Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У травні 2015 року позивачі звернулись до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю. В обґрунтування позову зазначили, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності в наступних частках: [PERSON] належить 1/6 частина; [PERSON] 1/6 частина; [PERSON] 1/3 частина; [PERSON] 1/3 частина. Зазначають, що оскільки сторони не можуть дійти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, позивачі змушені звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування цією квартирою. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи, на підставі ст.ст.321, 358, 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, уточнивши свої позовні вимоги, просять суд виділити в їх користування в зазначеній квартирі приміщення № 7 житлова кімната площею 17,1 кв.м. з\~лоджією - І, площею 2,1 кв.м.; приміщення № 8 - житлову кімнату площею 9,1 кв.м. з\~лоджією ІІ, площею 2,5 кв.м.; 2/3 приміщення № 5 кухні, площею 5,07 кв.м.; 2/3 приміщення №4 - туалет, площею 0,73 кв.м.; 2/3 приміщення № 3 - ванну кімнату, площею 1/4 кв.м.; 2/3 приміщення № 1 - коридор, площею 3,0 кв.м., що разом складає 41,00 кв.м., змінивши частку [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вказану квартиру на 72/100 частки. Виділити [PERSON] приміщення № 6 - житлову кімнату, площею 10,4 кв.м.; приміщення № 2 кладову, площею 0,3 кв.м.; 1/3 приміщення № 5 кухні, площею 2,53 кв.м., 1/3 приміщення №4 - туалет, площею 0,37 кв.м.; 1/3 приміщення № 3 - ванну кімнату, площею 0,37 кв.м.; 1/3 приміщення № 1 - коридор, площею 1,5 кв.м., що разом складає 15,8 кв.м., змінивши частку [PERSON] на вказану квартиру на 28/100 частки. Також просять стягнути з позивачів на користь відповідача грошову компенсацію в сумі 29213 грн. за зменшення ідеальної частки [PERSON], а з відповідача на користь позивачів судові витрати у вигляді судового збору та проведення судової експертизи. Ухвалою суду від 11 червня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено [PERSON], яка є донькою відповідача та зареєстрована у спірній квартирі. В судовому засіданні позивачі з їх представником уточнюючі позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав зазначених в уточнююч Представник відповідача, який також є представником [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що як слідує зі змісту висновку судової будівельно-технічної експертизи та наданих в судовому засіданні пояснень експерта, спірна квартира є неподільною і не видається можливим виділити в користування сторін спору житлові кімнати, розмір яких відповідає ідеальним часткам співвласників. Вважає, що встановлення запропонований позивачами порядок користування квартирою призведе до істотного порушення прав відповідача як співвласника спірної квартири, обмежить її доступ до лоджій, при цьому, розмір приміщень, що підлягає виділенню у користування відповідачу є меншим за розмір її ідеальної частки в праві спільної часткової власності на квартиру. Також зазначив, що при визначенні порядку користування квартирою зміна розміру ідеальних часток співвласників з подальшою виплатою компенсації не передбачається. Крім того зазначив про неможливість задоволення позовних вимог в частині зміни розміру частки позивачів у праві спільної часткової власності на 72/100 без визначення розміру частки кожного з них окремо, оскільки це суперечить ст.ст.356, 357 ЦК України. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що на початку 2000-х років у спірну квартиру вселилась [PERSON] разом із донькою, як члени сімї власників квартири. Зазначив, що [PERSON] разом із донькою проживали в окремій ізольованій кімнаті, а батьки в двох інших кімнатах. Після смерті [PERSON] бував в квартирі рідше. Приходив до [PERSON], який проживав у кімнаті №8, прохід до якої був вільним. Кімната [PERSON] була зачинена на ключ. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що спочатку в квартирі проживали [PERSON] та [PERSON] разом з синами та донькою. Діти власників квартири переїхали, але згодом [PERSON] разом із донькою повернулась. Проживала у маленькій ізольованій спальні, у двох інших кімнатах проживали батьки. Останній раз була у великій прохідній кімнаті спірної квартири в лютому 2016 року за запрошенням [PERSON] Вказала, що ізольована кімната [PERSON] була зачинена на ключ Допитаний у судовому засіданні в якості експерта [PERSON] пояснив, що у висновку будівельно-технічної експертизи №3889/3890-15 від 06 листопада 2015 року допущено технічну описку при визначені площі часток допоміжних приміщень, що виділяються у користування сторонам спору, а саме [PERSON] виділяються у користування нежитлові приміщення, частка яких складає 1/3, а позивачам по справі 2/3 часток нежитлових приміщень. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира №127, яка розташована на 5 поверсі будинку №96 по вулиці Калиновій в м.Дніпропетровську, яка має загальну площу 56,8 кв.м., житлову площу 36,6 кв.м. належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Вищезазначена квартира складається з трьох жилих кімнат ізольованої кімнати, площею 10,4 кв.м., позначена на плані №6 та двох прохідних кімнат: кімнати площею, 17,1 кв.м., позначеної на плані №7 з лоджією під №І, площею 2,1 кв.м., та кімнати площею, 9,1 кв.м., позначеної на плані №8 з лоджією під №ІІ, площею 2,5 кв.м.; коридору під №1, площею 4,5 кв.м., комори, приміщення №2, площею 03 кв.м., кухні, приміщення №5, площею 7,6 кв.м., ванна кімната, приміщення №3, площею 2,1 кв.м., вбиральня, приміщення №4, площею 1,1 кв.м. [PERSON] за законом має право власності на 1/6 частину квартири ( 9,47 кв.м.), [PERSON] 1/6 частину квартири (9,47 кв.м.), [PERSON] 1/3 частину квартири (18,9 кв.м.), [PERSON] 1/3 частину квартири ( 18,9 кв.м.). Згідно ч.1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На час розгляду справи в зазначеній квартирі проживає [PERSON] зі своєю донькою [PERSON], яка є третьою особою у справі. Відповідно до ч.1ст.156\~ЖК України\~з урахуванням положень.1\~ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить користуються жилими приміщенням в порядку та обсязі, визначеному до угоди з самим власником. У добровільному порядку сторони по справі не можуть дійти згоди щодо встановлення порядку користування квартирою. Відповідно до статті 358 ЦК України, яка є підставою позову, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно правової позиції, сформульованої Верховним Судом України у цивільній справі № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року, яка в силу ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~ є обов'язковою для всіх судів України зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Таким чином, у звязку з тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування спірною квартирою, суд приходить до висновку про достатність підстав для встановлення порядку користування спірною квартирою. Зі змісту висновку судової будівельно-технічної експертизи та наданих в судовому засіданні пояснень експерта, спірна квартира є неподільною і не видається можливим виділити в користування сторін спору житлові кімнати, розмір яких відповідає ідеальним часткам співвласників. Разом з тим, суд не погоджується із запропонованим позивачами варіантом встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки він не в повній мірі відтворює належні сторонам частки цієї квартири. Позовні вимоги про зміну ідеальних часток позивачів та відповідача суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст.\~319,\~358 ЦК України\~є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Крім того, визначення за позивачами 72/100 частки квартири фактично переводить їх частки у спільну сумісну власність, в той час як ст.358 ЦК регулює здійснення права спільної часткової власності. Так, з урахуванням висновків проведеної судової будівельно-техничної експертизи, суд вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою № 127 в будинку №96 по вулиці Калиновій в м.Дніпропетровську, яким виділити у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] житлову кімнату № 7 - площею 17,1 кв.м. з\~лоджією - І, площею 2,1 кв.м., житлову кімнату № 8, площею 9,1 кв. м. з\~лоджією ІІ, площею 2,5 кв.м.; [PERSON] виділити в користування житлову кімнату № 6, площею 10,4 кв. м., кладову№ 2, площею 0,3 кв. м. Залишити в спільному користуванні кухню № 5, площею 7,6 кв. м., туалет № 4, площею 1,1 кв. м., ванну кімнату № 3, площею 2,1 кв. м., коридор № 1, площею 1,5 кв.м. (відповідно до точного розміру своїх ідеальних часток [PERSON] належить 12,1 кв.м. житлової площі, а виділили їй 10,4 кв.м, житлової площі отже, на 1,7 кв.м менше), що в незначних обсягах відходить від відповідності реальних часток ідеальним. На думку суду, встановлений порядок користування спільною квартирою найбільш врахує баланс інтересів кожного зі співвласників. У відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У звязку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів понесених ними судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. кожному (за позовні вимоги немайнового характеру) та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, що згідно акту здачі-приймання висновку судового експерта склали 2949,12 грн.

Outcome: partial