Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

у січні 2020 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області звернулося у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Встановлено, що [PERSON] 05.01.2018р., знаходячись на Канівському водосховищі в районі мосту «Південний» в Голосіївському районі м. Києва, грубо порушив правила рибальства, оскільки проводив забороненим знаряддям лову - сіткою з жилки 1 шт., з човна ПВХ з електродвигуном MinnKota, виловив риби, зокрема судак 1 шт., лящ 2 шт., загальною вагою 1,5 кг, чим заподіяв збитки рибному господарству України на суму 850,00 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 850,00 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 19) Відповідач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження у даній справі 28 січня 2020 року. Проте відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2018 року [PERSON] на Канівському водосховищі в Голосіївському районі м. Києва здійснював вилов риби із застосуванням забороненого знаряддя лову - сітки із жилки, чим вчинив адміністративне правопорушення, внаслідок чого постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 85 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт незаконного добування відповідачем риби, а також винність його дій. Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 004019 від 05 січня 2018 року сума заподіяної [PERSON] шкоди становить 850, 00 грн. (а.с. 9). 29 травня 2019 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області направило [PERSON] пропозицію з досудового врегулювання спору, в якій просило сплатити майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 850 грн. (а.с. 7). Згідно зі ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Згідно ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Згідно ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» добування (вилов) - вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. У пункті 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і риби, із середовища їх перебування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс). Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 895 від 30 вересня 2015 року, Державне агентство рибного господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно з Положенням про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженим наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15 липня 2016 року, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Згідно з вимогами ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належить 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанції щодо можливості стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції. Таким чином, суд, зважаючи на наявність у позивача повноважень на звернення до суду з позовом в інтересах Київської міської ради, через що у наслідку ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення по суті спору, вважає, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням наведених вимог закону, суд приходить до висновку, що сума завданих відповідачем збитків має бути розподілена шляхом зарахування 30 % від суми збитку (255, 00 грн.) до Державного бюджету України, а 70 % від суми збитку (595, 00 грн.) має бути зараховано до бюджету міста Києва. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved