Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який зазначав, що 24.02.2000 року дав [PERSON] в борг гроші в сумі 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить - 82200 гр., які він мав повернути 24.03.2000 року, про що власноручно було складено розписку та передано йому на зберігання. На даний час відповідач всіляко уникає зустрічі, в одній з телефонних розмов він повідомив, що гроші віддавати не збирається. 13.09.2014 року він офіційно звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів, але останній зателефонував і знову вказав на те, що гроші ніякі віддавати не збирається. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу по розписці 82200 грн., а також пеню 3 % в сумі 45719 грн., а всього 127 919 грн., також просить стягнути судові витрати в розмірі 1279 грн. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав суду заяву, яку подав через канцелярію суду, з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про час і місце розгляду справи в установленому порядку. Заяв та клопотань з цього приводу до суду не подав, про своє відношення до позову не повідомив. З огляду на викладене, суд прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно розписки (а.с.5) 24 лютого 2000 р. [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 3000 доларів США строком 1 місяць, до 24 березня 2000 р. 13.09.2014 р. [PERSON] звертався до [PERSON] з письмовим попередженням про повернення боргу (а.с.6) Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказані розписки наявні в матеріалах цивільної справи(а.с.6-7). Позичальник, відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з договорів Відповідач є позичальником, що підтверджується у розписці його даними та підписом. Строк повернення грошей зазначений у розписці, однак відповідач цю умову договору не виконав. На вимоги позивача повернути кошти [PERSON] не реагує, отже грошові зобов'язання за договором позики, у строк визначений ч.1 ст. 1049 ЦК України, ним не виконані. Тому суд приходить до висновку про достатність та обґрунтованість викладених позовних вимог, про стягнення грошових коштів у заявленому розмірі, оскільки підписані відповідачем розписки є документом, що стверджує про вчинення правочину та підтверджує викладені обставини. Також, за змістом ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. В частині стягнення пені з відповідача, судом задовольняються позовні вимоги за один рік, що складає 2466 грн. (3% річних за період з 10.03.2014 р. по 10.03.2015р. : 82200 х 3% : 365 х 365). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму позики, згідно розписки, в розмірі 82200 грн. та 3% річних від суми боргу, що складає 2466 грн., а всього 84666 грн. Пред'явлений позов задоволений, тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.8), наявною в матеріалах цивільної справи.

Outcome: partial