Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначив про те, що із 30 вересня 2006 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у нього із [PERSON] не склалося, через різні характери та погляди на подружнє життя й взаємні права та обовязки, у звязку з чим часто виникали непорозуміння та сварки, що призвели до втрати один до одного почуття любові та поваги. Сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], оскільки він носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, задовольнити позов й вказав, що понесені ним судові витрати стягувати з відповідача не потрібно. Відповідач [PERSON] після наданого судом строку для примирення у судове засідання не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 30 вересня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Любарського районного управління юстиції Житомирської області зроблено відповідний актовий запис за № 50. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.31). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] із [PERSON] не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Наданий судом [PERSON] та [PERSON] термін для примирення не привів до позитивних наслідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved