Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У травні 2017 році [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посила-ючись на те, що їй у на праві власності (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2015 року) належить квартира [ADDRESS] У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які жодного разу за даною адресою не проживали. Їх реєстрація в зазначеній квартирі була обумовлена оформленням кредиту в банківській установі. Просила визнати відповідачів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житло-вим приміщенням, розташованого по [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомля-лися в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи від них не над-ходило, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає поло-женням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 жовтня 2015 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] За даною адресою зареєстровані відповідачі, які фактично відсутні за місцем реєстрації з 01.12.2015 року і по теперішній час, що підтверджується актом № 5 від 17.05.2017 року, виданого головою ОСББ «Освіти 9» (а.с.5), довідкою про склад сім'ї від 15.05.2017 року № 1830, виданої відділом реєстрації місця проживання осіб (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм май-ном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здій-сненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користуван-ня своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право кори-стування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, про-вадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідачів такими, що втратив право на кори-стування житловим приміщенням, розташованого по [ADDRESS]

Outcome: approved