Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 1995 року. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Головною причиною розпаду сім'ї стали: втрата з боку позивача почуття любові та поваги до відповідача. В них поступово змінилися життєві цінності і виникли зовсім різні погляди на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем стало неможливим. На сьогоднішній день, позивач цілком втратила до відповідача почуття любові і вважає, що подальше збереження їхньої сім'ї неможливо. З відповідачем позивач є зовсім чужими людьми і вони навіть не спілкуються. На цей час відповідач створив нову сім'ю і в нього народилася дитина. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 1995 року що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії[NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадського стану Тернівської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 279. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в 2013 році. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали, на розірванні шлюбу сторони наполягали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved