Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У січні 2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позов обґрунтований тим, що 18 лютого 2020 року в м. Києві о 23 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно рахунку-фактури № РІ-0000024 від 20 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 18 022,50 грн. Страховик [PERSON] - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3296090-02-30-01 від 15 жовтня 2019 року виплатило [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 15 030,00 грн. У свою чергу, відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО4251818 на момент ДТП в акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО» (далі - АТ «СК «ІНГО»). АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, а саме, в розмірі 12 699,00 грн. Таким чином, різниця між фактично сплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «ВУСО» та компенсацією АТ «СК «ІНГО» становить 2 331,00 грн. 07 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договором страхування, в тому числі і за договором № 3296090-02-30-01 від 15 жовтня 2019 року. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не сплачує позивачу збитки в порядку регресу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 331,00 грн у примусовому порядку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленя (виклику) сторін. Призначено судовий розгляд справи на 24 лютого 2021 року. Даною ухвалою сторонам надано строк на пдання заяв по суті справи. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року з метою дотримання реалізації права сторін на подання заяв по суті судовий розгляд справи відкладено на 29 березня 2021 року. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року з метою дотримання реалізації права сторін на подання заяв по суті судовий розгляд справи відкладено на 02 червня 2021 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за зареєстрованою його адресою, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 15 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 3296090-02-30-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 18 лютого 2020 року в м. Києві о 23 год. 30 хв. сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про ДТП від 18 лютого 2020 року. Згідно рахунку-фактури № РІ-0000024 від 20 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 18 022,50 грн. За заявою [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту, на підставі страхового акту №2013643-1 від 27 лютого 2020 року та розрахунку до нього, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 15 030,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Факт ДТП 18 лютого 2020 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом. На підставі страхового акту, на виконання вимог статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 15 030,00 грн. Відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А04251818 на момент ДТП в AT «СК «ІНГО». АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, а саме, в розмірі 12 699,00 грн. Таким чином, різниця між фактично сплаченим страховим відшкодуванням, з боку ПрАТ СК «ВУСО» і компенсацією AT «СК «ІНГО», склала 2 331,00 грн. 07 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги від 07 вересня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договором страхування, в тому числі і за договором № 3296090-02-30-01 від 15 жовтня 2019 року. З метою досудового врегулювання спору, 06 жовтня 2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист № 0102120948200, який був отриманий відповідачем 09 жовтня 2020 року), однак жодних платежів на користь відповідача проведено не було. Суд, вивчивши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (підпункт 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України). Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статті 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, враховуючи, що на підставі договору № 07/09/2020 про відступлення права вимоги від 07 вересня 2020 року до ФОП [PERSON] як нового кредитора перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору - ПрАТ «СК «ВУСО» за договором страхування, тому з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягненню різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та компенсацією АТ «СК «ІНГО», а саме, у розмірі 2 331,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на правничу допомогу, які підтверджені договором на правову допомогу № 07 від 08 серпня 2020 року, додатковою угодою № 1 від 26 жовтня 2020 року та копією платіжного доручення № 4ЕЕ2-МВ2К-НММ4-34В7 від 27 грудня 2020 року в розмірі 8 348,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved