Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 18.03.2021 року № 33251, який вчинено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АФА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 27 943 грн.; стягнути з ТОВ «АФА Фінанс Груп» на користь [PERSON] безпідставно стягнуті кошти в сумі 27 943 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позов посилається на те, що 20.04.2021 року [PERSON] дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65206332. Дане виконавче провадження відкрите на підставі з виконання виконавчого напису №33251 від 18.03.2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» 27 943 грн. З виконавчих документів вбачається, що у позивача перед відповідачем існує заборгованість за заявкою №1772222 від 04.10.2018 року. Вважає, що виконавчий напис №33251 від 18.03.2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» 27 943 грн. не підлягає виконанню з наступних підстав. Позивач стверджує, що він ніякої заявки №1772222 від 04.10.2018 року з відповідачем не укладав та не підписував таку. З такої заявки вбачається, що така не містить підпису позивача, у тому числі й у формі передбачені ЗУ «Про електронну комерцію». Також є спірною заборгованість вказана у виконавчому написі, оскільки строк кредитування становив 30 днів, а тому відповідач не вправі був нараховувати 25 943 грн. відсотків. Окрім того позивач не отримував жодних повідомлень від відповідача про існування заборгованості. Приватним нотаріусом було грубо порушено процедуру вчинення виконавчого напису, оскільки не було подано всіх необхідних документів згідно Переліку документів. Зокрема не було подано нотаріально посвідченого договору, як цього вимагає Перелік документів. Також відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 року №3, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом правил професійної етики, Мінюстом анульовано свідоцтво на право на заняття нотаріальною діяльністю видане на ім`я Головкіної Я.В . Щодо вимоги про повернення безпідставно стягнутих коштів, то у процесі виконання виконавчого напису, 29.04.2021 року приватним виконавцем Лукеча О.В. було списано з банківського рахунку позивача кошти та перераховано відповідачу. Отже сума коштів у розмірі 27 943 грн. які були стягнуті з позивача на користь відповідача у межах даного виконавчого провадження, за своєю правовою природою є такими, що отримані безпідставно, та підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. У відзиві на позов відповідач ТОВ «АІА Фінанс Груп» просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування посилається на те, що договір №1772222 від 04.10.2018 року є укладеним та підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Вважає, що позивач безпідставно заперечує факт існування боргу за договором, оскільки це підтверджується випискою з особового рахунку та довідкою-розрахунком. Посилання позивача на неправомірність нарахування відсотків є помилковим, оскільки після закінчення строку кредитування відсотки нараховувалися відповідно до п.2.11 Договору у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день прострочення. Не відповідає дійсності і твердження позивача про ненадсилання йому повідомлення про існування заборгованості, оскільки докази відправки та вручення наявні. Помилковим є і посилання позивача щодо ненадання всіх необхідних документів відповідно до Переліку документів. Щодо посилання на відсутність нотаріально посвідченого договору, то згідно чинної редакції Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172, яка міститься на сайті Верховної Ради України, не вимагається надання нотаріусу саме нотаріально посвідченого договору. У відповіді на відзив [PERSON] заперечує обставини наведені відповідачем у відзиві та просить задовольнити його позов. В обґрунтування посилається на те, що п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року визнано незаконним та нечинним згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 року, а тому відповідач не вправі вчиняти виконавчий напис на підставі нечинного пункту 2. Вважає, що вчинення виконавчих написів можливе лише на підставі нотаріально посвідчених договорів. Також не було дотримано вимог щодо повідомлення [PERSON] про існування боргу, оскільки таке повідомлення він отримав 27.03.2021 року, а виконавчий напис вчинено 18.03.2021 року. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 11.05.2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано у ТОВ «АІА Фінанс Груп» розрахунок заборгованості у розмірі 27943 грн. та повідомлення з доказами направлення про необхідність погашення [PERSON] боргу перед ТОВ «АІА Фінанс Груп». Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 30.06.2021 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про зарахування на банківський картковий рахунок [PERSON] від ТОВ «АІА Фінанс Груп» платежу у розмірі 2000 грн. за платіжним дорученням №22905 від 04.10.2018. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 28.10.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. 18.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. на підставі заяви ТОВ «АІА Фінанс Груп» був вчинений виконавчий напис № 33251 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості за кредитним договором №1772222 від 04.10.2018 року (а.с.17). З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення становить - з 03.11.2018 року по 03.03.2021 року. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 27 943 грн., з яких: - 2000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 25 943,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; Із заявки №1772222 від 04.10.2018 року вбачається, що згідно неї [PERSON] просив надати йому кредит, на умовах обраних ним згідно пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, у ТОВ «АІА Фінанс Груп» у сумі 2000 грн. на строк 30 днів під 0,74 % від суми кредиту за день. У заяві вказано, що така підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.18). До відзиву відповідачем долучено відповідну пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту разом з умовами такого договору кредиту (а.с.90-100), а також додано інформацію про підписання договору [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.103). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. від 20.04.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65206332 з примусового виконання виконавчого напису №33251 від 18.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 943 грн. (а.с.20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. від 29.04.2021 року закінчено виконавче провадження ВП №65206332 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно виконавчого документу (а.с.21). А згідно платіжного доручення №49 від 29.04.2021 року де платником вказано Лукеча О.В. , а одержувачем ТОВ «АІА Фінанс Груп», було перераховано одержувачу суму 27 943 грн., з призначенням платежу «65206332 стягнуто за ВНН №33251 від 18.03.2021, боржник [PERSON] » (а.с.24). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Таким чином, вчиняючи 18 березня 2017 року виконавчий напис № 33251, приватний нотаріус Головкіна Я.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що на офіційному сайті Верховної Ради України Постанова КМУ від 29.06.1999 року, якою затверджено Перелік документів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису на не посвідченому нотаріально договорі, суд визнає недоречним, оскільки таке суперечить вказаному вище правовому висновку Великої Палати. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що вимога [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який не є посвідченим нотаріально. З приводу вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 27 943 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки виконавчий напис нотаріуса визнано судом таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 27 943 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуваннюстаття 1212 ЦК України. А отже позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається, 30.04.2021 року між адвокатом Титаренко Н.Б. та Фозекош В.М. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу щодо направлення 3 адвокатських запитів з метою отримання інформації по виконавчому напису №33251 від 18.03.2021 року та відкритому виконавчому провадженню щодо клієнта та складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів (а.с.31, 32). Згідно акту приймання передачі наданих послуг за договором від 30.04.2021 року, вартість послуг адвоката складає 5000 грн. (а.с.34). Згідно квитанції №05/05/21-1 від 05.05.2021 року [PERSON] сплатив адвокату Титаренко Н.Б. 5000 грн. А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс відповідач [PERSON] у даній справі є саме 5000 грн. При цьому адвокатом Титаренко Н.Б. надавалася відповідна правова допомога, яка полягала у написанні адвокатських запитів та позову, зазначена сума витрат на правову допомогу не є надмірною та відповідає обсягу наданої правової допомоги, підстав для її зменшення суд не знаходить. Відтак, у відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу розмірі 5000 грн. Також, оскільки [PERSON] був звільнений від сплати судового збору за пред`явлення позову в силу приписів п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави.

Outcome: approved