Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У травні 2020року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний»(далі ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний»), третя особа [PERSON] про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування зазначаючи, що 14.02.2020року в м. Херсоні на вул. Кедровського, 1 сталася дорожньо транспортна пригода, за участю автомобіля MАZDA 3, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем ВАЗ 21113, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП належний йому автомобіль ВАЗ 21113, реєстраційний номер, який він передав в управління [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Про скоєння дорожньо-транспортної пригоди водії повідомили в телефоному режимі свої страхові компанії та викликали наряд поліції, який зафіскував дані обставини. На вину особу [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серія ОПР18 №289701 від 14.02.2020року. Згідно електронного страхового полісу №174356825 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MАZDA 3, державний номер [NUMBER] застрахована ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний», ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 130\~000грн., Франшиза -0,00. 17.02.2020року він надіслав на адресу страхової компанії письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 20.02.2020року в присутності водія [PERSON] аварійним комісаром страховика був складений акт технічного огляду транспортного засобу. Про результати автотоварознавчої експертизи за результатами огляду автомобіля страхова компанія його не повідомила. 29.02.2020року він надіслав на адресу страховика заяву про виплату страхового відшкодування. 05.03.2020рку на його картковий рахунок надійшла грошова сума в розмірі 29 236,41грн. без будь-якого зазначення платежу, відправника коштів та їх цільового призначення. 10.04.2020року він отримав страховий акт №508/20 від 04.03.2020року, з якого дізнався про суму страхового відшкодування. Оскільки, у нього тривалий час була відсутня інформація про результати проведеної 20.02.2020року страховою компанією автотоварознавчої експертизи він 23.03.2020року звернувся до Дочірнього підприємства «Експерт-Сервіс Авто» ТОВ Український «Експрес-Сервіс Авто» в м. Херсоні з проханням провести дослідження пошкодженого автомобіля ВАЗ 21113 державний номер [NUMBER] для визначення вартості завданих збитків. 27.03.2020року судовим експертом Дадоновим В.В., який діє відповідно до свідоцтва № [NUMBER] від 18.10.2017року проведено огляд транспортного засобу. За результами проведеної незалежної експертизи було складено висновок №35 від 07.04.2020року, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21113, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП (на дату -14.02.2020року) становить 47 681,53грн. Враховуючи той факт, що виплачена страховою компанією сума страхового відшкодування не покриває вартість ремонту, визначеного висновком №35 від 07.04.2020року, він направив відповідачу копію експертного висновку і претензію, в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 18\~445,12грн., а також витрати на проведення експертизи в сумі 2000.00грн. Листом від 17.04.2020року за № 674 відповідач відмовив у задоволенні претензії, посилаючись на те, що рішення про виплату страхового відшкодування по ДТП від 14.02.2020року, за участю автомобіля ВАЗ 21113 , держномер [NUMBER] прийнято та перегляду не підлягає. Вважає таку відмову страхової компанії такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про обв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та судовій практики. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Крім цього, зважаючи на недоплату страхового відшкодування відповідача слід вважати боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак, він повинен нести відповідальність, що встановлена законом та умовами договору з урахуванням заявлених позовних вимог. Так, згідно вимог ст. 978-985, 998-991, 999ЦК України, Закону України «Про страхування» зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а відтак, таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення настає відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. За приписами п.36.5 ст. 36 Закону України №1961-ІV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування(регламентної) виплати з вини страховика(МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, крім основної суми заборгованості 20\~445,12грн., з відповідача за період з 05.03.2020року по 28.04.2020року підлягає стягненню інфляція з урахуванням 3% річних у розмірі 745,09грн, та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за вказаний період у розмірі 613, 23грн. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія АСКО Донбас Північний» на користь [PERSON] доплату страхового відшкодування в сумі 18\~445,12грн., витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 2000,00грн., інфляційні з урахуванням 3% річних в сумі 745,09грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 612,23гр. Ухвалою суду від 14.05.2020року відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов генеральний директор ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» Є.Л.Матушевський просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що за змістом п.36.2 ст.36 Закону України «Про обв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон №1961-ІV), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна(транспортного засобу) з урахування зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи(її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком(у випадках передбачених ст.41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Суму виплаченого позивачу страхового відшкодування розраховано так, матеріальний збиток 35\~083,70(згідно звіту №20/02/2020А/2 від 04.03.2020року /1.2(ПДВ)-0 франшиза = 29\~236,41грн. Таким чином, страхова компанія належним чином виконала перед позивачем свої зобов`язання за полісом ЕР/174356825. Наданий позивач висновок експертного дослідження №35 від 07.04.2020року не може бути належним та допустимим доказом розміру збитку, оскільки приписами п.34.2 ст.34 Закону №1961-ІV передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з п.34.3 ст.34 Закону №1961-ІV якщо представник не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Аналіз зазначених норм законодавства дозволяє зробити висновок, що порядок визначення розміру збитків встановлений таким чином, що у випадку відсутності порушення страховиком терміну огляду транспортного засобу фактично унеможливлює залучення іншого спеціаліста (оцінювача, експерта) для визначення розміру саме страхового відшкодування. При цьому, визначений п.34.1 ст.34 Закону №1961-ІV строк відповідачем не було порушено, огляд автомобіля позивача проведений на шостий день з дня ДТП, про що свідчить акт технічного огляду від 20.02.2020року підписаний також позивачем, отже в останнього і не виникло право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У відповіді на відзив [PERSON] зазначив, що акт технічного огляду здійснено 20.02.2020року представником страховика [PERSON] , а звіт № 20/02/2020А/2 від 04.03.2020року складено іншим фахівцем, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , яка не була присутня при огляді транспортного засобу і спірний звіт склала не маючи уявлення про масштаби пошкодження автомобіля та реальних матеріальних збитків. Окрім того, згідно даних суб`єктів оціночної діяльності, які зареєстровані в Державному реєстрі оцінювачів станом на 20.05.2020року [PERSON] , діє згідно сертифікату №728/19 від 23.09.2019року, яке видано Фондом Державного майна України за напрямком 1.1.(Оцінка нерухомих речей(нерухомого майна,нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них) та 1.3 («Оцінка колісних транспортних засобів»). Кваліфікаційний напрямок 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів» не передбачає визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків завданого власнику транспортного засобу. У той час, як згідно свідоцтва № [NUMBER] , виданого рішенням Центральної експерно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 18.10.2017року [PERSON] , йому присвоєна кваліфікація судового експерта з\~правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2.(визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило Дослідивши матеріалами справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше яка за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках( ч.1 ст.13 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі звіту № 20/02/2020А/2 від 04.03.20202року про оцінку колісного транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності підприємцем [PERSON] виплатив вартість матеріального збиту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, заподіяного власнику в сумі 29\~236, 41 грн. Не погоджуючись з розміром отриманого страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що розмір страхового відшкодування мав загалом становити 47 681,53 грн., адже саме таку суму було визначено експертом автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 35 від 07.04.2020року. При цьому, позивач просить стягнути на його користь 2 000,00 грн. витрат по оплаті послуг експерта, а також інфляційні втрати в сумі 745,09грн. та пеню всумі 612,23грн. Отже, сторони визнають факт настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія автомобіля, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем і, у зв`язку з чим відповідач повинен виплатити страхове відшкодування. Проте, спір між сторонами виник щодо розіру страхового відшкодування. Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді наданих сторонами доказів в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а пунктом п.1 ч.1. ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч.1 ст.988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.29 Закону 1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Закон України «Про страхування» передбачає, що страхова компанія, надаючи послуги зі страхування, у разі настання страхового випадку здійснює не відшкодування матеріальних збитків, які понесла застрахована особа, а страхові виплати, розмір яких визначається у встановленому порядку у розмірі матеріальних збитків, понесених застрахованою особою. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України суд кожна сторона повина довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.77-78 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справ, які входять до предмета доказування Дослідивши наданий позивачем висновок експертного дослідження по визначенню матеріального збитку № 35 від 07.04.2020року та звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 20/02/2020А/2 від 04.03.2020року, на який посилається відповідач в своїх запереченнях, суд вважає, що належним і допустимим доказом у справі на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого позивачау внаслідок ДТП, є саме висновок експертного дослідження по визначенню матеріального збитку №35 від 07.04.2020року, Так, згідно зі ст. 34 Закону 1961-ІV розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998року. Розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи згідно з наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»(з послідуючими змінами), з урахуванням наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(з послідуючими змінами) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі - Методика). Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин(п.1.3. Методики). Відповідно до п. 1.4 Методика застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу. Отже, наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог висновок складений експертом [PERSON] , який має вищу технічну освіту за фахом «Автомобільна техніка» із кваліфікаційним рівнем «інженер-механік» та кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво № [NUMBER] , видане ЦЕКК Міністерства юстиції України 18.10.2017року і продовжене до 18.10.2020року), стаж експертної роботи з 1995 року. Натомість, наданий відповідачем звіт складений оцінювачем [PERSON] , яка є суб`єктом оціночної діяльності, має вищу технічну освіту, стаж роботи з 2004року, кваліфакцію оцінювача за спеціальністю «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напрямку: «Оцінка нерухомих речей(нерухомого майна,нерухомості), у тому числі експертна грошова оцінка земельних ділянок», «Оцінка дорожніх транспортних засобів» (свідоцтво № [NUMBER] , видане Фондом державного майна України від 17.09.2007року, а також посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 10.10.2018року в межах напрямку: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них», 1.3«Оцінка колісних транспортних засобів». При співставленні висновку №35 та звіту № 20/02/2020А/2 вбачається, що при складанні останнього джерела формувань висновків є значно меншими, ніж при проведенні експертного дослідження, висновок за результатами проведення якого надав суду позивач. Отже, проаналізувавши висновки обох експертиз, можна побачити, що занижена вартість відновлювального ремонту згідно звіту, наданого відповідачем, обумовлена тим, що оцінювачем [PERSON] не у повному обсязі були враховані усі джерела для формування повного та об`єктивного висновку про вартість матеріального збитку. З огляду на зазначене, суд приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі саме, висновок експерта №35 від 07.04.2020рку , наданий позивачем, оскільки наведені у ньому роботи, деталі та матеріали знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з тими пошкодженнями застрахованого автомобіля, що виникли у результаті ДТП, а також зафіксовані на фотознімках пошкоджень, що додані до вказаного висновку. Судом установлено, що позивачем було залучено експерта у зв`язку з тим, що встановлена відповідачем вартість збитків виглядала з його точки зору необ`єктивною. Таким правом позивач наділений згідно пункту 34.4 ст. 34 Закону 1961-ІV, яким встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавства, позивач має право на отримання страхового відшкодування, виходячи з розміру матеріального збитку, завданого йому як власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21113 реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем належними засобами доказування не спростовано, що оцінена вартість робіт, деталей та матеріалів для відновлення застрахованого автомобіля є необґрунтованою (завищеною або заниженою), що відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України є його обов`язком. Як зазначає позивач у позові 05.03.2020 року відповідач сплатив йому страхове відшкодування в розмірі 29\~236,41 грн. 10.04.2020 року відповідачу було направлено претензію про виплату страхового відшкодуванням з врахуванням нового висновку, яка одержана відповідачем і надана відповідь про те, що рішення про виплату страхового відшкодування прийнято і перегляду не підлягає На дату розгляду справи в суді ПрАТ «Страхова Компанія АСКО Донбас Північний» оплату страхового відшкодування у повному обсязі не здійснило. Отже, з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 18\~445,12грн. (47\~681,53грн. вартість відновлювального ремонту на підставі винсновк №35 від 07.04.2020року 29\~236, 41грн. виплачене страхове відшкодування). Також, наявною у матеріалах справи квитанцією №2 від 31.03.2020року підтверджується факт понесення позивачем витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2000,00 грн. Позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, як такі, що відповідають поняттю збитків, які в даному разі має відшкодувати відповідач, з огляду на порушення права позивача на отримання повної суми страхового відшкодування. Крім того, встановивши, що ПрАТ «СК АСКО Донбас Певнічний» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з таких підстав. Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону №1961 ІV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, межах позовних вимог з урахуванням наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем, з ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» на користь позивача підлягають стягненню: інфляційні втрати з урахуванням 3% річних у розмірі 745,09грн. та пеня в розмірі 612,23 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню . Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 840,80грн. На підставі викладеного, ст.ст.6,15, 22, 530, 625, 979, 988, 1166, 1187-1188, 1192ЦК України, Закону України ««Про обв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved