Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що утворилися станом на 01 квітня 2014 року на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року у розмірі 2 786 грн. 71 коп., та заборгованості по сплаті аліментів, що утворилася станом на 01 квітня 2014 року на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року у розмірі 2 668 грн. 44 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на підставі рішень суду з нього стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06 листопада 2013 року і до [INFO]. До того ж, на утримання йог сина - [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06 листопада 2013 року і до повноліття дитини. Він сплачував аліменти, але не регулярно та не у повному розмірі, тому виникла заборгованість. У зв'язку з відсутністю можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково: змінено розмір аліментів на утримання [PERSON] та встановлено їх у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.; змінено розмірі аліментів на утримання [PERSON] та встановлено їх у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. Від сплати аліментів відповідач не відмовлявся, але у зв'язку з їх великими розміром, його тяжкою хворобою, тяжким матеріальним ставищем, він не мав можливості сплачувати їх повністю, через що виникла заборгованість по їх сплаті. Оскільки, на даний час він не працює та має значні проблеми зі здоров'ям, можливості сплатити заборгованість за аліменти на утримання дитини та дружини не має. Тому, вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Також зазначив, що він дуже хворіє, постійного заробітку не має, перебивається підробітками, до того ж, він є ветераном Афганістану, тому сплатити заборгованість не в силі. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, також зазначила, що дитина хворіє, а тому багато коштів йде на лікування дитини, харчування та одяг. Посилання позивача на те, що він не може сплачувати заборгованість по аліментах, тому що хворий та у зв'язку з цим не працевлаштований, є безпідставними, оскільки відповідач працює без оформлення, крім того житло йому як ветерану Афганістану надають безоплатно. Вважає, що підстав для звільнення його від сплати заборгованості немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 197 СК України - з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року, з [PERSON] було стягнуто - аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму починаючи з 06 листопада 2013 року і до [INFO] (а.с. 9). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 листопада 2013 року і до повноліття дитини, в особі матері [PERSON] (а.с. 10). У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року, розмір аліментів, утриманих з [PERSON] за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], було змінено з 1/4 частини зі всіх видів заробітку встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням чинності та до повноліття дитини. Також, змінено розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року на утримання колишньої дружини на користь [PERSON], з 1/6 частини зі всіх видів заробітку встановивши розмірі аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням чинності та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Виконавчі листи № 204/8202/13-ц та № 204/8203/13-ц, видані на підставі вищезазначених рішень, відкликати з Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції після набрання даним рішенням законної сили та повного погашення заборгованості [PERSON] за вказаними виконавчими листами, якщо такі є (а.с.13). Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Однак, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] аліменти на утримання дружини, а також на утримання свого сина, належним чином не виплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Станом на 01 квітня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року складає 2 786 грн. 71 коп., та заборгованість по сплаті аліментів на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року, складає 2 668 грн. 44 коп. Позивачем було зазначено, що дана заборгованість виникла у зв'язку з тим, що виплачувати аліменти в такому розмірі він не має можливості, оскільки не може знайти постійного місця роботи через свою хворобу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, як на підставу звільнення від сплати заборгованості, посилається на те, що він не працевлаштований, оскільки має тяжку хворобу (виразка дванадцятипалої кишки), та у зв'язку з цим, не має можливості виконувати певні види робіт. Власного помешкання не має, проживає у квартирі, яку йому було надано в оренду, як учаснику бойових дій у Афганістані. Матеріальне становище є незадовільним. Однак, при розгляді справи у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська та постановлені рішення від 24 квітня 2014 року про зміну розміру аліментів на утримання колишньої дружини та його сина, дані обставини вже існували та були враховані судом для зміни розміру аліментів. Також було встановлено, що [PERSON] офіційно не працевлаштований та має мінливий дохід. У центрах зайнятості на обліку позивач не перебуває. При цьому, [PERSON] має виразкову хворобу дванадцятипалої кишки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Оскільки, при винесенні рішення про зміну розміру аліментів вищезазначені обставини мали місце та були враховані судом, а інших обставин для звільнення позивача від заборгованості не було встановлено у судовому засіданні, то позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про звільнення заборгованості за аліменти на утримання дитини та на утримання дружини, не підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає що не має підстав для повернення позивачу судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed