Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він, та відповідач по справі, [PERSON] , є власниками та зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . В свою чергу, відповідач [PERSON] не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. Враховуючи викладене, [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 19.03.2019 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної (часткової) власності [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10-11/. Згідно довідки № 2685 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, що також встановлено та підтверджується актом про не проживання від 20.05.2019 року, затвердженого головою КП Індустріального району [PERSON] /а.с. 16/. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачами шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved