Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У травні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яка уточнювалась 27.02.2020 р. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2013 р. по лютий 2014 р. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] . Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року справа № 333/8368/14-ц з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року, а також були стягнуті аліменти на утримання позивача щомісячно у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] , [INFO] 3-х років, тобто до [INFO] . Відповідач [PERSON] жодного разу не сплачував аліменти на утримання сина та кошти на її утримання. Відповідно до розрахунків заборгованості від 15.06.2017 року за № 10729/4 та від 25.09.2017 року за №17255/4, виданого Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 01.08.2017 року сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання позивача за виконавчим листом № 333/8368/14-ц становить 21014,12 грн. Відповідно до розрахунку від 02.08.2018 року за № 17242/2 та за виконавчим листом № 333/8368/14-ц виданого Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 01.08.2017 року сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , за виконавчим листом № 333/8368/14-ц становить 47348,87 грн. В зв`язку з невиплатою аліментів, матеріальне становище позивача значно погіршилось, позивач не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, змушена звертатись до суду про стягнення з Відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та її представник адвокат Мельнікова А.А. в судове засідання не з`явились, Від представника позивача Мельнікової А.А. на офіційну електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128-130 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне: 29.12.2014 р. заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 333/8368/14-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання позивача. З [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року. Крім того, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] щомісячно у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] , [INFO] 3-х років, тобто до [INFO] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] обов`язків по сплаті аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, в період 01.02.2016 р. по 01.08.2017 р . утворилась заборгованість у сумі 21014,12 грн, що складається з: 16036,34 грн. - за період з 01.02.2016 р. по 01.02.2017 р., що підтверджується розрахунком Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 10729/4 від 15.06.2017 р.; 4977,78 грн. - за період з 01.03.2017 р. по 01.08.2017 р., що підтверджується розрахунком Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 17255/4 від 25.09.2017 р. У зв`язку з невиконанням [PERSON] обов`язків по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття, в період жовтня 2014 р. по липень 2018 р. утворилась заборгованість у сумі 47348,87 грн. що підтверджується розрахунком Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 17242/2 від 02.08.2018 р. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів, свої зобов`язання належним чином не виконував. Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) наведеним позивачем в уточненій позовній заяві від 27.02.2020 р., при цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не надав власний розрахунок чи спростував наведений позивачем, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів суду не подано, відтак неустойка (пеня) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved