Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2020 року о 14:00 годині в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] , керуючи автомобілем «НОNDA СR-V», державний номерний знак [NUMBER] , і.н.д. «ІЛЬЯ» по вул. О. Матросова, рухався в напрямку вул. Гагаріна, в той же час попереду в попутному напрямку рухався велосипедист [PERSON] , при виконанні повороту праворуч на вул. Тітова водій [PERSON] , не надав перевагу в русі велосипедисту, який здійснював заходи екстреного зниження швидкості руху та напрямку руху, в результаті чого останній не втримав рівновагу та впав, через що було створено аварійну ситуацію. Своїми діями [PERSON] порушив п. п. 1.3, 1.4, 1.5, 16.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2021 року у справі № 946/5545/20 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Позивач у зв`язку з неправомірними діями відносно нього з боку відповідача переніс фізичний біль і страждання через ушкодження здоров`я, було принижено його честь і гідність та порушено емоційний стан, потерпілий проходив відповідне лікування, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, викликаного травмою та необхідності тривалого лікування (перелом великого пальця кісті). Емоційний стан також вплинув і на фізичний стан. Відповідачем було заподіяно фізичну шкоду, яка і стала причиною психологічної пригніченості, емоційного дискомфорту. У цьому випадку мова йде про загострення хронічного захворювання, псоріаз, на яке позивач хворіє з 2003 року, та яке загострилось після вказаної події. Свідком події був неповнолітній син, який також переніс психологічну травму, а у дитини вроджена вада серця. Виходячи з викладеного позивач моральну шкоду оцінює в 150\~000 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь, а також просить суд стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. У засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві від 09.11.2021 року, в якому вказали, що із даною позовною заявою не згодні у повному обсязі. Зазначають, що в позовній заяві позивач посилається на те, що у зв`язку із неправомірними діями відносно нього з боку відповідача, він переніс фізичний біль та страждання через ушкодження здоров`я у зв`язку із чим він проходив відповідне тривале лікування. Однак позивач не надав суду жодного об`єктивного доказу на підтвердження вказаних обставин. Твердження позивача про те, що вказаний випадок послужив причиною загострення його хронічного захворювання, а також погіршення стану здоров`я його сина також носять надуманий характер та ніякими доказами не підтверджуються. Вважають, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 150 000 грн, а також суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу - відсутні, у зв`язку із чим просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року о 14:00 годині в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] , керуючи автомобілем «НОNDA СR-V» державний номерний знак [NUMBER] і.н.д. «ІЛЬЯ» по вул. О. Матросова, рухався в напрямку вул. Гагаріна, в той же час попереду в попутному напрямку рухався велосипедист Димитрієв Олександр Семенович, при виконанні повороту праворуч на вул. Тітова водій [PERSON] , не надав перевагу в русі велосипедисту, який здійснював заходи екстреного зниження швидкості руху та напрямку руху, в результаті чого останній не втримав рівновагу та впав, через що було створено аварійну ситуацію. Дані обставини встановлені судом в постанові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2021 року, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП та провадження у справі відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Постанова набрала законної чинності. (а.с.7-8) Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ч.2 ст.78\~того ж Кодексу\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, судом встановлено, що з вини [PERSON] велосипедист [PERSON] здійснював заходи екстреного зниження швидкості руху та напрямку руху, в результаті чого не втримав рівновагу та впав. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4\~(зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суду не надано доказів проведення лікування позивачем в період з 07 серпня 2020 року, тобто з моменту події, яка встановлена судом, оскільки згідно довідки 1919 без дати та номеру і копії огляду від 11.08.2020 року сімейного лікаря [PERSON] звернувся до сімейного лікаря 11.08.2020 року. Також не надано суду доказів проведення лікування [PERSON] загостреного псоріазу. (копії призначення лікаря, товарних чеків та квитанцій на придбання ліків та ін.) Оскільки судом встановлено, що діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті створення аварійної ситуації позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із падінням на дорогу в результаті неправомірних дій відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Отже, враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача [PERSON] в завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 500,00 грн. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 2270 грн. (а.с. 20). Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягує судовий збір відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, щодо відмови в цій частині позову, оскільки позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів оплати витрат на правову допомогу.

Outcome: partial