Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.12.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від відповідача пропозицію (оферту) про укладання договору №R031/0039170, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит з використанням платіжної картки в розмірі 13088,00 грн. Відповідач в свою чергу, зобов»язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 02.12.2016 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10% річних та 2,77% щомісячної комісії за обслуговування кредит, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Проте відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов»язання перед позивачем, чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.12.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від відповідача пропозицію (оферту) про укладання договору №R031/0039170, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит з використанням платіжної картки в розмірі 13088,00 грн. Відповідач в свою чергу, зобов»язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 02.12.2016 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10% річних та 2,77% щомісячної комісії за обслуговування кредит, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 03.12.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером №Loan-47435 від 03.12.2013 року про перерахування коштів. Відповідно до п.п.2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід»ємною частиною Кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобов»язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов»язання перед позивачем чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Останній раз платіж відповідачем здійснювався лише 17.01.2014 в сумі 85,20 грн., надалі та станом по дату подачі позову, щомісячні платежі в термінах та розмірах встановлених додатком №1 до кредитного договору відповідачем не здійснюються. Суми та дати платежів відповідача відображені в колонках «Дата платежу», «Загальна сума платежу» розрахунку заборгованості. Відповідно до п.4.3. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід»ємною частиною Кредитного договору (про що зазначено в п.1.4 Умов), за несвоєчасне виконання зобов»язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов»язань за кожний день прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, (наслідки порушення договору позичальником), якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити, та сплатити процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 05.05.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №R031.0039170 від 03.12.2013 р. становить 43914,70 грн., із них: - 13088,00 грн. - сума заборгованості по кредиту, в т.ч. 9821,25 грн. - прострочена заборгованість з оплати кредиту; - 1980,72 грн. - прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; - 10363,64 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; - 18482, 34 грн. - пеня. Допущені умови кредитного договору відповідачем не усунені, прострочена заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved