Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 30482 грн. та моральної шкоди у розмірі 1700 грн. внаслідок залиття Відповідачами квартири, яка на праві власності належить Позивачці. Позовну заяву обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , Відповідачі проживають поверхом вище у квартирі [ADDRESS] того ж будинку. 20 лютого 2020 року квартиру Позивачки було затоплено. Відповідач, [PERSON] , підтвердив, що саме він залив квартиру Позивачки, тому що у нього протікав шланг пральної машини. Представникам аварійної служби доступ до квартири він не надав, причину залиття не було встановлено так як Відповідач не надав доступ до квартири. Згідно з висновком № 2003-1 від 12.03.2020 року, складеним експертом ПП Новомосковське бюро експертної оцінки С.В. Перемітько, вартість проведення ремонту квартири склала 29010,00 грн. За проведення експертизи Позивачем було сплачено 1200 грн. Крім того, неправомірними діями Відповідачів Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості користуватись ним. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду Позивачка оцінює у 1700 грн. Не погодившись із вказаним позовом відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження Позивача про залиття квартири Відповідачем є голослівними, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. Відповідача не було повідомлено про факт призначення комісійного обстеження причин залиття, про дату і час роботи комісії. В акті про залиття квартири відсутній підпис Відповідача та не зазначено про те, що Відповідач відмовився від підписання цього акту. Про дату, час і місце проведення експертного дослідження Відповідача повідомлено не було. У доказах, які надала Позивачка для доведення розміру збитків наявні протиріччя. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку складено на основі акту залиття приміщення, який складено особисто Позивачкою, яка не володіє для цього спеціальними знаннями та не має відповідної кваліфікації, з огляду на що, акт про залиття квартири є необ`єктивним. Акт про залиття квартири від 12.03.2020 року, складений особисто Позивачкою суперечить Акту про залиття КП «Жилсервіс-2» ДМР від 25.02.2020 року. В Акті про залиття КП «Жилсервіс-2» ДМР від 25.02.2020 року зафіксовано сліди залиття лише у двох кімнатах, а в Акті від 12.03.2020 року, складеного самостійно Позивачкою, зафіксовано ушкодження в усіх кімнатах і на сходовій. В\~свою чергу позивач надала суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначила, що відповідач у своєму відзиві по-своєму трактує акт залиття, в день складання акту про залиття квартири був складений акт, згідно якого причиною залиття квартири вказано течію внутрішньо квартирної проводки. Хоча доступу до квартири відповідача надано не було. Вказаний акт був складений комісією КП «Жилсервіс-2» ДМР, однак вказаний акт залишився у представників комісії, а у позивача залишилась лише копія. Крім того, факт залиття квартири підтверджується показаннями свідка. Сам факт ненадання для обстеження комісії доступу до квартири відповідача свідчить про небажання встановлення дійсної причини витоку води, що завдала шкоди позивачці. Ухвалою суду від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року до справи було залучено [PERSON] в якості співвідповідача до участі у дану справу. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та суду пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , Відповідач проживає поверхом вище у квартирі [ADDRESS] того ж будинку. 20 лютого 2020 року квартиру Позивачки було затоплено. Відповідач, [PERSON] , підтвердив, що саме він залив квартиру Позивачки, тому що у нього протікав шланг пральної машини. Представникам аварійної служби доступ до квартири він не надав, причину затоплення не було встановлено так як Відповідачі не надали доступ до квартири. Згідно з висновком № 2003-1 від 12.03.2020 року, складеним експертом ПП Новомосковське бюро експертної оцінки С.В. Перемітько, вартість проведення ремонту квартири склала 29010,00 грн. За проведення експертизи Позивачем було сплачено 1200 грн. Крім того, неправомірними діями Відповідачів Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості користуватись ним. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду Позивачка оцінює у 1700 грн. Співвідповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні та суду пояснив, що твердження Позивача про залиття квартири Відповідачем є голослівними, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. Відповідача не було повідомлено про факт призначення комісійного обстеження причин залиття, про дату і час роботи комісії. В акті про залиття квартири відсутній підпис Відповідача та не зазначено про те, що Відповідач відмовився від підписання цього акту. Про дату, час і місце проведення експертного дослідження Відповідача повідомлено не було. Представник відповідача, [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Свідок, [PERSON] , у судовому засіданні зазначив, що 20.02.2020 року квартиру [PERSON] було затоплено, на прохання Позивачки свідком було здійснено телефонний дзвінок [PERSON] , який в телефонній розмові повідомив, що він залив квартиру Позивачки тому що у нього протікав шланг пральної машини, однак грошових коштів на відшкодування збитків у нього немає та відмовився надати доступ до своєї квартири для встановлення причини залиття квартири [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши зміст спірних відносин та надавши оцінку доводам та аргументам позивачки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Позивачкою до суду було подано 2 акти про залиття квартири з однією датою, однак різного змісту. В першому акті зазначається, що комісією у складі старшого майстра [PERSON] та інженера 2-ї категорії [PERSON] складено цей акт про те, що 20.02.2020 року в будинку [ADDRESS] , відбулось залиття квартири [ADDRESS] та зроблено висновок, що ймовірно, залиття відбулось внаслідок течії внутрішньо квартирної розводки вище розташованої квартири. В другому акті від тієї ж дати, складеному тим самим складом комісії зазначено, що комісією у складі старшого майстра [PERSON] та інженера 2-ї категорії [PERSON] складено цей акт про те, що 20.02.2020 року в будинку [ADDRESS] , відбулось залиття квартири [ADDRESS] та зроблено висновок, що на момент аварійної ситуації 20.03.2020 року мешканці квартир поверхом вище № 24, 25 не надали доступ для встановлення причин залиття. Причину залиття квартири [ADDRESS] виявити не можливо.(а.с.10) 10.12.2020 року Позивачка подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме оригінал акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25.02.2020 року, затвердженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Майдан Я.А. Листом від 20 січня 2021 року вих. №3/15 КП «Жилсервіс-2» повідомив, що заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Майдан Я.А. затверджувався Акт про залиття квартири [ADDRESS] від 25.02.2020 року. При цьому на підприємстві оригінал Акту не зберігся, у зв`язку з чим надати оригінал запитуваного документу не виявляється можливим. Так, Позивачем до суду не надано оригіналів документів, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: яка причина залиття квартири [ADDRESS] , яке відбулося 20.02.2020 року. 15.04.2021 року від позивача надійшла заява, в якій вона просить відізвати справу з експертної установи, призначити справу до слухання та скасувати ухвалу про призначення експертизи. Свої вимоги пояснила неможливістю експертної установи провести експертизу у зв`язку із відсутністю оригіналу акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання ( або холодного водопостачання). Ухвалою суду від 09 липня 2021 року зазначену заяву позивачки задоволено та ухвалу суду від 23 лютого 2021 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи скасовано, провадження у даній справі відновлено. Будівельно-технічна експертиза проведена не була, оригіналів актів про залиття від 25.02.2020 року Позивачка до суду не надала, інших належних та допустимих доказів залиття квартири Позивачки, причини такого залиття та винної особи до суду надано не було. Відповідно до частин першої та другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга\~статті 23 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені\~статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2\~постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6\~(з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог\~ст. 1166 ЦК України\~суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та чи є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed