бажає проводити вихідні дні із сином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування та прийняти рішення в інтересах малолітнього [PERSON] , відповідно до законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши думку малолітньої дитини, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Між тим, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачка перешкоджає його побаченням із сином, не дозволяє спілкуватися з ним, чим порушує не лише його права як батька, а і права сина. Вирішити питання побачень із сином мирним шляхом не вдається. Як вбачається із матеріалів справи позивач 03 березня 2021 року звернувся із заявою на ім`я голови Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, в якій просив винести рішення, яким зобов`язати його колишню дружину [PERSON] не чинити йому перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та встановити наступний порядок їх побачень, а саме: щонеділі з 10 год. 00 хв. по 18 год. 00хв. на території його проживання або на його розсуд. Рішенням Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 21 травня 2021 року № 263 «Про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] », було визначено систематичні побачення [PERSON] , [INFO] , з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю матір`ю гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а саме: кожної першої та третьої неділі щомісяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за домовленістю батьків. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, орган опіки та піклування висловлював свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду судом цієї справи. З приводу спірних правовідносин виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 21 травня 2021 року прийнято рішення № 263 «Про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] ». Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Між тим, відповідно до частини шостої статті 19 СК України, суд не погоджується з Висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України). Як зазначив, Верховний суд у Постанові від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17, провадження № 61-17718 св18, у всіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Під час бесіди з малолітнім [PERSON] , останній повідомив суду, що у них з батьком гарні відносини, вони деколи проводять разом вихідні. Батько добре ставиться до нього. Рішення суду повинно ґрунтуватися на конкретних обставинах справи, підтверджених належними та допустимими доказами. Так, судом під час розгляду справи не встановлено та стороною відповідача не доведено обставин, які забороняли б участь позивача у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON] . Існування між позивачем та відповідачем неприязних відносин до таких перешкод також Закон не відносить. Розглядаючи даний спір, щодо визначення порядку та способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , судом надано системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення даного рішення, зокрема, судом враховано, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я та психоемоційного стану. Згідно ст. 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами те, що його права, як батька малолітнього [PERSON] порушується відповідачем, обставини які б забороняли позивачу спілкуватися з сином відсутні, а тому, за наведених обставин, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved