Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У червні 2014 року позивачі звернулися до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивачі мотивують позовні вимоги наступним. [INFO] року помер [PERSON], який є батьком позивачів, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2010 року. За життя [PERSON] мав свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2006 року на 1 / 2 частину квартири [ADDRESS] та повинен був зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, але на жаль він цього не зробив. Єдиними спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], тому позивачі просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1 / 4 частині на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON]. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила їх задоволити про що надала письмову заяву. Представник відповідачів або відповідача у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином. Треті особи або їх представники у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2010 року помер [PERSON], який є батьком позивачів, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2010 року. [PERSON] за життя отримав в Олександрійській міській державній нотаріальній конторі 05.04.2006 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1 / 2 частину квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] повинен був зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, але на жаль він цього не зробив. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Свідоцтво про народження серії [NUMBER] підтверджує той факт, що [PERSON] народилася [INFO] року та мала батька - [PERSON] та матір - [PERSON]. [PERSON] народилася [INFO] року та мала батька - [PERSON] та матір - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] Суд дійшов висновку, що позивачі є доньками померлого, а тому мають право на спадкування у першу чергу. Стаття 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено на підставі спадкової справи №39/2010 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] (копія міститься в матеріалах цивільної справи), що інших спадкоємців немає. Крім того, 30 травня 2014 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину щодо права власності по 1 / 4 частині квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON]. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд дійшов висновку, що позивач захищає порушене право у такий спосіб, у даному випадку позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин. Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини. Які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 10 ЦПК України вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що позивач, зазначені обставини у позовній заяві довів, чим виконав вимоги ст. 10 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved