Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в порядку цивільного судочинства до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він, [PERSON], [INFO], перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], який зареєстровано 05 жовтня 1985 року, актовий запис № 27 виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 26 серпня 2015 року вказаний шлюб було розірвано, про що вчинено актовий запис № 129 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського району районного управління юстиції у Київській області. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у грудні 1999 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1999 року, зареєстрований приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу за Р№ 4048 від 28.12.1999 року, набуто спірне майно, а саме: - 52/100 (пятдесят дві сотих) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Садовій, під №11. Згідно договору, вказаний житловий будинок - цегляний, жилою площею 57,5 кв.м., сарай, добудова, сарай, навіс, вбиральня, гараж, душ, літня кухня, погріб, стічна яма, огорожа, розташовані на земельній ділянці. В конкретне користування відходять: жила кімната 2- 4/15,0 кв.м., жила кімната 2-3/15,7 кв.м., кухня - 2-2/10,9кв.м., коридор - 2- 1/7,1 кв.м., прихожа - 2-5/9,0 кв.м., ванна - 2-6/4,8кв.м., вбиральня - 2-7/1,8 кв.., ганок, гараж, розташовані на земельній ділянці. Згідно інформації з єдиного реєстру права власності на нерухоме майно, вищевказане домоволодіння, жилою площею 57,5кв.м., загальною вартістю 335912,00 грн., в реєстрі має реєстраційний номер 3151848 рішення про державну реєстрацію прийнято 16.09.2010 року. Вищевказане майно придбане ними за спільні кошти та під час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю. Просив суд на підставі вищевказаного виділити позивачу в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя його половину та визнати за ним - [PERSON] 07 серпня 1967р.н., [NUMBER] виданий Києво- Святошинським РВГУМВС України в Київській обл.. 18.02.1997 р.ідентифікаційний код [NUMBER]) право власності на нерухоме майно, а саме: - на 52/200 частини житлового цегляного будинку, жилою площею 57,5 кв.м. з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Садовій, під № 11, яке було придбано за договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1999 року, зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу за Р№ 4048. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити його позов в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання з'явилася, позов не визнала, просила відмовити. Представник відповідача у судове засідання з'явилася, позов не визнала, просила відмовити. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.1985 року. 26 серпня 2015 року шлюб між ними шлюб розірвано, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис № 129, Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії 1 - ОК № 099868. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у грудні 1999 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1999 року, зареєстрований приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу за Р№ 4048 від 28.12.1999 року, набуто спірне майно, а саме: - 52/100 (пятдесят дві сотих) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Садовій, під №11. Згідно договору, вказаний житловий будинок - цегляний, жилою площею 57,5 кв.м., сарай, добудова, сарай, навіс, вбиральня, гараж, душ, літня кухня, погріб, стічна яма, огорожа, розташовані на земельній ділянці. В конкретне користування відходять: жила кімната 2- 4/15,0 кв.м., жила кімната 2-3/15,7 кв.м., кухня - 2-2/10,9кв.м., коридор - 2- 1/7,1 кв.м., прихожа - 2-5/9,0 кв.м., ванна - 2-6/4,8кв.м., вбиральня - 2-7/1,8 кв.., ганок, гараж, розташовані на земельній ділянці. Згідно інформації з єдиного реєстру права власності на нерухоме майно, вищевказане домоволодіння, жилою площею 57,5кв.м., загальною вартістю 335912,00 грн., в реєстрі має реєстраційний номер 3151848 рішення про державну реєстрацію прийнято 16.09.2010 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що спірний об'єкт є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без їх поділу в натурі. При цьому суд виходив з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Виходячи з того, що сторони не досягли згоди про спосіб поділу спільного майна та попередньо не внесли на депозитний рахунок суду відповідної грошової сум, тому суд вважає необхідним поділити спільне майно без поділу його в натурі, лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності. За таких обставин суд повинен обмежитись лише визначенням ідеальних часток подружжя у праві спільної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Гореничі, вулиця Садова, будинок 11. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що решта позовних вимог ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 3359 грн. 50 коп.

Outcome: approved