Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, вказавши, що відповідачами були допущені неправдиві та недостовірні, на його думку, висловлювання щодо нього, які він просить суд спростувати як недостовірну та неправдиву інформацію. В позовних вимогах [PERSON] просить, зокрема, визнати як недостовірні та неправдиві наступні висловлювання [PERSON]: 1.«Обравши організаційну форму адвокатської діяльності в м. Києві, всупереч цьому здійснює свою діяльність в іншому регіоні, в тому числі і місті Деражня Хмельницької області»; 2.«Дії [PERSON] суперечать вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилам адвокатської етики. Так, з ініціативи адвоката [PERSON] комісія міської ради неодноразово виходила за місцем мого ([PERSON]Д.) проживання та проводила заміри належної мені земельної ділянки всупереч тому, що я будь-яких угод з [PERSON] не укладав і не висував вимог щодо порушення меж моєї земельної ділянки, що є порушенням моїх прав та інтересів»; 3.«Під час роботи комісії [PERSON] вів себе зухвало, намагався вчинити психологічний тиск на членів комісії, погрожував кожному з них та мені, примушував комісію вчинити ті дії, які йому необхідні при проведенні замірів меж земельних ділянок 4.«[PERSON] подав до суду непрофесійно оформлену заяву про розяснення рішення суду від 02.11.1993 року, вимагає суд викликати в судове засідання для дачі пояснень всіх учасників процесу у тій справі, у тому числі головуючого суддю Баса О.Г., адвоката [PERSON] та інших осіб, а тому постає питання адекватності дій [PERSON] та викликає сумнів в правомірності виданого йому свідоцтва адвоката. В судових засіданнях [PERSON] не надає можливості виступити іншим учасникам процесу, впливає на головуючого, порушує дисципліну в залі суду, зневажає честь і гідність усіх учасників цивільного процесу, чим порушує рівність сторін у судовому процесі. На зауваження в його сторону щодо припинення протиправних дій [PERSON] не реагує. Як мені відомо, [PERSON], користуючись статусом адвоката, уже неодноразово вчиняє зазначені вище протиправні дії в м. Деражні і не несе за свої дії відповідальності». Крім того, позивач просить визнати недостовірними та неправдивими деякі висловлювання [PERSON], а саме: 1.«Користуючись адвокатським свідоцтвом [PERSON], займається юридичною практикою на території Деражнянської громади, чим блокує роботу всіх державних місцевих органів самоврядування, а також органи місцевої поліції, прокуратури і жителів міста. Своїми скаргами, позовами замучив нас усіх»; 2. «Так, 16.12.2015 року прийшов на територію домоволодіння по вул. Б.Олійника, 19 (яке належить [PERSON]Л.), яке межує з домоволодінням [PERSON], 17 в м. Деражні Хмельницької області не представився, не предявив свого посвідчення, не проінформував з якою метою перебуває на межі, а також не пояснив присутність людей в кількості 5 чоловік, які прийшли з ним. Вимагав при цьому у моєї матері [PERSON], яка проживає за адресою [INFO], оригінали документів на власність, яких вона не мала по тій причині, що [PERSON]С, не є власником. При цьому погрожував їй ст.91 Закону України»; 3.«25.12.2015 року [PERSON] знову був на території домоволодіння [PERSON], 19 (яке належить [PERSON]Л.) м. Деражні Хмельницької області при цьому звинувачував членів комісії в корупції, ображав, грубив сусідам, кричав «позакривайте роти». Після того, як усі розійшлися, він мою матір [PERSON] шантажував дослівно : Якщо вона уступить межу [PERSON], яка є власником домоволодіння [PERSON], 19 в м. Деражні Хмельницької області, то він ([PERSON]А.) (дослівно) забере позов, який подав до суду». Після того, в моєї матері піднявся тиск. До мене особисто, як власника по [PERSON], 17 м. Деражні Хмельницької області взагалі 28.02.2016 року перебував на межі сказав: «Ти хто така, йди звідси!». На судових засіданнях [PERSON] веде себе агресивно, грубить, погрожує, перебиває, нецензурно висловлюється, не дає нічого сказати в свій захист. Тисне на суд, вказує як потрібно проводити судове засідання, хто і за ким має виступати, до відповідачів звертається він, вона, а не за прізвищем та імям»; 4.«Голову суду обізвав безграмотним, тому що він надав довідку по його запиту не таку, як йому хотілося. На комісію міської ради подав до суду тому, що йому також не сподобалось, як вони провели заміри межі. В позові до суду 21.12.2015 року спотворив усі факти, перекрутив слова та написав наклепи стосовно скандалу на межі між [PERSON] та [PERSON]С.». Також в позовних вимогах [PERSON] просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] понесені ним витрати щодо сплати судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати на оплату послуг банку в розмірі 7 грн., а також витрати на оплату послуг по виготовленню копій матеріалів до позовної заяви та інші витрати згідно додаткових документів. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечили, пояснивши, що вимоги є необґрунтованими та не вважають висловлювання на адресу позивача образливими чи такими, що ображають його честь та гідність, оскільки в переважній своїй частині вони є достовірними, а частково являються власною оціночною думкою відповідачів щодо його діяльності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Так, судом обєктивно встановлено, та сторонами не оспорюються ті обставини, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] (мати відповідачки [PERSON]П.) є суміжними землекористувачами із [PERSON] та між ними існує давній спір щодо користування належними їм земельними ділянками, які розташовані по вул. Б. Олійника в м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, у звязку з чим, між ними виникли стійкі неприязні відносини. Позивач в даній справі [PERSON], який називає себе адвокатом [PERSON] колегії адвокатів, представляє інтереси [PERSON] за договором при вирішенні вказаного земельного спору, який неодноразово був предметом судового розгляду. Внаслідок неправомірної поведінки [PERSON], 24 березня 2016 року відповідачами було направлено на адресу [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скарги на дії [PERSON] із вимогою позбавити останнього права на зайняття адвокатською діяльністю. При цьому, в обґрунтування своєї скарги відповідач [PERSON] вказав, що [PERSON], «…обравши організаційну форму адвокатської діяльності в м. Києві, всупереч цьому здійснює свою діяльність в іншому регіоні, в тому числі і місті Деражня Хмельницької області»; «дії [PERSON] суперечать вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилам адвокатської етики. Так, з ініціативи адвоката [PERSON] комісія міської ради неодноразово виходила за місцем мого ([PERSON]Д.) проживання та проводила заміри належної мені земельної ділянки всупереч тому, що я будь-яких угод з [PERSON] не укладав і не висував вимог щодо порушення меж моєї земельної ділянки, що є порушенням моїх прав та інтересів»; «під час роботи комісії [PERSON] вів себе зухвало, намагався вчинити психологічний тиск на членів комісії, погрожував кожному з них та мені, примушував комісію вчинити ті дії, які йому необхідні при проведенні замірів меж земельних ділянок»; «[PERSON] подав до суду непрофесійно оформлену заяву про розяснення рішення суду від 02.11.1993 року, вимагає суд викликати в судове засідання для дачі пояснень всіх учасників процесу у тій справі, у тому числі головуючого суду [PERSON], адвоката [PERSON] та інших осіб, а тому постає питання адекватності дій [PERSON] та викликає сумнів в правомірності виданого йому свідоцтва адвоката. В судових засіданнях [PERSON] не надає можливості виступити іншим учасникам процесу, впливає на головуючого, порушує дисципліну в залі суду, зневажає честь і гідність усіх учасників цивільного процесу, чим порушує рівність сторін у судовому процесі. На зауваження в його сторону щодо припинення протиправних дій [PERSON] не реагує. Як мені відомо, [PERSON], користуючись статусом адвоката, уже неодноразово вчиняє зазначені вище протиправні дії в м. Деражні і не несе за свої дії відповідальності». Разом з тим, відповідачка [PERSON] в обґрунтування свої скарги вказала, що «…користуючись адвокатським свідоцтвом [PERSON]А, займається юридичною практикою на території Деражнянської громади, чим блокує роботу всіх державних місцевих органів самоврядування, а також органи місцевої поліції, прокуратури і жителів міста. Своїми скаргами, позовами замучив нас усіх»; «так, 16.12.2015 року прийшов на територію домоволодіння по вул.Б.Олійника, 19 (яке належить [PERSON]Л.), яке межує з домоволодінням [PERSON], 17 м.Деражні Хмельницької області не представився, не предявив свого посвідчення, не проінформував з якою метою перебуває на межі, а також не пояснив присутність людей в кількості 5 чоловік, які прийшли з ним. Вимагав при цьому у моєї матері [PERSON], яка проживає за адресою [INFO], оригінали документів на власність, яких вона не мала по тій причині, що [PERSON]С, не є власником. При цьому погрожував їй ст.91 Закону України»; «25.12.2015 року [PERSON] знову був на території домоволодіння [PERSON], 19 (яке належить [PERSON]Л.) м. Деражні Хмельницької області при цьому звинувачував членів комісії в корупції, ображав, грубив сусідам, кричав «позакривайте роти». Після того, як усі розійшлися, він мою матір [PERSON] шантажував дослівно: Якщо вона уступить межу [PERSON], яка є власником домоволодіння [PERSON], 19 в м. Деражні Хмельницької області, то він ([PERSON]А.) (дослівно) забере позов, який подав до суду». Після того в моєї матері піднявся тиск. До мене особисто, як власника по [PERSON], 17 м.Деражні Хмельницької області взагалі 28.02.2016 року перебував на межі сказав: «Ти хто така, йди звідси!» На судових засіданнях [PERSON] веде себе агресивно, грубить, погрожує, перебиває, нецензурно висловлюється, не дає нічого сказати в свій захист. Тисне на суд, вказує, як потрібно проводити судове засідання, хто і за ким має виступати, до відповідачів звертається він, вона, а не за прізвищем та імям»; «голову суду обізвав безграмотним, тому що він надав довідку по його запиту не таку, як йому хотілося. На комісію міської ради подав до суду тому, що йому також не сподобалось, як вони провели заміри межі. В позові до суду 21.12.2015 року спотворив усі факти, перекрутив слова та написав наклепи стосовно скандалу на межі між [PERSON] та [PERSON]С.». Позивач стверджує, що вищевказана інформація, наведена у скаргах [PERSON] та [PERSON] від 24 березня 2016 року, принижує його гідність, честь та ділову репутацію, оскільки така інформація є перекрученою, недостовірною, неправдивою та інформацією компрометуючого характеру. Зясовуючи обґрунтованість таких доводів позивача та вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суд, визначаючи характер такої інформації та зясовуючи, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, виходить із наступного. Так, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Водночас, згідно з п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року\~«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, та також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте та сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з другого боку. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Отже, у законодавстві робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена, й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню. В силу частин 1, 2, 4 та 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року\~«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, та також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як обєктивно встановлено судом, факт поширення відповідачами наведеної позивачем у позовній заяві інформації дійсно мав місце. Разом з тим, піддавши аналізу зміст вказаної інформації та перевіривши її дослідженими в суді письмовими доказами, поясненнями відповідачів та показаннями незаінтересованих в результаті розгляду даної справи свідків-очевидців досліджуваних подій на території домогосподарства [PERSON] та у судових засіданнях по інших справах між сторонами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які повністю підтвердили слова [PERSON] та [PERSON], суд вважає доведеною та достовірною інформацію, наведену у скарзі до КДКА відповідача [PERSON] про те, що «…під час роботи комісії [PERSON] вів себе зухвало, намагався вчинити психологічний тиск на членів комісії, погрожував кожному з них та мені, примушував комісію вчинити ті дії, які йому необхідні при проведенні замірів меж земельних ділянок». «[PERSON] подав до суду непрофесійно оформлену заяву про розяснення рішення суду від 02.11.1993 року, вимагає суд викликати в судове засідання для дачі пояснень всіх учасників процесу у тій справі, у тому числі головуючого суддю Баса О.Г., адвоката [PERSON] та інших осіб, а тому постає питання адекватності дій [PERSON] та викликає сумнів в правомірності виданого йому свідоцтва адвоката. В судових засіданнях [PERSON] не надає можливості виступити іншим учасникам процесу, впливає на головуючого, порушує дисципліну в залі суду, зневажає честь і гідність усіх учасників цивільного процесу, чим порушує рівність сторін у судовому процесі. На зауваження в його сторону щодо припинення протиправних дій [PERSON] не реагує. Як мені відомо, [PERSON], користуючись статусом адвоката, уже неодноразово вчиняє зазначені вище протиправні дії в м. Деражні і не несе за свої дії відповідальності». Наведеними вище доказами повністю підтверджуються також й висловлювання відповідача [PERSON] з приводу того, що «25.12.2015 року [PERSON] знову був на території домоволодіння [PERSON], 19 (яке належить [PERSON]Л.) м. Деражні Хмельницької області при цьому звинувачував членів комісії в корупції, ображав, грубив сусідам, кричав «позакривайте роти». Після того, як усі розійшлися, він мою матір [PERSON] шантажував дослівно: Якщо вона уступить межу [PERSON], яка є власником домоволодіння [PERSON], 19 в м. Деражні Хмельницької області, то він ([PERSON]А.) (дослівно) забере позов, який подав до суду». «На судових засіданнях [PERSON] веде себе агресивно, грубить, погрожує, перебиває, не дає нічого сказати в свій захист. Тисне на суд, вказує як потрібно проводити судове засідання, хто і за ким має виступати, до відповідачів звертається він, вона, а не за прізвищем та імям»; «Голову суду обізвав безграмотним, тому що він надав довідку по його запиту не таку, як йому хотілося. На комісію міської ради подав до суду тому, що йому також не сподобалось, як вони провели заміри межі. В позові до суду 21.12.2015 року спотворив усі факти, перекрутив слова та написав наклепи стосовно скандалу на межі між [PERSON] та [PERSON]С.». Вказані висновки суду також ґрунтуються на наявних в даній цивільній справі доказах того, що в провадженні Деражнянського районного суду Хмельницької області дійсно перебували: - цивільна справа № 673/1673/15-Ц (провадження 6/673/2/16) за заявою [PERSON] про розяснення рішення суду, учасниками якої були безпосередньо [PERSON], як заявник, адвокат [PERSON], як її представник, що діяв на підставі усної заяви [PERSON], окремо заявник [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, за результатами розгляду якої Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.05.2016 року, залишеною без змін Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 04.07.2016 року зазначену вище заяву [PERSON] та [PERSON] було залишено без розгляду, що дійсно свідчить про необґрунтованість поданих ним до суду документів, як про те і стверджують відповідачі [PERSON] та [PERSON] в своїх скаргах до КДКА. - цивільна справа № 673/1652/15-Ц (провадження № 2/673/133/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] про спростування відповідачем недостовірної та неправдивої інформації як спосіб захисту гідності, честі та ділової репутації, учасниками якої були безпосередньо [PERSON], як позивач, адвокат [PERSON], як її представник, що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 21.12.2015 року, відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] (відповідач у даній справі) та [PERSON], що діяли на підставі довіреності від 15.02.2016 року; а також - адміністративна справа № 673/278/16-А (провадження № 2А-673/16/16) за адміністративним позовом [PERSON] до Деражнянської міської ради в особі її виконавчого комітету про скасування рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 17.12.2015 року № 71, учасниками якої були безпосередньо [PERSON], як позивач, адвокат [PERSON], як її представник, що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 15.12.2015 року, представник відповідача [PERSON], що діяв на підставі довіреності № 19 від 12.01.2016 року, а також [PERSON] (відповідач у даній справі), як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Так, в матеріалах даної справи містяться листи Деражнянського районного суду Хмельницької області за вих.№ 2138 від 20.04.2016 року та від 25.05.2016 року, надані на письмові звернення [PERSON] з приводу спростування наведених в скаргах [PERSON] та [PERSON] до КДКА неправдивих відомостей щодо [PERSON] з приводу його неналежної поведінки в судових засіданнях по вказаних справах. Зокрема, у вказаних листах, зокрема, було зазначено, що «Крім того, з огляду на відносну оціночність поняття «грубості» та «агресивності», а також «чинення перешкод іншим учасникам процесу», про які йдеться у пункті № 4 Вашого звернення, повідомляємо, що відповідних зауважень, саме із занесенням в журнал судового засідання, головуючим суддею на Вашу адресу не робились.» «Разом з тим, випадків вживання Вами нецензурної лексики по відношенню до суду чи інших учасників процесу під час судових засідань при розгляді вказаних вище справ, судом помічено не було. Натомість, при виникненні нагальної процесуальної потреби у зверненні до суду з запереченнями щодо висловлювань інших учасників процесу чи необхідності дачі термінових пояснень безпосередньо суду, Вами, з метою привернення уваги головуючого чи інших осіб, які брали участь у розгляді справи, використовувався жест підняття руки, що супроводжувався ввічливим вербальним звертанням про надання слова.» Водночас, викладена в листах інформація ніяк не спростовує відомостей, викладених у скаргах відповідачів [PERSON] та [PERSON] до КДКА, оскільки зауваження на адресу [PERSON] з приводу його неналежної поведінки в судовому засіданні у зазначених відповідачами в скаргах формах, головуючим по справі суддею робилась постійно на протязі всього слухання зазначених вище справ без занесення до журналу судового засідання, що жодним чином не робило поведінку [PERSON] в судовому засіданні правомірною та бездоганною. Крім того, час від часу ввічливе звертання [PERSON] до суду з одночасним підняттям руки, не виключало його неналежного звертання, описаного відповідачами [PERSON] та [PERSON] в їхніх скаргах в КДКА, до них самих особисто, як учасників процесу, що й підтвердили допитані в судовому засіданні вказані вище свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також були учасниками зазначених судових справ та безпосередньо сприймали їх хід та особливості поведінки учасників процесу. В свою чергу, показання допитаних в судовому засіданні свідків сторони позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], щодо належної поведінки [PERSON] під час роботи комісії на земельній ділянці по вул. Бориса Олійника, 19 у м. Деражні та в судових засіданнях з його участю, суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими судом обєктивними доказами, а самі свідки перебувають у ділових відносинах з [PERSON] з приводу надання їм правової допомоги, та в неприязних відносинах з відповідачами [PERSON] та [PERSON] в силу існування між ними юридичного спору та взаємної неприязні. З цих же підстав, суд також критично оцінює висновки відповідних кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, якими було відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1909 від 26.02.2004 року виданого [PERSON] міською КДКА), оскільки суд безпосередньо, повно та обєктивно дослідив всі обставини справи і перевірив їх доказами, а дані письмові висновки для суду не мають на перед встановленої сили чи преюдиціального значення в розумінні положень ст. 61 ЦПК України. Водночас, суд також звертає увагу на те, що в наявному в матеріалах справи листі голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури [PERSON] адресованому голові кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Черкаської області [PERSON] за № 2211 від 23.08.2016 року, вказано про те, що «Рішенням ради адвокатів України № 153 від 11.06.2016 року «Про затвердження Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування міста Києва» визнано відсутність у місті Києві кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, створеної відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», таким чином, висновок кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 14.07.2016 року суд, згідно ст.ст. 58 та 59 ЦПК України, вважає неналежним та недопустимим доказом у справі, як зроблений та наданий не уповноваженою на те особою. Вирішуючи решту позовних вимог, суд приходить до висновку, що наведена [PERSON] та [PERSON] у їхніх скаргах до КДКА інформація про те, що [PERSON], «Обравши організаційну форму адвокатської діяльності в м. Києві, всупереч цьому здійснює свою діяльність в іншому регіоні, в тому числі і місті Деражня Хмельницької області»; «Дії [PERSON] суперечать вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилам адвокатської етики. Так, з ініціативи адвоката [PERSON] комісія міської ради неодноразово виходила за місцем мого ([PERSON]Д.) проживання та проводила заміри належної мені земельної ділянки всупереч тому, що я будь-яких угод з [PERSON] не укладав і не висував вимог щодо порушення меж моєї земельної ділянки, що є порушенням моїх прав та інтересів»; «Користуючись адвокатським свідоцтвом [PERSON], займається юридичною практикою на території Деражнянської громади, чим блокує роботу всіх державних місцевих органів самоврядування, а також органи місцевої поліції, прокуратури і жителів міста. Своїми скаргами, позовами замучив нас усіх»; «Так, 16.12.2015 року прийшов на територію домоволодіння по вул. Б.Олійника, 19 (яке належить [PERSON]Л.), яке межує з домоволодінням [PERSON], 17 в м. Деражні Хмельницької області не представився, не предявив свого посвідчення, не проінформував з якою метою перебуває на межі, а також не пояснив присутність людей в кількості 5 чоловік, які прийшли з ним. Вимагав при цьому у моєї матері [PERSON], яка проживає за адресою [INFO], оригінали документів на власність, яких вона не мала по тій причині, що [PERSON]С, не є власником. При цьому погрожував їй ст.91 Закону України»; «Після того, в моєї матері піднявся тиск. До мене особисто, як власника по [PERSON], 17 м. Деражні Хмельницької області взагалі 28.02.2016 року перебував на межі сказав: «Ти хто така, йди звідси!» являється явно оціночними судженнями відповідачів [PERSON] та [PERSON], тому неправдивої, чи недостовірної інформації, яка б посягала на честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] не містять та не підлягають доведенню і спростуванню. Водночас, як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON], під виразом «блокує роботу всіх державних місцевих органів самоврядування, а також органи місцевої поліції, прокуратури» вона мала на увазі численні безпідставні звернення [PERSON] до різних державних установ, а під виразом «жителями міста, яких нас усіх замучив [PERSON] своїми зверненнями» - мала на увазі, в тому числі [PERSON] та себе особисто, оскільки для неї це є дійсним станом речей. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], проти допиту якого, до речі, категорично заперечував позивач [PERSON] стверджуючи що [PERSON] є психічно хворою людиною про що йому ([PERSON], як адвокату) конфіденційно стало відомо під час захисту інтересів [PERSON] в іншій цивільній справі за позовом самого [PERSON] проти головного лікаря Деражнянської ЦРЛ, дав суду показання про те? що в нього є офіційний лист від органів поліції Деражнянського району з приводу численних викликів поліції мешканцями м. Деражні та Деражнянського району з приводу незаконної та протиправної поведінки [PERSON] щодо простих громадян та посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування міста та району. Зокрема, свідок зазначив, що [PERSON] інсценував отримання від судді Деражнянського районного суду Хмельницької області Лукіянець Т.В. тілесних ушкоджень, власноручно нанісши собі удар куском залізної арматури по нозі з метою помсти їй та поїхав знімати «побої» до лікарні, а також повідомив інші факти щодо неправомірної поведінки [PERSON], які відповідачі [PERSON] та [PERSON] з його слів також поклали в основу своїх скарг до КДКА відносно адвоката [PERSON] Разом з тим, достовірною являється інформація, наведена у скарзі [PERSON] про те, що [PERSON] «голову суду обізвав безграмотним, тому що він надав довідку по його запиту не таку, як йому хотілося. На комісію міської ради подав до суду тому, що йому також не сподобалось, як вони провели заміри межі. В позові до суду 21.12.2015 року спотворив усі факти, перекрутив слова та написав наклепи стосовно скандалу на межі між [PERSON] та [PERSON]С.», оскільки наведений факт підтверджується поясненнями відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також це було зафіксовано під час звукозапису судового засідання технічними засобами під час судового розгляду цивільної справи № 673/1673/15-Ц (провадження 6/673/2/16) за заявою [PERSON] про розяснення рішення суду, розгляд якої здійснювався також під головуванням головуючого в даній справі судді. Решта позовних вимог [PERSON] щодо стягнення на його користь з відповідачів солідарно понесених ним витрат на сплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., на сплату послуг банку в розмірі 7 грн. і на виготовлення копій матеріалів до цієї позовної заяви, а також інших витрат згідно додаткових документів, є похідними від первісних його позовних вимог щодо спростування відповідачами недостовірної та неправдивої інформації як способу захисту гідності, честі та ділової репутації, які суд визнав необґрунтованими та безпідставними, тому вони задоволенню також не підлягають. Суд звертає увагу на те, що численні власні письмові заяви щодо відводу секретарю судового засідання та головуючому в даній цивільній справі судді з вказаних в них підстав, подані ним після початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами, позивач [PERSON] усним клопотанням залишив без розгляду та на їх процесуальному вирішенні по суті не наполягав, вочевидь, як на безпідставно заявлених. Водночас, при вирішенні вказаного спору, суд також керується положеннями п. 16 Постанови № 1 Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», яким вказано, що «відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подаючи до відповідної КДКА скарги на дії адвоката [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] скористалися своїм конституційним правом, тому позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] є абсолютно необґрунтованим, безпідставним та надуманим, тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed