Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

у червні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. починаючи з 01.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 11 серпня 2007 року та від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року шлюб між ними було розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від свого обовязку утримувати та забезпечувати їх доньку, яка повністю знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день вона, [PERSON], знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки більшу частину доходів вона сплачує за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] працює лікарем з гігієни праці в Головному управлінні Держпраці у Львівській області та отримує стабільний дохід. Відповідач є здоровою людиною, інвалідності немає, нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Однак, відповідач [PERSON] аліментів не сплачує, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, зіславшись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 11 серпня 2007 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученими до справи копіями свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ №281326 від 24.03.2011 року, рішення про розірвання шлюбу та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає кошти на утримання доньки [PERSON], а тому з нього слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. З копії пенсійного посвідчення №3104005186 вбачається, що позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства. З довідки про доходи відповідача [PERSON] вбачається, що він працює лікарем з гігієни праці в Головному Управлінні Держпраці у Львівській області та його загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року становить 23 824, 59 грн. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дитину слід задовольнити частково. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів за попередній період з 01.06.2014 року до предявлення позову до суду, то в задоволенні таких слід відмовити за безпідставністю, оскільки відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем [PERSON] не подано суду належних і обєктивних доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати через ухилення відповідача [PERSON] від їх сплати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial