Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Уточнившись з позовними вимогами позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, [PERSON] про визнання права користування квартирою, встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову вказує, що 11.02.1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.07.2014 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з часу укладення шлюбу вони проживали у [ADDRESS], яка має статус державного житлового фонду. Наймачем вказаної квартири є мати відповідача - [PERSON], особовий рахунок видано на неї. Також вказує, що постійними користувачами квартири були вони - сторони по справі та неповнолітні діти. Однак на наступний день після розірвання шлюбу, а саме 22.07.2014 року відповідач примусово змусив її та їх неповнолітніх дітей виїхати зі спірного помешкання. Більшість свої речей вона забрала, але спільне майно подружжя, деякі її особисті речі та речі дітей залишилися в квартирі. На даний час вона з неповнолітніми дітьми вимушена проживати у помешканні чоловіка своєї сестри, що завдає їм незручностей, а також незручностей родині сестри. Іншого помешкання в неї немає. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають з ним, користуються з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Таким чином вона і її неповнолітні діти мають право на користування житловим приміщенням, а у випадку незгоди інших осіб мають право визнати право на користування житловим приміщенням. А тому, просить визнати за нею [PERSON], неповнолітніми [PERSON], [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси, зобов'язавши відповідачів не чинити їм перешкоди в користуванні вказаним житлом; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси, надавши їй - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користування кімнату № 2, площею 17,3 кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] надати в користування кімнату № 3, площею 10,6 кв.м.; кухню, коридор, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні сторін. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі притягнуто Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти визнання за позивачкою [PERSON] та неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] права на користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси при цьому пояснивши що вони ніколи не чинили перешкод їм в такому користуванні. Заперечували проти встановлення між ними порядку користування вказаною квартирою у варіанті, зазначеному позивачкою. Просили виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату № 3, площею 10,6 кв.м., оскільки неповнолітні діти, коли бувають в батька, і так проживають саме в цій кімнаті. Їм - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - просили виділити в користування кімнату № 2, площею 17,3 кв.м.; кухню, коридор, ванну кімнату та туалет - залишити в спільному користуванні сторін. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] позовні вимоги визнав частково, погодившись з поясненнями даними відповідачами [PERSON], [PERSON], та із запропонованим ними порядком користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси. В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Черкаської міської ради, за довіреністю Дахновська Т.В. просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] та встановити порядок користування квартирою саме у запропонованому позивачкою порядку, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], третіх осіб - [PERSON] та Органу опіки та піклування Черкаської міської ради - Дахновської Т.В., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру № 2335 від 22.11.1973 року квартира [ADDRESS] надана відповідачці - [PERSON] на склад сім'ї: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син). Сторони ([PERSON] та [PERSON]) перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.02.1999 року по 21.07.2014 року. Від вказаного шлюбу сторони ([PERSON] та [PERSON]) мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки КП «Придніпровська СУБ № 1940 від 12.08.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (відповідачка), [PERSON] (син відповідачки), [PERSON] (син відповідачки), [PERSON] (позивачка, невістка), [PERSON] (внучка, дочка позивачки), [PERSON] (внук, син позивачки). В судовому засіданні також встановлено, що позивачка [PERSON] була поселена у вказаній квартирі та зареєстрована в ній зі згоди наймача - [PERSON]. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані в [ADDRESS], тобто за місцем реєстрації та проживання батьків. Відповідно до вимог ст. ст. 65, 156 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (частини перша і друга статті 64 ЖК України). Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в розгляді справи, не підлягають доказуванню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS] на законних на те підставах, вказана квартира була постійним її місцем проживання та місцем проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], які були зареєстровані у вказаній квартирі на підставі ст. 29 ЦК України, а відтак - вони (позивачка та неповнолітні діти) набули права користування цією квартирою. За таких підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть в добровільному порядку дійти згоди щодо порядку користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси, а тому, з урахуванням інтересів обох сторін та їх фактичного проживання, суд вважає за необхідне встановити між ними наступний порядок користування квартирою: - виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в користування кімнату № 3, площею 10,6 кв.м.; - виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в користування кімнату № 2, площею 17,3 кв.м.; - кухню, коридор, ванну кімнату та туалет - залишити в спільному користуванні сторін. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні не доведено належними та допустимим доказами, що відповідачами такі перешкоди позивачці чиняться. Враховуючи викладене,

Outcome: partial