Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 12 грудня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено договір міни, згідно умов якого відповідачка зобов'язалась передати йому у власність належну їй квартиру [ADDRESS], а позивач в обмін зобов'язався передати відповідачці у власність належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про що зроблено відповідний запис в реєстрі правочинів за № 1876. Разом з тим, після укладення опорюваного договору відповідачка не передала позивачу належну їй квартиру, а позивач у свою не передав належну йому квартиру у власність відповідачки. Посилаючись на те, що з моменту укладення вказаного договору сторони не виконали його умов, що свідчить про те, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, просив суд визнати недійсним договір міни та скасувати записи про право власності в державному реєстрі прав власності на вказані квартири, які є предметом договору міни. У судовому засіданні представники позивача підтримали пред'явлені вимоги. Представник відповідачки позов визнала. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року між сторонами даної справи було укладено договір міни, згідно умов якого відповідачка зобов'язалась передати позивачу у власність належну їй квартиру [ADDRESS], а позивач в обмін зобов'язався передати відповідачці у власність належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про що зроблено відповідний запис в реєстрі правочинів за № 1876. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Обґрунтовуючи вимоги в частині визнання договору недійсним позивач зазначає, що при укладенні оспорюваного правочину, сторонами не було дотримано вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України, а відтак вказаний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як встановлено в ході розгляду справи, з моменту укладення договору міни та до цього часу відповідачка на виконання умов договору не передала позивачу у власність належну їй квартиру, а позивач не передав відповідачці у власність належну йому квартиру. Сторони продовжують користуватись належними їм квартирами, наміру щодо реального обміну зазначеним майном не мають. Вищевказану обставину підтвердила та прямо визнала представник відповідачки у судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання недійсним оспорюваного договору міни. Оскільки суд задовольняє позов в частині визнання недійсним договору міни, вимоги про скасування в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про реєстрацію прав власності на квартири, які предметом договору міни також підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання договору недійним. На підставі викладеного та

Outcome: approved