Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сова», Департамент архітектури та містобудування [PERSON] міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30 листопада 2016 року на одинадцятій сесії сьомого скликання [PERSON] міської ради прийнято рішення № 106/56 „Про надання у користування на умовах оренди ОК „ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку. Зазначене рішення позивач вважає таким, що є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Приймаючи оскаржуване рішення №106/56 „Про надання у користування на умовах оренди ОК „ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку, Відповідач у п. 2 зазначив мету передачі земельної ділянки - надати у користування на умовах оренди строком до 27.06.2033 року ОК „ЖБК „СОВА (і.п.н. 40356615) земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:05:008:0148) площею 0,0620 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку) по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 року № 55/7 за рахунок земель [PERSON] міської ради. Цим же рішенням (п. 3.8) відповідач зобов'язав ОК „ЖБК „СОВА не допускати самовільного будівництва. Однак, на час видачі оскаржуваного рішення відповідачу було достеменно відомо, що на вказаній земельній ділянці попереднім власником велось самовільне будівництво. Надавши ОК „ЖБК „СОВА право користування земельною ділянку саме з метою розташування односекційного житлового будинку відповідач безпосередньо дозволив продовжувати самовільне будівництво. Підтвердженням самовільного будівництва даного будинку є наслідки проведених перевірок Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, якими встановлено, що об'єкт будівництва, розташований за адресою: 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (колишня 40 років Радянської України) після скасування наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 15.12.2015 року № 96 реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, є об'єктом самовільного будівництва з моменту скасування цієї декларації. Відсутність у ОК „ЖБК „СОВА документу, який дає право виконувати будівельні роботи, при відсутності належно затвердженого проекту, унеможливлює користування спірною земельною ділянкою. Права позивача вже були порушені самовільним будівництвом, що виконувалося на даній земельній ділянці (акт перевірки ДДАБІ в ЗО від 15.12.2015 року, наказ № 96 від 15.12.2015 року), попереднім орендарем (ЖБК „ВАШ ДІМ). Позивач вже звертався до відповідача з метою скасування попереднього рішення про передачу в оренду земельної ділянки за вищезазначеною адресою (рішення [PERSON] міської ради №55/7 від 27.06.2014 року). Під час всебічного розгляду цих питань на засіданнях постійної комісії з питань депутатської діяльності, регламенту, законності, правопорядку та запобігання корупції [PERSON] міської ради, що відбулись у січні 2016 року, було виявлено інші порушення у процедурі прийняття оскаржуваного рішення. Не зважаючи на це, відповіддю без дати за №Ко-13605-О виконавчий комітет міської ради відмовився вчинити дії щодо скасування попереднього рішення відповідача, роз'яснивши виключно компетенцією суду вирішення даного питання, пояснюючи це неможливістю скасування раніше прийнятих рішень, які є актами індивідуальної дії. Протиправним рішенням відповідача порушено право позивача, виходячи з наступного. Підставою для виділення зазначеної земельної ділянки в оренду стало будівництво багатоповерхового житлового будинку. Розміщення на даній земельній ділянці будинку порушило права позивача як мешканця існуючого прилеглого житлового будинку. Забудова порушила екосистему як житлового кварталу, у складі якого знаходиться будинок № 40 по вул. Незалежної України (колишня Сорок років Радянської України), так і безпосередньо зазначеного будинку, де проживає позивач. В результаті розміщення нової пятиповерхової будівлі напроти торця житлового будинку № 40 по вул. Незалежної України в житлових приміщеннях квартири № 9, де мешкає позивач, порушено нормативний показник коефіцієнта природної освітленості, а також утворюються дискомфортні умови проживання в результаті падаючої тіні від будівлі-новобудови. Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення порушило права позивача щодо культурної спадщини, оскільки земельна ділянка, розташована в межах історичного ареалу „Соціалістичне Запоріжжя. Прийнявши оскаржуване рішення відповідач надав можливість продовжити спотворювати розпланування та форму забудови історичного ареалу „Соціалістичне Запоріжжя, порушивши культурні права громадян України та, зокрема, права позивача. При здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. Пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим. У спірних відносинах, відповідач діє з третьою особою - обслуговуючим кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „СОВА на договірних засадах. Посилаючись на зазначене позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії [PERSON] міської ради сьомого скликання від 30.11.2016 року № 106/56 „Про надання у користування на умовах оренди ОК „ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку, стягнути з [PERSON] міської ради на користь позивач судові витрати. Відповідач [PERSON] міська рада в особі представника [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що [PERSON] міська рада заперечує у повному обсязі проти позовних вимог [PERSON] Вперше рішенням [PERSON] міської ради від 27.06.2014 року №55/7 „Про передачу в оренду ЖБК „ВАШ ДІМ земельну ділянку по вул. Сорок років Радянської України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку ЖБК „ВАШ ДІМ було передано в оренду терміном на 19 років (до 27.06.2033) земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:008:0148 площею 0,0620 га по вул. Сорок років Радянської України, 40-г. На виконання вказаного рішення між [PERSON] міською радою та ЖБК „ВАШ ДІМ був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки за №201405000100315 від 17.07.2014 року (право оренди зареєстровано від 05.08.2014 року за №6580194). Крім того, 15.04.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] міської нотаріального округу [PERSON] нотаріально посвідчено реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 29281228) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, обєкту нерухомого майна за реєстраційним номером 261811023101, - незавершеного будівництва, односекційного житлового будинку, обєкту житлової нерухомості, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 40-г, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:05:008:0148, виданого ОК „Житлово-будівельний кооператив „СОВА (ЄДРПОУ 40356615). Вдруге, рішенням [PERSON] міської ради №106/56 від 30.11.2016 року „Про надання у користування на умовах оренди ОК ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку ОК ЖБК „СОВА було передано у користування на умовах оренди до 27.06.2033 року земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:008:0148, площею 0,0620 га по вул. Незалежної України, 40-г у м. Запоріжжі для розташування односекційного житлового будинку в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 року №55/7 за рахунок земель [PERSON] міської ради. Тим самим, пунктом 5 вказаного рішення договір оренди землі від 17.07.2014 року № 201405000100315 (право оренди зареєстровано від 05.08.2014 за №6580194) - розірвано. При цьому, на виконання вказаного рішення між [PERSON] міською радою та ОК ЖБК „СОВА було укладено договір оренди землі № 201705000100225 від 06.04.2017 року строком до 27.06.2033 року. Стосовно визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] міської ради. Посилаючись на вимоги ст. 123 Земельного кодексу України, ст. 25, ч. 1 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, відповідач зазначає, що законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. Оскільки на теперішній час рішення [PERSON] міської ради №106/56 від 30.11.2016 року було фактично виконано, а саме, між [PERSON] міською радою та ОК ЖБК „СОВА укладено договір оренди землі № 201705000100225 від 06.04.2017 року, а тому відсутні підстави для позбавлення права користування земельною ділянкою, яке охороняється Конституцією України. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 137363765 від 11.09.2018 року за ОК „ЖБК „СОВА зареєстровано будівництво, односекційний житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості за адресою м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 40-г (на теперішній час це вул. Незалежної України, 40-г). З огляду на вищевикладене, оскаржуване позивачем рішення міської ради було прийняте у відповідності до норм чинного законодавства та в межах компетенції, наданої законом. Норми чинного законодавства не надають права стороні по справі визначати доведеність або не доведеність на відповідність нормам чинного законодавства того чи іншого рішення міської ради. В свою чергу, [PERSON] міська рада, як орган місцевого самоврядування, має дискреційні повноваження, які застосовуються при регулюванні земельних правовідносин. Із змісту статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Тобто, як і кожен власник, ці органи вправі на власний розсуд вирішувати питання щодо використання своїх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню обєктами державної та комунальної власності. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також відповідач вважає, що позивач не надав докази, які б підтверджували, в чому саме полягає порушення прав позивача з боку відповідача. При цьому, із змісту позовної заяви не вбачається факту порушення прав позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачам прав позивача не надає, будь-яких інших доводів в обґрунтування зазначених вимог позивачем не наведено. Законні права та інтереси позивача діями відповідача жодним чином не порушено, а тому позивач не є особою, якій належить право звернення до суду з такими вимогами. З урахуванням зазначеного, просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] міської ради у повному обсязі. Третя особа Департамент архітектури та містобудування [PERSON] міської ради в особі представника [PERSON] надіслала пояснення на позовну заяву, в яких зазначала, що позивачем по справі оскаржується рішення [PERSON] міської ради від 30.11.2016 року № 106/56 „Про надання у користування на умовах оренди ОК „ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку. Відповідно до п. 2 оскаржуваного рішення зазначено, що земельна ділянка надається у користування на умовах оренди строком до 27.06.2033 року обслуговуючому кооперативу „ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ „СОВА земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:05:008:0148) площею 0,0620 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 року № 55/7 за рахунок земель [PERSON] міської ради. Згідно інформації містобудівного кадастру, який ведеться Департаментом згідно ст. 22 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року № 559 „Про містобудівний кадастр, зареєстровано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування односекційного житлового будинку у Орджонікідзевському районі, вул. 40 років Радянської України, 40-г, замовник - Житлово-будівельний кооператив „ВАШ ДІМ, реєстраційний номер - ПВ-2014/0052 від 28.04.2014 року (від 17.06.2014 року коригування). У межах вимог Земельного кодексу України та Регламенту міської ради по розгляду заяв громадян та юридичних осіб з питань оформлення земельних ділянок у місті Запоріжжі, затвердженого рішенням міської ради від 05.11.2014 року № 37, вищезазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було опрацьовано, погоджено та надано висновок від 17.06.2014 року № 3058 (висновок додається). На час погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - у м. Запоріжжі основною містобудівною документацією був генеральний план м. Запоріжжя, затверджений рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4. Згідно з генеральним планом м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4, земельна ділянка розташована на території середньо поверхової житлової забудови. Вид використання відповідає містобудівній документації. Також, земельна ділянка має обмеження містобудівного характеру: згідно генерального плану м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4 (планувальні обмеження) - зона акустичного дискомфорту від залізниці (витяг додається); згідно генерального плану м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4 (зона охорони культурної спадщини) - межі історичних ареалів, межі охоронних зон (витяг додається). На сьогодні, чинною містобудівною документацією є генеральний план м. Запоріжжя, затвердженого рішенням міської ради від 15.09.2004 року № 4, зі змінами внесеними рішенням міської ради від 27.09.2017 року № 31. Функціональне призначення та обмеження містобудівного характеру по земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 40-г не змінились (витяги додаються). Відповідно до п. 3.4. Положення про департамент архітектури та містобудування [PERSON] міської ради, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 25.01.2017 року № 52 до повноважень Департаменту віднесене надання висновків щодо погодження проектів землеустрою. Отже, діючи у межах вимог чинного законодавства та на у межах повноважень віднесених до компетенції Департаменту та враховуючи відповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації м. Запоріжжя, було надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 40-г. Третя особа просить прийняти пояснення до уваги та врахувати при розгляді справи та винесенні рішення. Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило. Судом у справі були проведені такі процесуальні дії. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року позовну заяву [PERSON] до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сова» про визнання протиправним та скасування рішення - залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 41). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.09.2018 року, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (а.с. 53). Ця ухвала була залишена без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05.04.2018 року за наслідками її перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою [PERSON] з підстав недотримання правил підсудності (т. 1 а.с. 229-230). Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~17.10.2018\~року відкладено проведення підготовчого судового засідання у справі, задоволено клопотання представника відповідача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору департамент архітектури та містобудування [PERSON] міської ради (а.с. 93). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.12.2018 року (а.с. 102). В судове засідання призначене на 20.12.2018 року представник позивача [PERSON] не зявився через канцелярію суду надав клопотання про відкладення судового розгляду справи, у звязку із зайнятістю представника в іншій справі (а.с. 124-129). В судове засідання 07.02.2019 року представник позивача [PERSON] повторно не зявився через канцелярію суду надав клопотання про відкладення судового розгляду справи, у звязку із зайнятістю представника в іншій справі, також просив у разі визнання причини неявки позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] неповажними на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності позивача та його представника та задовольнити позовні вимоги (а.с. 137-139). В судові засідання позивач [PERSON] 20.12.2018 року та 07.02.2019 року не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що в матеріалах справи містяться розписки про отримання позивачем судового виклику (а.с. 119, 131). На підставі п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Департаменту архітектури та містобудування [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу „Житлово будівельний кооператив „Сова в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням викладеного, суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявились, з урахуванням їх доводів, що викладені в заявах по суті справи. В силу вимог\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Ст. 25 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Отже, відповідно до норм Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні міська рада є органом місцевого самоврядування, який працює колегіально в сесійному порядку, а рішення приймаються шляхом голосування більшістю голосів. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради №106/56 від 30.11.2016 року „Про надання у користування на умовах оренди ОК ЖБК „СОВА земельної ділянки по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку ОК ЖБК „СОВА було передано у користування на умовах оренди до 27.06.2033 року земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:008:0148, площею 0,0620 га по вул. Незалежної України, 40-г у м. Запоріжжі для розташування односекційного житлового будинку в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 року №55/7 за рахунок земель [PERSON] міської ради. Пунктом 5 вказаного рішення договір оренди землі від 17.07.2014 року № 201405000100315 (право оренди зареєстровано від 05.08.2014 за №6580194) - розірвано. (а.с. 9). При цьому, на виконання вказаного рішення між [PERSON] міською радою та ОК ЖБК „СОВА було укладено договір оренди землі № 201705000100225 від 06.04.2017 року строком до 27.06.2033 року. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 137363765 від 11.09.2018 року за ОК „ЖБК „СОВА зареєстровано будівництво, односекційний житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості за адресою м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 40-г (на теперішній час це вул. Незалежної України, 40г) (а.с. 69-72). Відповідно до п. 2 оскаржуваного рішення зазначено, що земельна ділянка надається у користування на умовах оренди строком до 27.06.2033 року обслуговуючому кооперативу „ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ „СОВА земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:05:008:0148) площею 0,0620 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) по вул. Незалежної України, 40-г для розташування односекційного житлового будинку в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 року № 55/7 за рахунок земель [PERSON] міської ради. Згідно інформації містобудівного кадастру, який ведеться Департаментом згідно ст. 22 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року № 559 „Про містобудівний кадастр, зареєстровано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування односекційного житлового будинку у Орджонікідзевському районі, вул. 40 років Радянської України, 40-г, замовник - Житлово-будівельний кооператив „ВАШ ДІМ, реєстраційний номер - ПВ-2014/0052 від 28.04.2014 року (від 17.06.2014 року коригування). У межах вимог Земельного кодексу України та Регламенту міської ради по розгляду заяв громадян та юридичних осіб з питань оформлення земельних ділянок у місті Запоріжжі, затвердженого рішенням міської ради від 05.11.2014 року № 37, вищезазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було опрацьовано, погоджено та надано висновок від 17.06.2014 року № 3058 (а.с. 109). На час погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - у м. Запоріжжі основною містобудівною документацією був генеральний план м. Запоріжжя, затверджений рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4 (а.с. 110-112). Згідно з генеральним планом м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4, земельна ділянка розташована на території середньо поверхової житлової забудови. Вид використання відповідає містобудівній документації. Також, земельна ділянка має обмеження містобудівного характеру: згідно генерального плану м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4 (планувальні обмеження) - зона акустичного дискомфорту від залізниці; згідно генерального плану м. Запоріжжя, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 15.09.2004 року № 4 (зона охорони культурної спадщини) - межі історичних ареалів, межі охоронних зон. Чинною містобудівною документацією є генеральний план м. Запоріжжя, затвердженого рішенням міської ради від 15.09.2004 року № 4, зі змінами внесеними рішенням міської ради від 27.09.2017 року № 31. Функціональне призначення та обмеження містобудівного характеру по земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 40-г не змінились (а.с. 113-114). Відповідно до п. 3.4. Положення про департамент архітектури та містобудування [PERSON] міської ради, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 25.01.2017 року № 52 до повноважень Департаменту віднесене надання висновків щодо погодження проектів землеустрою. Отже, діючи у межах вимог чинного законодавства та у межах повноважень віднесених до компетенції Департаменту та враховуючи відповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації м. Запоріжжя, було надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 40-г. В свою чергу, [PERSON] міська рада, як орган місцевого самоврядування, має дискреційні повноваження, які застосовуються при регулюванні земельних правовідносин. Із змісту статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Тобто, як і кожен власник, ці органи вправі на власний розсуд вирішувати питання щодо використання своїх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню обєктами державної та комунальної власності. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.ст. 12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 144 Конституції України\~органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. 2\~ст. 10 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні\~обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених\~Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Відповідно до п. 10\~ст. 59 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні\~рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності нормам законодавства України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Відповідно до ч. 5\~ст. 60 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні\~органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позивач посилається на те, що оскаржуваним рішенням відповідача порушено його права, оскільки на вказаній спірній земельній ділянці здійснено будівництво багатоквартирного будинку, чим порушуються права позивача як мешканця існуючого прилеглого житлового будинку. Відповідно до\~ст. 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 42 Земельного кодексу України\~земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Стаття 116 Земельного кодексу України\~\~регламентує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1\~\~ст. 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок надання земельних ділянок у користування суб'єктам господарювання здійснюється відповідно до приписів ст. 12, ч. 2 ст. 116, ст.ст. 120, 123, 125, 126 Земельного кодексу України, якими передбачено, зокрема, право районних рад передавати земельні ділянки у власність або користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, надання у користування\~\~земельної ділянки без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 2\~\~ст.\~152, ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України\~\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Викладене свідчить, що підставою для скасування рішень органу місцевого самоврядування є, зокрема, наявність порушення внаслідок прийняття таких рішень чинних прав на земельні ділянки, які (права) оформлені у встановленому законом порядку. Суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено принципу правозастосування передбаченого ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки підставою для скасування рішень органу місцевого самоврядування є, зокрема, наявність порушення внаслідок прийняття таких рішень чинних прав на земельні ділянки, які (права) оформлені у встановленому законом порядку. Позивачем не надано і в судовому засіданні не здобуто доказів, що на момент прийняття оскаржуваного рішення були порушені права позивача внаслідок прийняття зазначеного рішення, що є обов'язковою підставою для захисту прав та законних інтересів судом. В силу вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту прав визначені у ст. 16 ЦК України. Разом з цим, із змісту позовної заяви та наданих на її обґрунтування доказів не вбачається факту порушення прав позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем прав позивача не надав, будь-яких інших доводів в обґрунтування зазначених вимог позивачем не наведено. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Випадки, передбачені\~ст. 82 ЦПК України, для звільнення від доказування позивача у цій справі, відсутні. Позивач не надав суду належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі. З огляду на вищевикладене, підстав для визнання незаконним та скасування рішення відповідача немає, при його прийнятті право та охоронюваний законом інтерес позивача не порушено, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з їх необґрунтованістю. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи.

Outcome: dismissed