Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2013 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/80/133674 на строк з 28 вересня 2013 року по 28 квітня 2014 року. Згідно умов договору нею було внесено 100000 гривень з процентною ставкою 20 % річних на строк 212 днів. На її письмову заяву щодо повернення вкладу та відсотків, отримала відмову. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 100000 гривень, відсотки, нараховані за депозитом у сумі 1732 гривні 49 копійок, відсотки, нараховані після спливу договору в розмірі 607 гривень 38 копійок та судовий збір у справі. У судове засідання позивач не з'явилась, її представник подав до суду заяву (а.с. 30), в якій просить розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 29). Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/80/133674 на строк з 28 вересня 2013 року по 28 квітня 2014 року (а.с. 9-11). Згідно умов договору позивачем було внесено 100000 гривень з процентною ставкою 20 % річних на строк 212 днів. Відповідно до пункту 2.3. зазначеного договору нарахування процентів на вклад починається з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, і закінчується в день, що передує даті закінчення строку дії договору. Після закінчення строку дії договору позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення суми депозиту та нарахованих відсотків за договором. З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Міський комерційний банк» відмовляється повертати кошти. Станом на 28 квітня 2014 року термін дії договору строкового банківського вкладу закінчився. На день розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Встановлено, що договір банківського вкладу сторонами укладено в письмовій формі, зазначено строк його дії та умови виконання. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивач зверталась до відповідача з вимогою повернути вклад у зв'язку з закінченням терміну дії договорів, проте ці вимоги відповідачем виконані не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виплата грошового вкладу та відсотків обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договору, що порушує права позивача. Відповідно до частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно п. 2.2. договору проценти, нараховані відповідно до п. 1.2. статті № 1 частини № 1, п. 2.3. та п. 2.4. статті № 2 частини № 2 цього договору, сплачуються вкладнику окремо від суми вкладу шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок вкладника, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, вказаного в п. 1.3. статті № 1 частини № 1 цього договору, щомісячно, 28-го числа кожного календарного місяця, а також в день повернення суми вкладу. Таким чином, проценти за користування вкладом нараховуються за весь період користування коштами. Оскільки отриманий відповідачем вклад у визначений договором строк не повернутий, позивач має право на отримання процентів за користування вкладом після спливу строку договору, тобто після 28 квітня 2014 року. За таких обставин, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення суми вкладу в розмірі 100000 гривень, відсотків, нарахованих за депозитом у сумі 1732 гривні 49 копійок та відсотків, нарахованих після спливу договору в розмірі 607 гривень 38 копійок. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. Така вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів на підтвердження надання позивачу правової допомоги (зокрема, договору про надання юридичних послуг та документів на підтвердження оплати таких витрат). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1023 гривні 31 копійки.

Outcome: partial