Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У червні 2019 року Фермерське господарство Івашини Володимира Олексійовича через представника - адвоката Репела Олександра Вікторовича звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 03.11.2017 року, укладеного [PERSON] з [PERSON] . На обґрунтування позову зазначив, що 05.11.2010 року між Фермерським господарством [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 3520884400:02:000:0090, яка знаходиться на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 5,97 га. строком на 49 років. Позивачу стало відомо, що у 2017 році між власником земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки (кадастровий номер 3520884400:02:000:0090), відповідно до якого [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду [PERSON] строком на 15 років. Тобто договір оренди землі між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладений під час дії договору оренди землі, укладеного між Фермерським господарством [PERSON] та [PERSON] . Відтак, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечать вимогам законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача як орендаря. З метою відновлення порушених прав, позивач просить в судовому порядку спірний договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування від Державного реєстратора Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області Демецької Т.М. належним чином завіреної копії договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на підставі рішення №38137813 від 15.11.2017 року (а.с.30-32). Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. (а.с.77). В судове засідання, призначене на 10.10.2019 року відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Завгородня В.В. не з`явилися. На виконання вимог ч.2 ст. 223 ЦПК України суд за клопотанням представника відповідача відклав розгляд справи в судовому засіданні, визнавши причину неявки поважною. В судове засідання, призначене на 21.10.2019 року відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат - Завгородня В.В. не з`явилися повторно. Згідно доповідної записки служби судових розпорядників Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.10.2019 року [PERSON] від отримання повістки відмовився (а.с.73) Від представника відповідача адвоката Завгородньої В.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відпустці (а.с.75). Відповідно до\~ч.4\~ст.\~223\~ЦПК України\~ у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи повторну неявку відповідача та представника відповідача суд, визнає їх неявку без поважних причин та вирішує справу за наявними у ній доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 16.07.2019 року та розпискою від 18.10.2019 року (а.с.40. 76). До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом не поважною. Відзив на позовну заяву не надав. Державний реєстратор Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області Демецька Тетяна Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Пояснення третьої особи щодо позову суду не надала. Суд, дослідивши докази по справі, надані позивачем, відсутність заперечень відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ст. 626, 629, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. ( стаття 3, 4 Закону). Відповідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER] , розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). 5 листопада 2010 року між [PERSON] та Фермерським господарством [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,97 га, який був зареєстрований у Бобринецьким районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14.12.2010 року (а.с.6). Пунктом 8 договору передбачено, що строк дії договору становить 49 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Відповідно до п. 43 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до довідки начальника Відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області О.Гончарука від 18.09.2019 року №87/136-18 відповідно до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Цент ДЗК» 14.12.2010 року за №041036500022 зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та ФГ [PERSON] Олексійовича строком на 49 років на земельну ділянку площею 5,97 га, кадастровий номер 3520884400:02:000:0090, яка належить [PERSON] (а.с.7). Отже, договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Фермерським господарством [PERSON] був укладений та зареєстрований у відповідності з діючим законодавством і є чинним. 03.11.2017 року [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки з [PERSON] на земельну ділянку площею 5,97 га, кадастровий номер 3520884400:02:000:0090 з терміном дії на 15 років (а.с.51-52). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3505888732018 від 23.07.2018 року державним реєстратором Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області Демецькою Т.М. на підставі рішення №38137813 від 15.11.2017 року зареєстровано укладений між [PERSON] та [PERSON] договір оренди землі, у відповідності з яким [PERSON] передав належну йому земельну ділянку загальною площею 5,97 га в оренду [PERSON] (а.с.9-12). Частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Згідно п.п. 1 та 3 ч. 3ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що при державній реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор перевірив відсутність державної реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку в органі, до компетенції якого раніше належали відповідні функції. Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам вищезазначеного закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря. Враховуючи викладене, позивачем доведено в судовому засіданні існування порушеного права, а саме права користувача земельної ділянки на законних підставах. Порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновлюється шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на підставі рішення №38137813 від 15.11.2017 року. На підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача по 960 грн. 50 коп. понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved