Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на домоволодіння робітничого двору, яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1992 року, по [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є він, син померлого, який належним чином прийняв спадщину після смерті батька та дружина померлого [PERSON], яка від спадщини відмовилася на користь сина. Разом з тим, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Крім того, позивач стверджує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], [PERSON] придбав, перебуваючи в шлюбі з [PERSON], для потреб сім'ї та за рахунок спільних коштів, однак відповідно до документів на нього, його володільцем був лише [PERSON] Дані про [PERSON], як співвласницю, в реєстраційні документи не внесені, що перешкоджає їй використовувати вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право спільної власності подружжя на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]; визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом, право власності після смерті [PERSON], на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Інші сторони в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 43, 61, 76). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 червня 2010 року (а.с.5), який був власником житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS], що вбачається з довідки Селещинської сільської ради № 2691 від 29.11.2016 р. та копії договору купівлі-продажу будинку від 29 січня 1992 року (а.с. 12, 22). За розпорядженням сільського голови Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області № 21 від 02.02.2016 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.14). Позивач по справі є сином померлого, що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 5 травня 1991 року (а.с.10), а відповідач-2 [PERSON] - дружиною померлого, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 1990 року (а.с.25). Як убачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25429262 від 24.11.2010, після смерті [PERSON] Машівською ДНК заведена спадкова справа, номер у нотаріуса - 263/2010 (а.с.11). Спадкоємцем першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України після померлого [PERSON] є його син - [PERSON], який належним чином прийняв спадщину, про що свідчить його заява, зареєстрована Машівською ДНК 24.11.2011р. Іншими спадкоємцями є дружина померлого - [PERSON] та дочка померлого - [PERSON], які від прийняття спадщини відмовилися на користь сина та брата [PERSON], позивача у справі, що стверджується їх заявами від 24.11.2010р. Оскільки померлий на день смерті проживав лише з дружиною та сином [PERSON], що видно з довідки Селещинської сільської ради від 05.08.2010р., а відтак відомості про наявність інших спадкоємців відсутні (а.с. 63-67). Постановою нотаріуса від 07.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю державної реєстрації нерухомості (а.с.15). Як убачається копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], він виготовлений станом на 02.12.2016р. на замовлення [PERSON], відомості про власника у ньому відсутні (а.с. 16-20). За довідкою Полтавського БТІ «Інвентаризатор» № 11989 від 16.12.2016р. реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], за гр. [PERSON] не проводилася (а.с. 21). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 85838416 від 26.04.2017, у Реєстрі відсутні відомості щодо права власності на вищевказаний будинок (а.с.26 ). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції на час придбання спірного домоволодіння), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки шлюб між батьками позивачами був зареєстрований 04 серпня 1990 року, а тому на час придбання спірного будинку 29 січня 1992 року він, з огляду на норму закону, вважався спільною сумісною власністю. Цих обставин не заперечила у адресованій суду заяві відповідач [PERSON], зазначивши, що він був придбаний за спільні сімейні кошти (а.с. 76). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання спірного житла об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за відповідачкою права власності на ? частки спірного житла суд зазначає наступне. Так, за нормами ЦПК України (ст. 15, 30), позивачем є особа, яка звернулася до суду з позовом та вважає, що її право порушене чи оспорюються. Згідно зі ст. 112 ЦК, 1963 року (в редакції на час придбання спірного житла), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Частиною 1 ст. 29 КпШС (в редакції на час придбання спірного домоволодіння) передбачено, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі. Згідно ч. 1 ст. 28 цього Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, оскільки відповідач з позовом про поділ майна подружжя не зверталася, а має у процесі статус відповідача, відповідно, не заявляла про порушення її прав, свобод чи законних інтересів, позивач не наділений повноваженнями звертатися до суду з позовом в інтересах відповідача, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині визнання за відповідачкою права власності на ? частину спірного домоволодіння слід відмовити. Щодо доводів позивача про визнання за ним права власності на житло в порядку спадкування після померлого батька в розмірі ? суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Даючи оцінку доказам у справі, суд вважає, що оскільки померлий [INFO] [PERSON] за життя мав право на ? частки домоволодіння [ADDRESS], оскільки воно було придбано у шлюбі за спільні кошти, позивач як його спадкоємцем за законом, належним чином прийняв спадщину, натомість не має змоги оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі у зв'язку з відсутністю державної реєстрації цієї нерухомості, а тому суд приходить до висновку, що позов про визнання за ним права власності на ? частки вказаного майна обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed