Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що згідно договору № DNH4KP95831156 від 01.08.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3887,00 грн. на строк 01.08.2006 року по 01.02.2010 року включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Свої зобовязання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості, станом на 16.03.2016 року складає 3744,11 грн. Отримані відповідачкою кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, ти самим, враховуючи що Договір № DNH4KP95831156 від 01.08.2006 року не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. 599,651,654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 16.03.2011 року по 16.03.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 3744,11 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам, згідно розрахунку, складає: 3744,11 грн.*0,2 %*1825 днів прострочення/100= 13666,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 1378,00 гривень судового збору. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений неодноразово та належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з кредитного договору № № DNH4KP95831156 від 01.08.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3887,00 грн. на строк 01.08.2006 року по 01.02.2010 року включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Отримані відповідачкою кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, ти самим, враховуючи що Договір № DNH4KP95831156 від 01.08.2006 року не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. 599,651,654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 16.03.2011 року по 16.03.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 3744,11 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам, згідно розрахунку, складає: 3744,11 грн.*0,2 %*1825 днів прострочення/100= 13666,00 грн. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: partial