Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У обгрунтування позовної заяви зазначив, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 90260,66 грн.. Зазначив, що у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором 51.4/АА-003.07.2 від 30.05.2007 року настав, але йому не зрозуміло коли саме він настав та коли боржником було прострочення платежів. Також зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2011 року з нього на користь ПАТ «Родовід Банк» було розірвано кредитний договір №54.1/АА - 003.07.2 та стягнуто заборгованість в розмірі 110 281 грн. 06 коп., рішення набрало законної сили та звернуто до виконання, залишок боргу станом на 26.02.2020 року становить 16 467,43 грн.. Також посилався на те, що відповідачу було відомо про наявність рішення суду про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору, адже ТОВ «Вердикт Капітал» зверталось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником, на обґрунтування заяви посилалось, що за договором №23 ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №54.1/АА-003.07.3. Зазначив, що спірним та незрозумілим є період, за яким обрахована його заборгованість перед відповідачем, а саме з моменту набуття права вимоги з 04.07.2019 року, оскільки спірний договір розірвано ще в 2011 році. Також зазначив, що на його адресу відповідачем не було направлено листа з вимогою про усунення порушення зобов`язання, а тому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. №918 від 31.01.2020 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 51.4/АА-003.07.2 в розмірі 90260, 66 грн. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Заявою про збільшення розміру позовних вимог від 17.07.2020 року, остаточно просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., номер свідоцтва 5550, зареєстрований в реєстрі за №918, вчинений 31.01.2020 року пр. стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 51.4/АА-003.07.2 в розмірі 90260,66. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1261,20 , понесені витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в сумі 68 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.. Ухвалою від 08.05.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису №918 від 31.01.2020 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. 10.08.2020 року до суду від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, зазначив, що договір на якому вчинено виконавчий напис - не містить заборон, або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу захисту майнових інтересів товариства, а так/само, чинне законодавство України не містить будь- яких обмежень щодо вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність вчинених дій ТОВ «Вердикт Капітал» та нотаріусом, що в повній мірі спростовує позовні вимоги позивача, оскільки, вчиняючи виконавчий напис нотаріус діяв в межах правового поля. Також зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання послуг, а також заявлена сума жодним чином не підтверджена належними та допустимими доказами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності, справедливості, у зв`язку з чим, стягнення наведених витрат суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. пояснень не подав. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київського області Колейчик В.В. пояснень не подав. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 08.05.2020 року про витребування доказів( матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.01.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис №918 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №51.4/АА-003.07.2 від 30.05.2007 року за період з 04.07.2019 по 12.12.2019 року, сума заборгованості складає 89610,66 грн., в тому числі: -прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 89610,66 грн.; -прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн.; -прострочення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 грн.; -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн.; -строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріуса плата в розмірі 650 грн../а.с.24/ Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 10.03.2020 року відкрито провадження №61497558 з примусового виконання виконавчого напису №918 від 31.01.2020 року./а.с.16/ Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Вердикт Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Згідно підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2011 року кредитний договір №54.1/АА-003.07.2 від 30 травня 2007 року, який укладений між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] - розірвано. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 54.1/АА-003.07.2 від 30 травня 2007 року у розмірі 110 281 грн. 06 коп../а.с.36-37/ Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2019 року замінено стягувача ПАТ « Родовід Банк » на його правонаступника - ТОВ « Вердикт Капітал » за виконавчими листами, що видані за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2011 року справа № 2-1055/11 щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором 54.1/АА-003.07./а.с.38/ Дослідженими в справі доказами встановлено, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС у місті Полтаві перебувають виконавчі провадження №49182957, №48771605 з примусового виконання рішення суду від 25.07.2011 року, а тому на момент винесення виконавчого напису нотаріусом стягнення заборгованості відбувалось за рішенням суду, яке набрало законної сили. Також стягнення заборгованості згідно з виконавчим написом проводиться за період з 04.07.2019 року по 12.12.2019 року, але відповідно до рішенням суду від 25.07.2011 року кредитний договір розірвано, а отже спірним і незрозумілим є період стягнення. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. позивачем надано витяг із договору про надання правової допомоги від 31.03.2020 року, акт приймання - передачі наданих юридичних послуг №1 від 29.04.2020 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 3000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та 3000 грн. на правничу допомогу.

Outcome: approved