Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У червні 2018 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, ігнорує фінансові потреби дитини, не надає добровільно фінансової допомоги на її утримання і всі матеріальні витрати несе позивач сама. Дитина проживає разом з позивачем. Від позивача надійшла письмова заява в якій вона вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати з відповідача у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та, визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved