Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області у Органу опіки та піклування Кременчуцької районної держаної адміністрації з надійшов позов до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації - Білоус Анастасія Олександрівна позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що до служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації звернулася громадянка [PERSON] із заявою щодо розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Кременчуцькій районній державній адміністрації питання про позбавлення батьківських прав її сина [PERSON] та невістки [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON], [INFO], фактично проживає у рідної баби - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Батько і мати неповнолітньої дитини життям та здоров'ям свого сина не цікавляться, матеріальної допомоги не надають. Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації думку неповнолітньої дитини та членів комісії з питань захисту прав дитини прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON]. На підставі викладеного представник Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Білоус А.О. просила суд ухвалити рішення, яким : - Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], громадянку [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - Стягнути аліменти з громадянина [PERSON] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь піклувальника, якого буде визначено органом опіки та піклування, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття; - Стягнути аліменти з громадянки [PERSON] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь піклувальника, якого буде визначено органом опіки та піклування, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Просив суд слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Письмово про причини неявки суд не повідомляла. У судовому засіданні прокурор прокуратури Кременчуцького району Комарова Д. Ю. вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає разом з бабою [PERSON] Його батько [PERSON] не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні, матеріальної допомоги не надає. Мати [PERSON] не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні, матеріальної допомоги не надає. Просив суд залишити його проживати з бабою. Проживати з батьками не бажає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що онук [PERSON] сім років проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батьки участі у вихованні дитини не приймають, не цікавляться його життям. Матеріальної допомоги на утримання сина не надають. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, неповнолітнього [PERSON], свідка [PERSON] дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітній [PERSON], [INFO], є сином відповідачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] яке було видане 15 серпня 2001 року Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. [PERSON] та [PERSON] маючи неповнолітнього сина [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків, покладених на них статтею 150 СК України, щодо піклування про дитину, її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, готування до самостійного життя, матеріальної допомоги не надають та не виховують дитину. Дитина проживає з бабою та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Так, відповідно до рішення Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 лютого 2015 року за № 13, неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] З характеристики [PERSON] [INFO], виданої директором Омельницького НВК Яроменок О.П., вбачається, що батьки не беруть участь у вихованні сина. Хлопчик перебуває на вихованні бабусі. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього [PERSON] від 23 березня 2015 року, дитина народилася в сім'ї, яка проживала громадянським шлюбом. Стосунки в батьків розлагодилися в серпні 2008 року та вони перестали проживати разом. Комісія зі школи зафіксувала під час перевірки, що дитина у матері не має належних умов для проживання ( відімкнене світло, відсутність необхідної їжі, а також недостатня увага з боку матері до проблем дитини - першокласника, зловживання алкогольними напоями з боку матері) призвело до того, що дитину треба було здавати в інтернат, на що не згодилася рідна бабуся. [PERSON] 7 років проживає в сім'ї рідної баби [PERSON],яка створила для онука належні умови для навчання та проживання. Батько дитини [PERSON] не приділяє належної уваги сину. Суду надано висновок органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 12 травня 2015 року за № 1-19/194 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі ухиляються та фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], не займаються вихованням дитини, не проявляють до неї батьківської уваги та турботи. Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідачі дійсно тривалий час ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved