Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 30.09.2011 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 368. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося через відсутність порозуміння та різні погляди на вирішення сімейних проблем. Через вказані обставини, між ними постійно виникають сварки, а з 7 березня 2014 року відповідач з дітьми виїхала з кімнати де вони разом проживали до своєї матері і з цього часу в них фактично припинилися шлюбні відносини. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що поновлення шлюбно-сімейних відносин і збереження сім'ї є неможливим, позивач просив суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог та просив задовольнити їх, зазначаючи, що впевнений про те, що збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні відповідач пояснила, що також бажає розірвати шлюб укладений з позивачем, зазначаючи про те, що примирення між сторонами у справі є неможливим. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 368. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачем [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через погіршення сімейних відносин, що призвело до фактичного припинення шлюбу, а також через те, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved