Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON]), де є третя особа ПАТ «Платинум банк», про визнання права власності на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що з 2004 року позивач та відповідач почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі позивача в смт. Побузьке Голованівського р-ну Кіровоградської області. З 12.12.2012 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. 15.05.2007 позивач та відповідач, як позичальники, уклали з ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» договір про іпотечний кредит, відповідно до якого отримали кредит у розмірі 140 000 доларів США з метою придбання двокімнатної квартири [ADDRESS]. Придбану квартиру було оформлено на відповідача. Позивач зазначив, що сплачував необхідні платежі, інколи їх сплачувала відповідачка, яка на даний час не визнає права власності позивача на спірну квартиру. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про заочний розгляд справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та її представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. В січні 2015 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, яка ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року залишена без розгляду. Третя особа ПАТ «Платинум банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести зочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Вивчивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 33. До офіційної реєстрації шлюбу сторони проживали разом з 2004 року. Дана обставина встановлена рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року та не заперечується сторонами, а, відтак, не потребує доказування в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. 15 травня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум банк», та [PERSON] та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 1.07051229, відповідно до якого сторони отримали кредит у розмірі 140 000 доларів США з метою придбання двокімнатної квартири [ADDRESS]. За умовами договору про іпотечний кредит відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є позичальниками 1 та 2. Згідно з випискою по особовим рахункам з 15.05.2007 по 17.04.2015, наданою ПАТ «Платинум банк», сторонами сплачувалися грошові кошти на погашення кредиту та відсотків за кредитним договором. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що придбана квартира, яку було оформлено на відповідача, є спільним майном сторін, набутим ними за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, і є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтями 60, 61 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, обставини, викладені в позовній заяві позивача, стороною відповідача жодним чином не спростовані, в тому числі про те, що позивачем сплачувались кошти на погашення спільного кредиту за спірну квартиру. Враховуючи те, що не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, позивач та відповідач проживали однією сім'єю, мали сімейні відносини, що ними не заперечується, тому майно, набуте ними за час спільного проживання за правилами ст. 74 СК України, належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу.

Outcome: approved