Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що на підставі рішення Овідіопольського районного суду від 26.09.2008 р. їй на праві власності належать 65/300 частин жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,06 га по вул. Садова,27 в с. Дальник Овідіопольського району Одеської області. У травні 2013 року вона дізналась, що її сусідці [PERSON] рішенням Дальницької сільської ради №1905 від 30 січня 2009 року затверджена технічна документація із землеустрою та передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка площею 0,0904 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: вул. Садова,27-а в с. Дальник Овідіопольського району Одеської області. В наступному [PERSON] виданий державний акт на право вланості на зазначену земельну ділянку і це її право згідно чинного на той час законодавства зареєстровано. При цьому на переданій у власність [PERSON] земельній ділянці розташовані належні їй, тобто позивачці, на праві власності господарські будівлі та споруди. Посилаючись на порушення її законних прав та інтересів власника нерухомого майна господарських будівель та споруд, [PERSON] з урахуванням уточнень позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення №1905 від 30 січня 2009 року Дальницької сільської ради Овідіопольського району про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0904 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: вул. Садова,27-а в с. Дальник Овідіопольського району Одеської області, визнати недійсним державний акт на право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку та стягнути з [PERSON] судові витрати. (а.с. 56-60) В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на понесення матеріальних затрат на оформлення права власності на земельну ділянку, і при цьому визнала, що дійсно частина, належних позивачці господарських будівель та споруд, розташовані на переданій їй, тобто відповідачці, у власність земельній ділянці. Представник малого приватного підприємства «Гілея» покладався на розсуд суду. Представник Дальницької сільської ради просив в задоволенні позову відмови та розглянути справу без його участі. (а.с. 123-124) Представники Овідіопольського районного управління юстиції та відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, а тому справа розглянута судом без їх участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частини пятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ. Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду від 26.09.2008 р. за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] було визнано право власності на 65/300 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Садова,27, який в цілому складається з житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 105,4 м2, житловою площею 79,8 м2, під літ. «а» - веранди, під літ. «а1» - веранди, під літ. «а2» веранди, під літ. «Б» - літньої кухні, бід літ. «б» - веранди, під під. «В» - гаражу, під літ. «Г,г» - погріба з шийкою, під літ. «Д» - гаражу, під літ. «Е» - сараю; під літ. «Ж» - підвалу; під літ. «З» - вбиральні, під літ. «И» - душової, під літ. «К» - сараю, під літ. «Л» - навісу, №1-5 споруд. (а.с. 11-12) Право власності на зазначену вище частину жилого будинку позивачка в установленому законом порядку зареєструвала. (а.с. 13) Жилий будинок №27 по вул. Садова в с. Дальник розташований на присадибній земельній ділянці загальною площею 0,20 га та належить на праві спільної часткової власності трьом особам, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Фактично, але без письмової угоди, співвласниками жилого будинку встановлено порядок користування ним та господарськими будівлями і спорудами. Угода про порядок користування присадибною земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку не укладалась. (а.с. 17, 81) Згідно довідки Дальницької сільської ради від 07.12.2007 р., виданої на підставі відомостей по господарської книги, у користуванні [PERSON] перебувала з 1999 року земельна ділянка площею 0,05 га. (а.с. 21) Рішенням Дальницької сільської ради від 19.11.2007 р. №841 на підставі заяви [PERSON] їй був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Садова,27-а в с. Дальник. (а.с. 22) Листом від 07.12.2007 р. за підписом Дальницького сільського голови погоджено землевпорядній організації виготовлення [PERSON] технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,055 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Садова,27-а в с. Дальник. (а.с. 23) Рішенням Дальницької сільської ради від 30.01.2009 р. №1905 на підставі заяви [PERSON] затверджена технічна документація із землеустрою щодо передачі їй у власність та складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0904 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Садова,27-а в с. Дальник. При цьому з невідомих підстав та за відсутності відповідної згоди з позивачкою площа переданої земельної ділянки у власність [PERSON] була збільшена з 0,05 до 0,094 га. (а.с. 74) На підставі зазначеного вище рішення [PERSON] отримала державний акт, бланк серії ЯИ №699077, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 16 серпня 2010 року за №011052903215, на право власності на земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер 5123781300:02:001:0611, яка розташована по вул. Садова,27 в с. Дальник. (а.с. 15) Згідно порядку користування господарськими будівлями та спорудами, що склався між співвласниками жилого будинку, у користуванні позивачки перебувають позначені на плані: гараж під літ. «Д», вбиральня під літ. «З», душова під літ. «И», вигрібна яма №5, сараї під літ. «Е», «К», підвал під літ. «Ж», навіс під літ. «Л». Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи господарські будівлі та споруди: літ. «Д» - гараж, літ. «З» - вбиральня, душова під літ. «И», вигрібна яма №5 повністю, а сараї під літ. «Е» і «К», підвал під літ. «Ж», навіс під літ. «Л» - частково розташовані на земельній ділянці площею 0,0904 га, кадастровий номер 5123781300:02:001:0611, по вул. Садова, 27 в с. Дальник, яка була передана у власність [PERSON] (а.с. 108-114) Зазначені обставини по суті були визнані в судовому засіданні відповідачкою [PERSON] Заперечення відповідачки [PERSON] про те, що частина зазначених вище господарських будівель та споруд побудованні самочинно і відсутні, суд до уваги не приймає тому, що будь-якими допустимими доказами вони не підтверджені і спростовуються зазначеним вище рішенням Овідіопольського районного суду від 26.09.2008 р. (а.с. 11-12) За таких обставини суд дійшов до висновку, що оспорюваними рішенням Дальницької сільської ради та державним актом на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0904 га порушені законні права та інтереси позивачки як співвласника жилого будинку, господарських будівель та споруд, а тому позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати з оплати судового збору 114 грн. 70 коп. та проведення судової експертизи 1700 грн., а усього 1814 грн. 70 коп. (а.с. 1,119)

Outcome: approved