Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому зазначила про те, що 09.09.2013 р. між ПАТ «Київпроект» та нею було укладено Контракт №1 з членом правління ПАТ «Київпроект», відповідно п. 3.3. якого, відповідач взяв на себе зобов'язання виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 70 мінімальних заробітних плат встановлених в Україні на день виплати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.07.2014 р. з нею було припинено трудові відносин. Станом на день подачі даної позовної заяви, відповідачем не було виплачено позивачу вихідну допомогу, передбачену п.п. 3.3 Контракту №1. З причин невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по виплаті вихідної допомоги, з урахування заяв про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача 224000 грн. вихідної допомоги, та 269245,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає виплаті за час затримки виплати вихідної допомоги за період з 03.07.2017 р. по 06.11.2017 р. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і просив суд залишити позов без задоволення. В поданих до суду письмових запереченнях від 06.07.2017 р. вх. №29519, представник відповідача, зазначив, що між позивачем та відповідачем розглядався аналогічний спір про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. За результатами розгляду зазначеної справи Деснянським районним судом м. Києва 19.11.2015 р. винесено рішення про задоволення позовних вимог, зокрема вирішено стягнути з ПАТ «Київпроект» на користь [PERSON] вихідну допомогу при звільнені в розмірі 36540 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04.07.2014 р. по 19.10.2015 р. в сумі 463381,75 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. скасовано в частині задоволення позову [PERSON] та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову [PERSON] до ПАТ «Київпроект» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2016 р. касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року залишено без змін. Колегія суддів підтвердила правильність висновок суду апеляційної інстанції про виконання [PERSON] обов'язків першого заступника голови Правління та члена Правління за сумісництвом. В поданих до суду додаткових поясненнях, представник позивача зазначив, що твердження сторони відповідача про те, що між сторонами розглядався аналогічний спір не відповідає дійсності. Не заперечував, що сторони приймали участь по розгляду справи №754/10483/145-ц як позивач та відповідач. Однак у вказаній справі позивач зверталась до суду з позовом через помилку в розрахунку вихідної допомоги при звільненні її з основного місця роботи - першого заступника Голови правління відповідача. Натомість, заявлені позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на порушенні відповідачем інших трудових правовідносин з позивачем, встановлених Контрактом №1, а саме порушені обов'язку по виплаті вихідної допомоги встановленого п.п.3.3 Контракту №1 як члену Правління відповідача. Крім того, звернув увагу суду, що Апеляційний суд міста Києва у своєму рішенні від 10.03.2016 р. у справі №754/10483/15-ц вказав, що відсутні підстави включати до вихідної допомоги при звільненні позивача з посади першого заступника Голови Правління її винагороду за виконання обов'язків члена Правління відповідача згідно Контракту, адже останні обов'язки є сумісництвом. З даним твердженням погодився і Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 07.07.2016 р. у справі №754/10483/15-ц. Наголосив, що справа №754/10483/15-ц не є аналогічною даній справі, адже в ній позивач звертався з вимогою усунути порушення інших трудових правовідносин. Крім того, представник позивача в додаткових поясненнях зазначає, що посилання відповідача при розгляді даного спору на п. 8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» №43 є безпідставними, адже він не регулює порядок виплати вихідної допомоги, який є предметом дослідження у даній справі. Помилковим є посилання відповідача не тільки на пункт 8 Положення №43, а і власне саме Положення №43, адже воно було розроблено на виконання Постанови Кабінету міністрів України №245 від 03.04.1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державної підприємств, установ і організацій» та стосується працівників виключно, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцями бюджетної сфери. ПАТ «Київпроект» не є ні комунальним, ні державним підприємством, у зв'язку з цим Положення №43 не може застосовуватись при вирішенні даного спору. В додаткових письмових запереченнях від 03.11.2017 р. вх. №47721 представник відповідача зазначив що [PERSON] ніколи не обиралася членом Правління ПАТ «Київпроект» в тому числі не обиралася членом Правління рішенням наглядової ради від 09.09.2013 р., то як наслідок контракт із нею як з членом правління на підставі цього рішення апріорі не міг бути підписаний. Заслухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved