Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 1073000 доларів США, строком до 30 липня 2012 року з виплатою процентів за користування позикою у розмірі 20% річних. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] була видана розписка. Того ж місяця між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання позичальником зобов'язань з повернення позики у сумі 10000 грн. Після спливу строку повернення позики [PERSON] неодноразово звертався до позичальника з вимогою повернути грошові кошти. Однак у добровільному порядку відповідач відмовився повернути кошти. У серпні 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги боргу з відповідача [PERSON] Про відступлення прав вимоги позичальник був повідомлений, отримав повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні. Крім того, у серпні 2013 року [PERSON] також було укладено договір поруки з [PERSON], яким надав свою згоду та поручився перед новим кредитором за часткове виконання позичальником зобов'язань з повернення позикових коштів. За таких обставин, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь 10000 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 41020004,94 грн., що в еквіваленті в іноземній валюті становить 1852086,19 доларів США, у тому числі 1073000 доларів США - основний борг, 686132,05 доларів США - проценти за користування позикою, 92954,14 долари США - три відсотки річних. (а.с. 52-57 т.І) У судовому засіданні 12 квітня 2016 року позивачем заявлено про збільшення розміру позовних вимог. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] усю суму боргу, а саме: основний борг - 1073000 доларів США, проценти за користування позикою за період з 09 квітня 2012 року по 19 червня 2015 року - 686132,05 долари США, три проценти річних за період з 09 квітня 2012 року по 19 червня 2015 року - 92954,14 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 47358953,28 грн. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] заявлено зустрічний позов про визнання припиненим зобов'язання за розпискою. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у квітні 2012 року [PERSON] було підтверджено зобов'язання перед [PERSON] в сумі 1073000 долари США в якості боргу по інвестиційних зобов'язаннях, про що складена розписка. Додатково в якості фінансових платежів по розписці - зобов'язанню від 09 квітня 2012 року [PERSON] видав, а [PERSON] прийняв від [PERSON] три розписки. Кожна на суму 375551 долар США з різними термінами погашення. З такими умовами [PERSON] погодився та прийняв вказані розписки. Оскільки борг був погашений, [PERSON] передав [PERSON] оригінали, виданих останнім трьох розписок на суму 375551 долар США кожна. Однак незважаючи на виконання [PERSON] своїх боргових зобов'язань перед кредитором, позивачем за зустрічним позовом було отримано вимогу щодо повернення коштів, договір про відступлення прав вимоги за борговим зобов'язанням [PERSON], тощо. Позивач [PERSON] вказує, що ним повернуто суму позики у повному обсязі на користь кредитора [PERSON], а тому відсутні підстави для повторного виконання позикових зобов'язань перед новим кредитором [PERSON] За наведених обставин, позивач [PERSON] просить визнати припиненим зобов'язання [PERSON] в сумі 1073000 доларів США перед [PERSON] на 09 квітня 2012 року в якості боргу по інвестиційних зобов'язаннях перед [PERSON] згідно з розпискою - зобов'язанням від 09 квітня 2012 року. (а.с. 110-112 т.І) Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов, стягнути суму боргу в іноземній валюті - доларах США з відповідача [PERSON], заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON], просив суд відмовити у задоволенні такого. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти первісного позову, просив задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення зустрічного позову, просив суд відмовити у задоволенні вимог про визнання зобов'язання за розпискою припиненим, оскільки позика не була повернута, про що свідчить оригінал розписки - зобов'язання від 09 квітня 2012 року, який був переданий новому кредитору [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 15 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Залізничного районного суду м. Сімферополя в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 06 лютого 2014 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року визначено підсудність цивільної справи за позовом [PERSON] - Оболонському районному суду міста Києва. 09 квітня 2012 року [PERSON] у розписці - зобов'язанні були підтвердженні його зобов'язання у сумі 1073000 доларів США перед [PERSON] на 09 квітня 2012 року в якості боргу по інвестиційних зобов'язаннях. В цю суму входить тіло позики та відсотки. [PERSON] зобов'язався повернути отриману позику до 20 липня 2012 року з виплатою на цю суму 20% річних. У розписці - зобов'язанні зазначено, що [PERSON] просить вважати видані ним розписки на фінансові зобов'язання як такі, що прийняті [PERSON] в якості належних платежів. Після підпису [PERSON] у розписці зазначено, що [PERSON] згоден з розпискою та її умовами. (а.с. 59 т.І) 10 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед кредитором за часткове виконання боржником [PERSON] зобов'язань за розпискою від 09 квітня 2012 року у розмірі 10000 грн. (а.с. 70-71 т.І) 29 липня 2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення позикових коштів у строк до 06 серпня 2013 року. Вимога надіслана на адресу [PERSON] поштовим зв'язком та отримана ним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розрахунковими документами. (а.с. 60-61 т.І) 07 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого новий кредитор [PERSON] набув право вимоги до боржника - [PERSON] за розпискою від 09 квітня 2012 року у сумі 1073000 доларів США з виплатою на цю суму відсотків у розмірі 20% річних. Протягом двох робочих днів з моменту підписання договору первісний кредитор зобов'язався передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника, зокрема, розписку від 09 квітня 2012 року. (а.с. 62-64 т.І) 07 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] були підписані акти приймання-передачі документів та майнових прав, за змістом яких первісний кредитор передав позивачу розписку від 09 квітня 2012 року, а позивач отримав право вимагати від [PERSON] виконання грошового зобов'язання за вказаною розпискою. (а.с. 65-66 т.І) 07 серпня 2013 року [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні. Повідомлення направлено цінним листом з описом вкладення 08 серпня 2013 року. (а.с. 68-70 т.І) 08 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 2, відповідно до якого останній поручився перед кредитором за часткове виконання боржником [PERSON] зобов'язань за розпискою від 09 квітня 2012 року у розмірі 10000 грн. (а.с. 73-75 т.І) У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ст. 360-7 ЦК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року, № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), тощо. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. (ч. 1 ст. 517 ЦК України) За правилами ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Як убачається з матеріалів справи, між відповідачем [PERSON] та [PERSON] виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням у позику грошових коштів у сумі 1073000 доларів США. Сторонами було погоджено строк позики до 20 липня 2012 року, а також розмір процентів за користування позиковими коштами - 20% річних. Факт передачі грошових коштів підтверджений розпискою - зобов'язанням від 09 квітня 2012 року, згідно з якою [PERSON] та [PERSON] були врегульовані правовідносини, які існували між сторонами та пов'язані з провадженням інвестиційної діяльності. За змістом ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відтак, з 09 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] виникло позикове зобов'язання, відповідно до якого позичальник зобов'язався повернути кредитору позику у сумі 1073000 доларів США до 20 липня 2012 року та сплатити проценти за користування позиковими коштами у розмірі 20% річних. У судовому засіданні 01 лютого 2016 року судом було оглянуто оригінал розписки - зобов'язання від 09 квітня 2012 року. Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, позивач [PERSON] послався на те, що ним було погашено позику у сумі 1073000 доларів США, та долучив до матеріалів справи три розписки, написані ним власноручно 09 квітня 2012 року. Із змісту вказаних розписок вбачається, що [PERSON] зобов'язався сплатити на користь [PERSON] борг у сумі 1073000 доларів США трьома рівними частинами у сумі 357667 доларів США, у тому числі 17884 долари США - відсотки за користування позикою. Борг мав бути повернений 30 травня 2012 року, 30 червня 2012 року та 30 липня 2012 року. Також у кожній з цих розписок зазначено, що наявність оригіналу розписки у кредитора [PERSON] є безумовним зобов'язанням [PERSON] сплатити вказані у розписці грошові кошти. Оригінали трьох розписок від 09 квітня 2012 року, написаних [PERSON], були надані суду представником останнього та оглянуті судом в судовому засіданні 01 лютого 2016 року. Суд критично ставиться до доказів, наданих відповідачем [PERSON], на підтвердження погашення суми боргу з огляду на наступне. Факт виникнення позикових відносин між сторонами підтверджений розпискою - зобов'язанням від 09 квітня 2012 року, оригінал якої був переданий новому кредитору. На вказаній розписці наявні підписи як позичальника [PERSON], так і кредитора [PERSON] При цьому, на трьох оригіналах розписок від 09 квітня 2012 року, кожна з яких на суму 357667 доларів США, підпис кредитора [PERSON] відсутній. Також суперечливим є пояснення [PERSON] з приводу належного виконання зобов'язання. Так, у заяві від 09 березня 2016 року представник відповідача вказує, що при поверненні [PERSON] позикових коштів між ними існувала домовленість про знищення у безпосередній присутності кредитора та позичальника усіх документів, що підтверджують зобов'язання між сторонами, однак насправді [PERSON] була порвана лише копія розписки - зобов'язання від 09 квітня 2012 року, а [PERSON], зі свого боку, також не порвав розписки, бо мав підозру відносно порядності кредитора. Разом з тим, [PERSON] ані у зустрічному позові, ані у письмових поясненнях по справі не вказує точної дати повернення боргу та не повідомляє про це нового кредитора [PERSON] після отримання вимоги про повернення суми боргу. Також не знайшли свого підтвердження матеріалами справи посилання представника відповідача [PERSON] щодо намагання позивача здійснити повторне стягнення з позичальника суми боргу з огляду на існування судового рішення про стягнення, оскільки за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року, копія якого долучена відповідачем, на користь позивача стягнуто з [PERSON] сума боргу у розмірі 1600000 доларів США за розпискою від 21 вересня 2010 року, де первісним кредитором є [PERSON] Відтак, у вказаній справі вирішені інші спірні правовідносини. За наведених обставин, суд доходить висновку, що на момент відступлення прав вимоги за розпискою - зобов'язанням від 09 квітня 2012 року від [PERSON] на користь нового кредитора [PERSON] боргові зобов'язання, що виникли з наведеної розписки, не були припинені виконанням, а тому вимоги з повернення суми боргу, що висуваються позивачем за первісним позовом, є законними та обґрунтованими належними, допустимими доказами. Факт передачі права вимоги новому кредитору підтверджений належними доказами, про що також був повідомлений позичальник [PERSON], який у своєму зустрічному позові вказане підтверджує. Суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру процентів за користування коштами та трьох процентів річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України. Розмір процентів за користування позикою погоджений сторонами у розписці - зобов'язанні від 09 квітня 2012 року. Проценти за користування позикою та три проценти річних розраховані позивачем станом на 19 червня 2015 року. Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], становить 1852086,19 доларів США, що станом на день ухвалення рішення за курсом НБУ складає 47357843,88 грн. За приписами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, вирішує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за розпискою - зобов'язанням від 09 квітня 2012 року у загальній сумі 1852086,19 доларів США. У задоволенні решти вимог первісного позову суд вирішує відмовити, оскільки у заяві про уточнення позовних вимог від 12 квітня 2016 року позовні вимоги до відповідача [PERSON] заявлені не були. Також з підстав наведених вище суд вирішує відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання припиненим зобов'язання за розпискою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 3654 грн.

Outcome: partial