Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

У травні 2020 року надійшла до суду позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у розмірі 60 000, 00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що 21.08.2019 о 15 год. 30 хв. по вул. Братиславській в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «MERCEDES» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, в момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2019, водія [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафуу розмірі 10 200,00 грн. та позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. В наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до Звіту №323 «Про оцінку автомобіля «HYUNDAI» Accent д.н.з. [NUMBER] », вартість матеріального збитку склала 71 948,21 грн. Між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу № [NUMBER] було застраховано автомобіль «MERCEDES» д.н.з. [NUMBER] . 25.11.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено угоду про розмір страхового відшкодування, згідно якої сплачено на користь власника автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн. З огляду на викладене, ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить суд стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 60 000,00 грн. та втрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 14.05.2020 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2019 о 15 год. 30 хв. по вул. Братиславській в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «MERCEDES» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, в момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2019, водія [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафуу розмірі 10 200,00 грн. та позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік (а.с. 62-64). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] Між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу № [NUMBER] було застраховано автомобіль «MERCEDES» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 11). За змістом ст. 21-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 23.08.2019 року [PERSON] звернулась до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 21.08.2019 року (а.с. 14-15). Відповідно до Звіту №323 «Про оцінку автомобіля «HYUNDAI» Accent д.н.з. [NUMBER] », вартість матеріального збитку склала 71 948,21 грн. (а.с. 21-61). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 25.11.2019 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування у якій просив оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП (а.с. 61). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 25.11.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено угоду про розмір страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням автомобіля «HYUNDAI» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 65). За змістом розрахунку страхового відшкодування згідно Угоди та страхового акту №ЦВ/19/4284, сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи (1 000, 00 грн.) згідно угоди від 25.11.2019 становить 60 000,00 грн. (а.с. 67). 27.11.2019 страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн. було фактично сплачене потерпілій [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №4754 (а.с. 68). Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім судового збору в розмірі 2 102,00 грн., оскільки позовні вимоги судом задоволено. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн., оскільки подані разом із позовною заявою докази свідчать про укладення 14.05.2019 року між позивачем та АБ «Грідін і Партнери» договору про надання правничої допомоги, а за завданням-дорученням №30 від 05.05.2019 року адвокатському бюро було передано, зокрема, страхову справу стосовно відповідача [PERSON] з метою отримання професійної правничої допомоги на суму гонорару у розмірі 15 000,00 грн. При цьому, матеріали справи містять детальний опис робіт на загальну суму 6 000,00 грн., а саме надання консультації, здійснення підготовчих дій, підготовка та подання позовної заяви до суду. Фактична сплата гонорару за надання професійної правничої допомоги підтверджується копією платіжного доручення №10820 від 19.12.2019 (а.с. 72). На підставі викладеного,

Outcome: approved