Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У травні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з позовною заявою, позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.01.2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 17.01.2019 року заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час вирішення справи про розлучення питання про участь батька у вихованні дитини та стягнення аліментів не ставилось на вирішення. Відтак позивач зазнає, що позивач разом із сином проживають у м. Ірпінь, де наявність державних садочків обмежена, тривалі черги та місць на всіх не вистачає, у зв`язку із чим позивач вимушена водити до приватного садочка де неповний день коштує 4500,00 грн., відповідно повний 10 000,00 грн. відвідування садочку на повний день зумовлена необхідністю позивача заробляти, щоб забезпечити свою дитину всіз необхідним. При цьому позивач вказує, що відповідач жодним чином не виконує своїх обов`язків по утриманні свого сина. Окрім цього, в позовній заяві зазначено, що дитина має певні проблеми зі здоров`ям та потребує постійного відвідування лікарів, в тому числі лікаря алерголога. Так, 06.04.2021 року відвідини дитячого алерголога та проведення діагностичних проб коштували 2195,00 грн., лікування молочних зубів у січні 2021 року - 1450,00 грн., відвідини сімейного лікаря алерголога у жовтні 2020 року 2600,00 грн., Акт-рахунок 29.10.2020 року (консультація лікаря та аналізи) - 1410, 00 грн. Позивач вказує, що витрати на дитину (без урахування витрат на фрукти, овочі, одежу та інше) становить: - квітень - 1810,00 грн.; - березень - 3435 грн., - лютий - 3415,00 грн., - січень - 7634,00 грн., - грудень 2020 року - 8815,00 грн., листопад 2020 року - 8113,00 грн., жовтень 2020 року - 4357, 00грн. та окремо 26.03.2021 року витрати на одежу - 3140,00 грн. Разом з тим, позивач вказує, що Відповідач є працездатний працює та є засновником Центру фізичної Культури і Реабілітації [PERSON] , не приховує своє фінансові можливості, які є цілком достатні для подорожей, дорогих відпочинків, придбання нерухомого майна вартістю 12000 доларі США з соту землі, а також фінансування розкішного ремонту, купівля дорогих транспортних засобів, а тому вважає, що він може сплачувати розмір аліментів у сумі 10 000,00 грн. У зв`язку з зазначеним, позивач звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.07.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. В судовому засіданні 13.08.2021 представник позивача долучено до матеріалів справи докази, а саме знімки екрана з соціальної мережі Facebook. 17.08.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву за Вхід.№ 78092 в якому відповідач зазначає, що позов про стягнення аліментів визнає частково у розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Крім того зазначає, що є інвалідом третьої групи та працює на посаді провідного тренера штатної команди національної збірної команди України з фехтування у Державній установі «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» і отримує заробітну плату близько 18 000,00 грн. ( після утриманих і сплачених податків на доходи фізичних осіб). Крім у відзиві зазначено, що на утриманні [PERSON] перебуває 5 осіб, а саме: - [PERSON] [INFO] мати відповідача; - [PERSON] [INFO] - відчим відповідача; - [PERSON] [INFO] - рідний брат відповідача; - [PERSON] [INFO] , вагітна дружина відповідача; - [PERSON] 16.04.2020 року малолітня донька відповідача. При цьому у відзиві, зазначено, що позивачем не підтверджено заявлений розмір аліментів, оскільки не надано доказів, що позивачем витрачається на утримання дитини 20 000, 00 грн., а згідно наданих розрахунків не більше 9000,00 грн. 14.09.2021 до суду надійшла відповідь позивача на відзив за Вхід №85961, в якому позивач просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а доводи відповідача необґрунтованими. 18.10.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому відповідач частково повторює обставини, які викладені у відзиві. В судовому засіданні 08.11.2021 року представником позивача подано до суду заяву про надання доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу, у сумі 12800,00 грн. В судому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позов визнають частково, як було зазначено у відзиві, у розмірі 2500,00 грн., проти стягнення витрат на правову допомогу заперечує у повному обсязі, оскільки розмір є неспівмірним. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії № [NUMBER] (а.с. 101). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 17.01.2019 року, що підтверджується заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова (а.с.98-99). Як вбачається з позовної заява та не заперечується сторонами дитина проживає разом з матір`ю (позивачем). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Разом із цим, відповідно до копії довідки, яка видана [PERSON] , яки працює за строковим трудовим договором на підставі контракту та отримує заробітну плату в Управлінні «Укрспортзабезпечення» з 05.01.2021року на посаді провідного тренера штатної команди національної збірної команди України з фехтування, нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових відрахувань становить: - січень - 17045,55 грн.; - лютий - 17989,33 грн.; - березень - 17988,33 грн.; - квітень - 17989,33 грн.; - травень - 17989,33 грн., - Червень - 18051,47 грн., - липень - 18054,45 грн. (Т, 2 а.с.12). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ст.. 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власних дітей і сплати аліментів у розмірі, достатньому для забезпечення дітей можливості нормального розвитку, водночас враховуючи і ту обставину, що відомостей про можливість сплати ним аліментів у вказаному позивачем розмірі, - матеріали справи не містять. Крім того, складі витрат на утримання дітей позивач зазначає витрати, які відносять до складу додаткових витрат на дітей, питання про відшкодування яких вирішується ст. 185 СК України. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, зокрема, часткове визнання відповідачем позову, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача на утримання їх спільної з позивачем дитини в сумі - 2500,00 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 500,00 грн. щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи із 20 жовтня 2020 року і до досягнення сином повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Щодо заяви позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу та вказано, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12800,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивач відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 68 134,48 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги № 70 від 12.04.2021, додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №70 від 12.04.2021 року, рахунок на оплату №911 від 09.08.2021 року, рахунок на оплату від 09.08.2021 року, рахунок на оплату №1039 від 07.10.2021 року, акт надання послуг №668 від 09.08.2021 року, акт надання послуг №669 від 09.08.2021 року, акт надання послуг №670 від 09.08.2021 року, акт надання послуг №671 від 09.08.2021 року, квитанція №ПН8391 від 09.09.2021 року за участь в судовому засіданні Шевченківський районний суд м. Києва від 13.08.2021 року, квитанція № ПН 9553 від 10.09.2021 року за надання відповіді на відзив від 08.09.2021 року, квитанція №0.0.2260570272.1 від 10.09.2021 року за позовну заяву від 19.05.2021 року, квитанція № ПН 8393 від 09.09.2021 року за юридичні послуги, квитанція №ПН5577 від 07.10.2021 року. Представник відповідача заперечував щодо розміру витрат на правову допомогу. Суд, з урахуванням думки відповідача про відмову (зменшення розміру) у відшкодуванні судових витрат. доходить до висновку щодо частково стягнення витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. З огляду на це суд зазначає, що такі витрати, яка «позовна заява від 19.05.2021 року», яка викладена у Акті №671 від 10.09.2021 у сумі 5 000,00 грн., компенсації не підлягає, оскільки позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів була підписана представником позивача 20.05.2021 року (а.с. 3), а також витрати на проїзд від 13.08.2021 року у сумі 300 грн. Таким чином, сума послуг та витрат адвоката, як не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, становить 5300,00 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, суд прийшов до висновку, враховуючи викладене, що суму судових витрат зазначених в акті вартість за весь перелік робіт - не є співмірними в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи думку відповідача про зменшення судових витрат, тому суд прийшов до висновку про стягнення з Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial