Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

у травні 2015 року заявник звернувся до суду з даною скаргою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) Оболонського районного управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист №2/2605/6166/12 від 31.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 134234,95 грн., відповідно до якого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2014 року. Постановою від 16.09.2014 року арештовано майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Постановою від 05.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження встановлено, що 27.04.2015 року надійшла заява стягувача про направлення виконавчого листа за місцем знаходження майна боржника, будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі п.10. ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено. Скаржник посилається на відсутність в постанові про закінчення виконавчого провадження вирішення питання про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які повинні бути вирішені при закритті провадження відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного представник скаржника просив суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 43245195 від 05.05.2015 року, винесені державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Шевченко О.Д. та зобов»язати винестипостанову про закінчення виконавчого провадження на підставі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення та зазначити в цій постанові про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладеного на майно боржника відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В судове засідання представник скаржника не з»явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглянутис праву у його відсутності, що суд вважає за можливе. Викликані в судове засідання стягувач[PERSON] та заінтересована особа повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неявки не повідомили, суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Відповіднодо ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповіднодо закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб. На неодноразові виклики в судове засідання та витребування належним чином завіреної копії виконавчого провадження ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві не відреагувала. Письмові докази - копію виконавчого провадження суду не надала. Прийнятими судом заходами витребувати копію виконавчого провадження не виявилось можливим. Зазначені обставини перешкоджають суду уможливості дослідити та перевірити належним чином підстави правомірності ухвалення оскаржуваної постанови та виконавчі дії, що вчинялися в провадженні, разом з тим бездіяльність державного органу не може шкодити інтересам громадянина України, тому суд приймає рішення на підставі наданих суду доказів. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст. 386 ЦПК України, відповідно до якої скарга розглядається у десятиденний строк, який вже порушений з причин ненадання копії виконавчого провадження ВДВС, що є неприпустимим відношенням до вимог суду. Судом встановлено,що на виконанні ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист №2/2605/6166/12 від 31.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 134234,95 грн., відповідно до якого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2014 року. Постановою від 16.09.2014 року арештовано майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Постановою від 05.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження встановлено, що 27.04.2015 року надійшла заява стягувача про направлення виконавчого листа за місцем знаходження майна боржника, будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі п.10. ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено. Питання щодо зняття арешту чи заборон у постанові відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином судом встановлено, що держаним виконавцем порушено строки вчинення виконавчих дій і постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі направлення виконавчого листа до іншої ДВС прийнята після сплину 6 місяців. Враховуючи, що судом встановлено порушення вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та при відсутності доказів, які б підтверджували вчинення виконавчих дій протягом цього строку і причину не закінчення виконавчого провадження за сплином строків, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити частково в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.05.2015 року. Разом з тим суд вважає безпідставною вимогу про зобов»язання державного виконавця зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6.ч.1.ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту та заборон, оскільки таке порушення не допускалося і не було предметом розгляду та відноситься до компетенції державного виконавця. При цьому не застосування зняття арешту та заборон при ухваленні постанови на підставі п.10 ч.1 ст. 49 зазначеного вище Закону відповідає вимогам ч.1 ст. 50 Закону. З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу частково - постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№ 43245195 від 05.05.2015 року скасувати, в решті вимог відмовити.

Outcome: partial