Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить надати дозвіл їх неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд до Республіки Польщі у її супроводі без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 01 серпня 2021 року по 01 серпня 2022 року. В обґрунтування позову вказує, що вона та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 19 липня 2011 року, їх шлюб розірвано. Спільне проживання з відповідачем вони припинили ще до розірвання шлюбу, при цьому син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] не приймає участі у вихованні, оздоровленні та матеріальному утриманні сина й станом на 17 червня 2011 року його заборгованість по аліментах становить 5595 грн. 30 коп. Указує, що їх син є здібною дитиною, гарно навчається в школі, займається музикою і має бажання продовжити навчання в Республіка Польща. Однак відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на здобуття освіти сина, його морального та духовного розвитку, оскільки відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Представник позивача - адвокат Віхерко Н.О. подала клопотання про розгляд справи у її та позивачки відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2011 року, яке набрало законної сили 01 серпня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №1311/03-17/2020 від 13 серпня 2020 року. Відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка діє в інтересах свого неповнолітнього сина, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер. В той же час, на думку суду, відповідач необґрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивачки на розвиток, здобуття освіти та дозвілля сина. На підставі вищевикладеного, суд уважає, що намір позивачки разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Республіка Польща з метою здобуття освіти буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду сина сторін та відповідати інтересам дитини. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Враховуючи, що позивачка планує супроводжувати сина на його навчання з 01 серпня 2021 року до 01 серпня 2022 року до Республіка Польща, суд вважає, що позивачці слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 01 серпня 2021 року по 01 серпня 2022 року до Республіка Польща. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому в порядку ст.141 ЦПК України на її користь з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 908 грн.

Outcome: approved