Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Ухвалою судді Рожнятівського районного суду від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без призначення підготовчого судового засідання. Цією ж ухвалою було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у належному їй домоволодінні, яке знаходиться у [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що проживає у власному житловому будинку, який знаходиться у [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком та дітьми. Вказаний житловий будинок належить їй на підставі договору дарування. У цьому будинку, крім членів її сім'ї зареєстрований, але фактично не проживає відповідач. Фактично [PERSON] з дня прописки по даний час у її житловому будинку не проживав. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно з будинку не виписався, вона змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що відповідач доводився товаришем її чоловіка. З ініціативи останнього, відповідач був прописний у її житловому будинку близько 15 років тому. Прописка в Івано-Франківській області йому була потрібна для виготовлення документів. На даний час зв'язки з відповідач втрачені і місце його знаходження їй не відоме. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] - односельчани і сусіди позивачки, підтвердили що позивачка проживає у с. Сваричів разом з чоловіком та дітьми. Відповідача вони не знають та ніколи його не бачили, він у сім»ї позивачки не живе. Відповідач відзив на позов до суду не подавав, хоч належним чином був повідомлений про час розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за наявними у справі матеріалами у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а. с. 6-8) та копіями договору дарування будинку з господарськими спорудами від 10 листопада 2004 року, витягу з Державного реєстру правочинів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 10-12). У належному позивачці будинку зареєстрований [PERSON], який там ніколи не проживав, що підтверджується Актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивача (а. с. 9). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку у якому зареєстрований відповідач, проте фактично ніколи там не проживав. Відповідно до статей 163, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Оскільки відповідач фактично ніколи не проживав у належному позивачці житловому будинку, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку.

Outcome: approved