Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПП «Агрофірма Махаринці» і просить розірвати договір оренди землі, укладений 04 січня 2010 року між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9320 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. 04 січня 2010 року він передав належну йому земельну ділянку строком на 10 років в оренду ПП «Агрофіма Махаринці», уклавши з ним договір оренди землі, який був зареєстрований у встановленому законом порядку. За умовами договору оренди землі від 04 січня 2010 року відповідач взяв на себе обов»язок виплачувати йому щорічно не пізніше 31 грудня орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 998 грн. 76 коп. на рік. Однак, на порушення умов договору оренди землі ПП «Агрофірма Махаринці» не виплачувало йому орендну плату за період з 2012 року по 2015 рік включно. Оскільки невиплата орендної плати носить систематичний характер, тому відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» зазначена обставина є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить позов задоволити. Представник відповідача Ніколайчук Р.М. проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач не довів, що орендна плата за вказані у позовній заяві роки йому не виплачувалась. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28 грудня 2009 року. 04 січня 2010 року між [PERSON] та ПП «Агрофірма Махаринці» укладено договір оренди належної йому вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Даний договір зареєстровано у Старокостянтинівському районному відділі регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 23 листопада 2010 року за №041074700006. При укладенні договору оренди землі сторони погодили, що орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 1,9320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області /ч.ч.1-3 ст.1 договору оренди/. На виконання умов договору оренди зазначена земельна ділянка була передана позивачем відповідачу в день підписання договору оренди, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 04 січня 2010 року. У договорі оренди сторони також погодили, що за користування об»єктом оренди, орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 3%, тобто 998 грн. 76 коп. на рік. Орендна плата виплачується щорічно не пізніше 31 числі грудня місяця поточного року за поточний рік. За домовленістю сторін орендна плата може бути виплачена в натуральній формі, у тому числі шляхом надання послуг /ч.ч.1-4 ст.6 договору оренди/. На порушення вищезазначених умов договору оренди землі ПП «Агрофірма Махаринці» не виплачувало позивачу орендну плату за 2012, 2013, 2014 та 2015 роки включно. Відповідно до ч.2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання. В силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилаючись в судовому засіданні на те, що орендна плата [PERSON] за 2012-2015 роки відповідачем виплачувалась, представник ПП «Агрофірма Махаринці» Ніколайчук Р.М. не надав суду жодних доказів на підтвердження цих обставин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з положеннями ст.15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є умова щодо орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом ст.611 ЦК України правовим наслідком порушення зобов»язання є, зокрема, розірвання договору, якщо це передбачено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону, та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Одним із основних обов»язків орендаря відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Таким чином, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України. Досліджені судом докази вказують на те, що ПП «Агрофірма Махаринці» систематично з 2012 по 2015 рік включно не виплачувало позивачу орендну плату, що є підставою для задоволення позову та розірвання договору оренди землі. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved