Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним наказ № 192 від 05.04.2016 року про визначення йому робочого місця до проведення професійного тестування та стягнути з відповідача 50\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що після поновлення його на роботі у вересні 2015 року на підставі рішення суду на посаді начальника станції Новоград-Волинський-1 ІІ класу відокремленого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» Держаного територіально-галузевого обєднання «Південно-західна залізниця» (далі Станція), він не був допущений відповідачем до безпосереднього виконання своїх трудових обовязків. Натомість оскаржуваним наказом його направлено на проходження професійного тестування, незважаючи на те, що в січні та квітні 2016 року успішно склав іспити з охорони праці та безпеки руху поїздів і маневрової роботи. Вважає, що з винесенням наказу № 192 від 05.04.2016 року істотно змінились його умови праці, зокрема і в частині заробітної плати, він був відсторонений від роботи, що є порушенням його трудових прав та завдало моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснив, що моральна шкода полягає в несвоєчасному виконанні відповідачем рішення суду від 20.04.2015 року щодо поновлення його на роботі та видання в подальшому ряду неправомірних наказів. Представник відповідача до суду не прибула. В минулих судових засіданнях позовні вимоги не визнавала, просила відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Наказ № 192 від 05.04.2016 року про визначення [PERSON] робочого місця до проведення професійного тестування винесений відповідно до вимог Закону України «Про охорону праці», Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту (далі Положення) та зумовлений довготривалою перервою в роботі [PERSON], повязаною з відпустками і лікарняними, що складає більше 3 років. Вказаним наказом жодні права позивача не порушено, від роботи він відсторонений не був, хоча фактично Станцією не керував. Окрім того, вважала, що належним відповідачем щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є Державне територіально-галузеве обєднання «Південно-західна залізниця», діяльність якого не припинена. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 20.04.2015 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.04.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2015 року залишено в силі, позивача поновлено на посаді начальника Станції з 18.03.2014 року.Рішення суду виконане виробничим підрозділом Коростенської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-західна залізниця» 14.09.2015 року. 05.04.2016 року начальником виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», з метою забезпечення правильної організації праці, дотримання вимог законодавства про працю та на виконання Положення, винесено наказ № 192 Про визначення робочого місця [PERSON] до проведення професійного тестування (далі Наказ № 192). Вказаним наказом позивачу визначено робоче місце в адміністративній будівлі Станції, встановлено режим знаходження на робочому місці відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, зобовязано зявитись при отриманні телеграфного розпорядження для проходження професійного тестування в час та за місцем, вказаним у розпорядженні, та вирішено проводити оплату праці в розмірі середнього заробітку з 05.04.2016 року до проходження тестування. Організаційні заходи щодо проведення професійного тестування працівників залізничного транспорту, порядок його проведення, сфера застосування визначені Положенням, затвердженим наказом Укрзалізниці № 058-ц від 26.02.2015 року. Згідно з останнім професійне тестування це процес визначення рівня професійних знань працівників залізничного транспорту за допомогою системи багатопрофільного тестування, яке проводиться під час забезпечення кадрових процесів та процесів, повязаних з розвитком персоналу, в тому числі й під час періодичної перевірки знань один раз на три роки. Відповідно до ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені Законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Нормами ст. 16 ЦК України передбачено, що, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів. Обравши способом захисту визнання незаконним Наказу № 192, позивач, в силу ст. 10 ЦПК України, був зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, жодних істотних змін умов праці позивача, зокрема і в частині заробітної плати, або відсторонення його від роботи, у звязку з винесенням Наказу № 192 не відбулось. Будь-яких документів чи інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем законодавства про працю або умов трудового договору, чи інших будь-яких прав чи інтересів позивача, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду надано не було. У звязку з цим підстав для визнання Наказу № 192 незаконним і стягнення моральної шкоди, немає, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed