Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У травні 2019 року заявники звернулись із спільною заявою до Голосіївського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви заявники вказували, що шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Фактично на сьогоднішній день шлюбні відносини між заявниками припинені, а шлюб існує формально. Від даного шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Сторони вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу шляхом укладення нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківський прав та визначення місця проживання спільної дитини. В судове засідання заявники не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.08.2012 року між заявниками Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 613. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . 17.05.2019 року між заявника укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1543. Разом з тим, встановлено, що шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved