Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У червні 2018 року Долинська районна державна адміністрація Кіровоградської області звернулась до суду з цим позовом в інтересах [PERSON], посилаючись на те, що відповідачка у справі [PERSON] є матір'ю цієї дитини. Згідно з листами Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-27-18 від 24 квітня 2018 року, № 01-27-23 від 14 травня 2018 року встановлено, що дитина проживала разом з бабою у помешканні, що не має умов для нормального виховання та проживання дитини. У зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини, [PERSON] відібрано у баби та поміщено на тимчасове проживання до дитячого відділення Новгородківської центральної районної лікарні. Відповідачка не відвідувала дитину та їй не телефонувала. [PERSON] не має житла, зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається з 2017 року. [PERSON] взято на облік та влаштовано до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 13 червня 2018 року є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] У судовому засіданні представник Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області Маркевич І.О. позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, відзив на позов не подала, відповідно суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що раніше спільно проживав з відповідачкою [PERSON] Тепер з нею не проживає. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS]. До нього зателефонувала колишня теща та повідомила, що у помешканні за місцем проживання [PERSON] відключено світло, а тому йому необхідно приїхати та забрати спільну дитину. Разом з [PERSON] мають спільного малолітнього сина. Приїхав та забрав дитину, а іншу дитину відвіз до с. Інгуло-Кам'янка Новгородківського району Кіровоградської області. [PERSON] вихованням дітей не займалась, діти були голодними, навчанням дітей також не займалась. Допускала випадки відсутності за місцем проживання тижнями. Відповідачка зловживає спиртними напоями, проживає за різними адресами. Надавав [PERSON] допомогу на утримання дітей, однак грошові кошти нею витрачались на власні потреби, а не на дітей. Відповідачка дітям не готувала їжу, не прала одежу. Тепер дітей не відвідує. Суд, заслухавши пояснення представника сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що у відповідачки у справі [PERSON] є дитина [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Запис про батька дитини вчинено згідно зі ст. 135 СК України (а. с. 8). Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 71-р від 24 квітня 2018 року [PERSON] відібрано у баби [PERSON] за відсутності умов для нормального проживання та виховання, загрозою життю та здоров'ю. Наказом начальника Служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 38 від 22 травня 2018 року [PERSON] взято на облік. За змістом листів Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-27-18 від 24 квітня 2018 року, № 01-27-23 від 14 травня 2018 року, малолітня [PERSON] у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю поміщалась до Новгородківської центральної районної лікарні. Мати дитини не має житла, зловживає алкоголем, вихованням та утриманням дитини не займається. Дитину тимчасово влаштовано у родину [PERSON] Мати дитину не відвідувала та не телефонувала. Наказом Служби у справах дітей Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 25 від 4 травня 2018 року [PERSON] тимчасово влаштовано за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження умов проживання від 24 квітня 2018 року за місцем проживання малолітньої [PERSON] відсутні належні умови проживання, існує загроза життю та здоров'ю дитини. За змістом листа Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 3405/03/119 від 3 травня 2018 року за неналежне виховання [PERSON] батьківських обов'язків щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до листа комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 01-13/182/1 від 22 серпня 2018 року [PERSON] мати не відвідувала жодного разу. Висновком органу опіки та піклування - Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-29/66/1 від 13 червня 2018 року встановлено наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дитини, оскільки відповідачка не бере будь-якої участі у вихованні дитини, не піклуються про неї (а. с. 14). За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до викладеного, суд уважає доведеним той факт, що відповідачка у справі [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме ухиляється від виконання обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об'єктивних причин за яких [PERSON] не виконувала покладені на неї батьківські обов'язки судом не встановлено. З вищезазначеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] свідомо, умисно нехтувала покладеними на неї батьківськими обов'язками та має бути позбавлена батьківських прав. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що у відповідачки [PERSON] є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка [PERSON] зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Цей розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 27 червня 2018 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлений у 2018 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 1762 грн. З огляду на вищезазначене, з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved