Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 березня 2019 року між нею (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було досягнуто згоди та обумовлені умови позики грошових коштів в розмірі 600 000 гривень. На підтвердження факту передачі нею в борг [PERSON] коштів в сумі 600 000 грн. відповідачем власноруч написана розписка, яка знаходиться у неї. Відповідач повинен був повернути борг в повному обсязі 26 березня 2019 року, однак позичені кошти не повернув, і на направлену йому претензію-вимогу від 08 травня 2019 року не відповів. Вважаючи, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, та в установлений строк, позивач просить на підставі ст. 1046 ЦК України стягнути на її користь з відповідача 600000 грн. 18 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не отримував від [PERSON] ніяких грошових коштів та не укладав з позивачем будь-яких угод. Вказував, що позивач надала до суду тільки копію боргової розписки від 22 березня 2019 року, в якій відсутній підпис позичальника на підтвердження факту отримання грошових коштів. Зазначена розписка не відповідає формі та змісту вимог ст.ст. 203,207, 1046-1047 ЦК України, тому договір позики є недійсним згідно вимог ч.ч.1,2 ст.215,ст. 216 ЦК України. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 09 липня 2019 року задоволено заяву [PERSON] в особі її представника [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт з забороною відчуження транспортного засобу -належного відповідачу [PERSON] автомобіля « HYUNDAI SONATA» . Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] - представника [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Учасники справи до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із розглядом у Жовтневому районному суду м. Харкова цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до написаної власноруч розписки [PERSON] від 22.03.2019 року, останній отримав у борг у присутності свідків 600000 гривень, які зобов`язався повернути 26.03.2019 року, засвідчивши вказані в розписці дані своїм підписом. Оригінал розписки наданий представником позивача до суду, залучений до матеріалів справи та досліджений судом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики був укладений у письмовій формі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує укладений між сторонами правочин щодо передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц). Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховною Суду України від 18 вересня 2013 року (№6-63цс13), в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року (№6-50цс16), в постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи №6-79цс14. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вищенаведених норм права та оригіналу боргової розписки [PERSON] , доводи, зазначені у відзиві на позов представника відповідача на те, що договір позики між сторонами справи не укладався, є безпідставними. Посилання представника [PERSON] на те, що останній не писав боргової розписки про надання йому позивачем позики в сумі 600 000 гривень, не підтверджуються наданими стороною відповідача доказами. Будь-яких клопотань про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження зазначених заперечень ні відповідач, ні його представник до суду не надавали. На порушення порушення умов договору займу [PERSON] зазначений у наданій ним розписці борг не повернув, на претензію [PERSON] від 06.05.2019 року про повернення боргу не відповів (а.с. 4-5). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, тому, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договором позики.

Outcome: approved