Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

У червні 2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила: - встановити факт, що має юридичне значення, про те що [PERSON] , [INFO] , за національністю є поляком; -внести відповідні доповнення у актовий запис Чечелівського районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у Книзі реєстрації актів цивільного стану про народження №19 від 26.02.1965 року відносно [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Торки, Краківської області, Польщі, вказавши національність [PERSON] - «поляк», в графі «національність» батька, зазначити національність [PERSON] - «поляк», в графі «національність» матері, зазначити національність [PERSON] - «полька», і після внесення змін до актового запису видати [PERSON] витяг про реєстрацію зазначеного актового запису; -внести відповідні зміни в актовий запис Самарського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у Книзі реєстрації смертей № 943 від 18 вересня 2009 року, складений про смерть [PERSON] , а саме в графі національність вказати «поляк», і після внесення змін до актового запису видати [PERSON] витяг про реєстрацію зазначеного актового запису; -внести відповідні зміни у актовий запис Чечелівського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у Книзі реєстрації актів цивільного стану про народження № 554 від 26.02.1965 року відносно [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Дніпропетровська, Дніпропетровської області, а саме в графі «національність» батька, змінити національність [PERSON] з «українець» на «поляк», і після внесення змін до актового запису видати [PERSON] витяг про реєстрацію зазначеного актового запису. В обґрунтування заяви, заявник посилалась на те, що її батько, [PERSON] народився [INFO] в м.Торки, Краківської області, Польща. Його батьки, [PERSON] та [PERSON] за національністю були поляками. Відповідно до свідоцтва про народження її батька [PERSON] , місцем народження вказано м. Торки, Польща, а в графі «національність» його батьків [PERSON] та [PERSON] будь-які відомості відсутні, замість них містяться прочерки. З усної відповіді Чечелівського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо з`ясування причин видачі дублікату свідоцтва про народження батька заявника, було з`ясовано, що підставою для цього слугував якийсь евакуаційний лист, копія якого, станом на день звернення, не збереглася. Згідно свідоцтва про\~народження заявника,\~в графі\~«національність» її\~батька [PERSON] \~значиться «українець».\~Заявник зазначила,\~що з\~народження до\~1942\~року її\~батько проживав\~у Польщі,\~після чого,\~разом з\~батьками переїхав\~до м.\~Львів,\~де проживав\~до 19\~років.\~05\~вересня 1958\~року Вінниковським\~районним військовим\~комісаріатом Львівської\~області батько\~заявника -\~ [PERSON] \~був призваний\~до служби\~у армії,\~та розподілений\~в одну\~з військових\~частин у\~Дніпропетровській області.\~Після служби\~в армії\~батько залишився\~проживати у\~м.\~Дніпро,\~де й\~помер [INFO] .\~За життя,\~батько заявника\~-\~ [PERSON] \~сповідував католицизм,\~до призову\~в армію,\~відвідував [PERSON] -католічні\~храми на\~території Польщі\~та,\~згодом,\~Львівської області.\~Вважав та\~називав себе\~поляком,\~виховувався відповідно\~до польських\~традицій,\~знав та\~святкував польські\~свята,\~володів польською\~мовою,\~його батьки,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] за\~національністю були\~поляками,\~відвідували Римсько-католічні\~храми на\~території Польщі\~та,\~згодом,\~Львівської області,\~вважали та\~називали себе\~поляками,\~жили відповідно\~до польських\~традицій,\~знали та\~святкували польські\~свята,\~володіли польською\~мовою. На теперішній час, заявник має намір отримати громадянство Польщі та виїхати туди на постійне місце проживання, оскільки вважає себе полькою. Враховуючи наведене, заявник вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. У судове засідання представник заявника [PERSON] адвокат Зарубін Є.М. не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді справи повністю покладались на рішення суду. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , дівоче прізвище « [PERSON] », народилася [INFO] в м.Дніпропетровськ (а.с.6). 17 лютого 1978 року Красногвардійським районним відділом ЗАГС м.Дніпропетровська було видане свідоцтво про народження, де в графі батько зазначений [PERSON] , в графі національність «українець», а в графі мати зазначена [PERSON] , в графі національність «білоруска». Згідно свідоцтва про народження батька заявника [PERSON] , він народився [INFO] в м.Торки, Краківської області, Польща. Його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] , які за національністю були поляками. Відповідно до свідоцтва про народження батька [PERSON] , місцем народження вказано м. Торки, Польща, а в графі «національність» батьків [PERSON] та [PERSON] будь-які відомості відсутні, замість них містяться прочерки (а.с.8). Згідно ст.11 Конституції України,\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно зі\~ст.11\~Закону України\~«Про національні\~меншини в\~Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за життя, батько заявника - [PERSON] сповідував католицизм, до призову в армію, відвідував [PERSON] -католічні храми на території Польщі та, згодом, Львівської області; вважав та називав себе поляком, виховувався відповідно до польських традицій, знав та святкував польські свята, володів польською мовою; його батьки, [PERSON] та [PERSON] за національністю були поляками, відвідували Римсько-католічні храми на території Польщі та, згодом, Львівської області, також вважали та називали себе поляками, жили відповідно до польських традицій, знали та святкували польські свята, володіли польською мовою. Відповідно до\~ст.300 ЦК України\~\~фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. \~\~\~\~ Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України, 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. Статтею 2 ЦПК України, визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з абз. 3 п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Відповідно до ст.1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р., ратифікованої\~Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Статтею 8 Європейської Конвенції щодо захисту прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах нацiональної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в Україні є джерелом права, поняття приватного життя та сфера дії ст. 8 Конвенції розповсюджується й на право фізичної особи на самоідентифікацію, в тому числі щодо визначення імені, релігійних переконань, статі тощо. З цього вбачається, що поняття поваги до приватного життя може охоплювати й повагу до національної самоідентифікації особи. Як зазначається у п. 37 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України», хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому. Таким чином, суд вважає доведеними вимоги заявника, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved