Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № 353 від 12.09.2011 року в сумі 24 387,50 гривень та судовий збір в розмірі 243,90 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.09.2011 року між КС «Соколов» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 353, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 1250,00 гривень на строк до 12.09.2016 року зі сплатою процентів у розмірі 1,5% в день за період, за який проценти не були сплачені достроково, або 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак [PERSON] зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 26.02.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 24 387,50 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] також не прибув до судового засідання. Між тим, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.09.2011 року між КС «Соколов» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 353, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 1250,00 гривень на строк до 12.09.2016 року зі сплатою процентів у розмірі 1,5% в день за період, за який проценти не були сплачені достроково, або 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. КС «Соколов» відповідно до п. 2 вищезазначеного кредитного договору свої зобов'язання перед [PERSON] виконала у повному обсязі, надавши відповідачу кошти у сумі 1250,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 12.09.2011 року. Відповідач сплатив проценти згідно підпункту «б» п. 5 договору в сумі 250,00 гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 894 від 12.09.2011 року. Після цього жодного разу проценти за договором відповідачем сплачені не були. Згідно п. 1 кредитного договору [PERSON] зобов'язаний забезпечити та повернути кредит у готівковій формі та сплатити відсотки у готівковій формі в повному обсязі згідно договору за місцезнаходженням кредитора. В той самий час, свої зобов'язання відповідач не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у загальній сумі 24 387,50 гривень, з якої: сума кредиту складає 1250,00 гривень (п. 2 договору), заборгованість зі сплати відсотків - 23 137,50 гривень (п.п. «а» п. 5 договору). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Скориставшись правом, викладеним вище, 15.11.2012 року позивач надіслав відповідачеві повідомлення за № 924 про порушення основного зобов'язання і вимогу про виконання порушеного зобов'язання, в якому вимагав дострокового виконання умов договору внаслідок порушення такого виконання, надання підтверджень цільового використання кредиту, документів про фінансовий стан позичальника, відомості щодо його місця перебування. Такі вимоги позивача є правомірними, оскільки передбачені п. 3 кредитного договору (надання кредиту на комерційні або інші цілі), п. 8 договору (обов'язок позичальника надати кредиторові у 10-денний термін після укладення договору документи на підтвердження свого фінансового стану), п. 10 договору (обов'язок позичальника повідомляти про зміну свого місцезнаходження). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Уклавши з КС «Соколов» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КС «Соколов» про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24 387,50 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь кредитної спілки слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved