Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У травні 2017 року позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 19 грудня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 163/П/20/2007-840, згідно умов п.1.1. якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, на придбання автотранспортного засобу, зі строком повернення кредиту до 18 грудня 2012 року, зі сплатою процентів у розмірі 11,15 % річних. Відповідно до умов п. 3.1.1. кредитного договору в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON], як власник майна, передав банку в заставу майно, а саме: транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 14 грудня 2007 року. [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року були задоволені вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості з [PERSON]. Однак позичальник [PERSON] тривалий час не виконував рішення суду, тому збитки, нанесені банку, через неналежне виконання умов договору постійно продовжували збільшуватись. Станом на 02 березня 2017 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 18 483,97 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 502 406,11 грн., з яких 6 139,99 доларів США, що еквівалентно 166 870,91 грн. - заборгованості за кредитом, 5 215,94 долари США, що еквівалентно - 141 772,58 грн. - заборгованості по сплаті відсотків, 4 796,82 доларів США, що еквівалентно 130 380,63 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 22 331,88 доларів США, що еквівалентно 63 381,99 грн. - заборгованість по штрафам. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, однак позичальник свої зобов'язання за договором не виконує. Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» просив звернути стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 14 грудня 2007 року, в рахунок погашення заборгованості за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року, застосувавши процедуру реалізації майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження, стягнути витрати по сплаті судового збору. До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON]. У судове засідання представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 163/П/20/2007-840, відповідно до умов п. 1.1. якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, в порядку і на умовах, визначених цим договором, зі сплатою річних відсотків 11,15%, з терміном погашення до 18 грудня 2012 року. Для забезпечення належного виконання зобов'язання згідно п. 3.1.1. договору «Автопакет» [PERSON] передав у заставу придбаний автотранспортний засіб, а саме, транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 14 грудня 2007 року. Відповідно до умов пунктів 2.2.1., 2.2.2. та 2.2.3. договору «Автопакет» [PERSON] зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 510 доларів США 92 центи. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що у порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 02 березня 2017 року становить 18 483,97 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 502 406,11 грн., з яких 6 139,99 доларів США, що еквівалентно 166 870,91 грн. - заборгованості за кредитом, 5 215,94 долари США, що еквівалентно - 141 772,58 грн. - заборгованості по сплаті відсотків, 4 796,82 доларів США, що еквівалентно 130 380,63 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 22 331,88 доларів США, що еквівалентно 63 381,99 грн. - заборгованість по штрафам. Рішенням Шевченківського районного суду Київської області від 27 січня 2014 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 164 521.79 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 1645,21 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.. Відповідно до умов п. 3.1.5. договору передбачено, що при порушенні позичальником умов цього договору щодо строків виконання зобов'язання у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмету застави. Згідно умов п. п. 3.2.1, 3.2.2 договору згідно з умовами цього договору поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Відповідно до умов п. 3.1.6 договору звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Як вбачається з матеріалів справи 10 травня 2017 року банк направляв на адресу [PERSON] досудову вимогу про виконання зобов'язання за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року, однак дана вимога була залишена позичальником без виконання. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Спеціальним законом який регулює питання про звернення стягнення на предмет застави, який є рухомим майном є Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Саме цей закон передбачає види звернення стягнення на предмет застави, що є рухомим майном. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року позивач набув права на звернення стягнення на заставне майно. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень на позов представником відповідача [PERSON] було надано копію постанови заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пустільнік Л.П. від 14 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 2610/1799/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 11 лютого 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» боргу у розмірі 166 287 грн.. Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису), сформованого станом на 05 вересня 2016 року вбачається, що виконавче провадження № 51757150 закінчено згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року. Разом з тим суд зазначає, що на час розгляду справи в суді ні відповідачем, ні його представником не надано належних доказів, що відповідач [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року, та закінчено виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved