Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 6 лютого 2012 року по 28 листопада 2014 року працював на посаді юрисконсульта відділу правового забезпечення та претензійно-позовної роботи Дніпропетровської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та звільнився з посади за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року стягнуто на користь позивача 57 356 грн. 74 коп. середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період з 29 листопада 2014 року по 4 серпня 2015 року. Вказане рішення суду відповідач фактично виконав 14 квітня 2016 року. Тому, позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 5 серпня 2015 року по 14 квітня 2016 року у розмірі 62 986 грн. 52 коп. Сторони до судового засідання не з'явились. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Представник відповідача до судового засідання не з'явився. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено під час судового розгляду [PERSON] з 6 лютого 2012 року по 28 листопада 2014 року працював на посаді юрисконсульта відділу правового забезпечення та претензійно-позовної роботи Дніпропетровської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та звільнився з посади за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року стягнуто на користь позивача 57 356 грн. 74 коп. середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період з 29 листопада 2014 року по 4 серпня 2015 року. (а.с. 4). Вказане рішення суду відповідач фактично виконав 14 квітня 2016 року. Відповідно до довідки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» № 69/5 від 6.12.2014 року середньоденна заробітна плата позивача становить 351 грн. 88 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем повний розрахунок у день звільнення, то відповідно до положень ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за період з 5 серпня 2015 року по 14 квітня 2016 року у розмірі 62 986 грн. 52 коп. за розрахунком позивача (351 грн. 88 коп. середньоденної заробітної плати х 179 робочий день). При цьому, суд бере до уваги Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, згідно з яким для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі у розмірі 629 грн. 87 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved