overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

У травні 2021 року позивач ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1537146 від 23.11.2019 у сумі 17 980 грн 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять винести заочне ріщення. Відповідач до суду не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що відповідач звернувся до ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим було укладено Кредитний договір № 1537146 від 23.11.2019. 23.04.2020 між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» було укладення договір факторингу №23042020, яким відступлено право вимоги, у результаті чого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» стало стягувачем по кредитному договору № 1537146 від 23.11.2019. Відповідач не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.17). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23.04.2020 року має заборгованість 17 980 грн 00 коп., яка складається з: -5000,00 грн. - заборгованість за основою сумою боргу; -2700,00 грн. - заборгованість за відсотками; -10280,00 грн. - заборгованість за пенею; Отже, заборгованість до стягнення становить - 17 980 грн 00 коп. Тому, позивач ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1537146 від 23.11.2019 у сумі 17 980 грн 00, в сумі 17 980 грн 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп. У відповідності до ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

У травні 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 30 776,78 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилася, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 23.07.2008 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 58.3 кв.м. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення - 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду та гарячої води 89,54 грн./куб.м. Відповідач порушив умови договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконувала неналежним чином. За період з 01.01.2018 року по 01.02.2021 року утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 27 411,54 грн. (а.с.3-4). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За період 21.02.2018 року по 01.02.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 2130,45 грн. та 3% річних в сумі 1234,79 грн. (а.с.5-6). Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 30 776,78 грн. У відповідності до ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У травні 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк Микола Миколайович подав позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] заборгованість згідно договору №210/26-Б-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 28.05.2020 р. за період з 28.05.2020 р. по 31.03.2021 р. в розмірі 11 159, 89 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 28.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» (далі - ТОВ «УК «Одеський бульвар» або Позивач) та [PERSON] (далі - [PERSON] або Відповідач) було укладено договір № 210/26-Б-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та \\ додаткових послуг від 28.05.2020р. На даний час, [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі Договору, який укладений з ТОВ «УК «Одеський бульвар». Виходячи з довідки від 27.04.2021, заборгованість Відповідача перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 11 159,89 грн. Тому відповідач не належним чином сплачує житлово-комунальні послуги, які надані Позивачем, а тому борг у розмірі 11 159,89 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 28.05.2020 по 31.03.2021 підлягають стягнення з Відповідача. Ухвалою судді від 11.05.2021 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Оскільки закінчились строки для подання відзиву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що відповідачка у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У травні 2021 року ТзОВ «Прості займи» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №180427-105931 від 27.04.2018, у сумі 70 271 грн 54 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з`явилася, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що 27.04.2018 між сторонами було укладено Договір про надання фінансових послуг №180427-105931 на суму 3000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн за кожен день такого користування строком на 18 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. На виконання вимог договору товариством 27.04.2018 було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000 грн. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.33-60). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.04.2021 року має заборгованість - 70 271 грн 54 коп., яка складається з: -3000 грн. - заборгованість кредитом; -63 520,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -725,15 грн. - індекс інфляції; -3 026,39 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Отже, заборгованість до стягнення становить - 70 271 грн 54 коп. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання фінансових послуг №180427-105931 від 27.04.2018, у сумі 70 271 грн 54 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У травні 2021 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про виселення з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із зняттям з реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовують тим, що 26.06.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11176324000, за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 170 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 12,20% річних. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] було укладено договір Іпотеки №57901 від 26.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дем`яненко Т.М., зареєстрований у реєстрі за №18007, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12.12.2011 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких права вимоги за вказаним вище договором кредиту та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект». У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору іпотекодержателем звернено стягнення на предмет іпотеки та 17.03.2016 зареєстровано право власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» за ТОВ «Кей-Колект». Право користування та розпорядження майном порушені проживанням попереднім власником та членами його родини в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю ТОВ «Кей-Колект». Позивач стверджує, що належним способом захисту його прав є усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту №11176324000 від 26.06.2007 метою отримання коштів була купівля квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У травні 2021 р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 03.08.2018 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник надіслав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить провести судове засідання без участі позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2018 року Новокаховським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, про що складено відповідний актовий запис за № 207. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.10). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У травні 2021 р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08.09.2020 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 вересня 2020 р. Новокаховським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис за № 183. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Сторони примиритися не бажають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У травні місяці 2013 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 22 листопада 2008 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із його заробітку щомісяця на утримання дитини, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав повністю та не заперечує про стягнення аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 листопада 2008 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що не заперечується відповідачем. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, однак такі виплати як пояснила позивач були не регулярними, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У травні місяці 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Вороньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У підтвердження свого позову вказує, що з [PERSON] проживали у цивільному шлюбі однією сім'єю 22 роки, що підтверджується відповідними витягами з погосподарських книг. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,29 га (кадастровий номер 5325180800:00:001:0182), розташованої на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Оскільки вона проживала однією сім'є, до часу відкриття спадщини, з [PERSON] більше ніж п'ять років та за відсутності у спадкодавця спадкоємців першої, другої та третьої черги [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] і тому вирішила оформити своє право на спадщину. Отримати земельну ділянку у власність без рішення суду не можливо. Просить суд визнати право власності на земельну ділянку площею 2,29 га, розташовану на території Вороньківської сільської ради, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, за нею. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Просив суд визнати право власності на земельну ділянку площею 2,29 га, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку за [PERSON]. Відповідач, представник Вороньківської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Надав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу за без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер цивільний чоловік позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина - земельна ділянка площею 2,29 га, яка розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. З спадкодавцем [PERSON] проживала в цивільному шлюбі 22 роки до дня відкриття спадщини, що потверджується відповідними витягами з по господарських книг. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. За відсутності інших спадкоємців позивачка є спадкоємицею майна цивільного чоловіка, [PERSON] за законом, і має право на спадкування - земельної ділянки площею 2,29 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності на 2,29 га земельної ділянки за позивачкою.

Outcome: approved