Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У червні 2015 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження житла. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що Органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука проведено перевірку додержання вимог законодавства України щодо захисту прав малолітнього [PERSON], [INFO] Встановлено, що в службі у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах перебуває малолітній [PERSON], [INFO] На підставі листа Кременчуцької спеціалізованої школи-інтернату ім. А.С. Макаренка, спеціалісти служби у справах дітей 09.04.2015 відвідали гр. [PERSON], місце його проживання по [ADDRESS] та встановили, що умови проживання в квартирі незадовільні, а саме: квартира занедбана, всюди бруд, речі розкидані по підлозі, є комахи та таргани. З [PERSON] була проведена профілактична бесіда та рекомендовано навести лад у квартирі. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука було розглянуто питання про безвідповідальне та неналежне виконання гр. [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Члени комісії попередили гр. [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, та на необхідності підтримання порядку в квартирі, недопустимості зловживання алкоголем та надали двохтижневий термін для усунення недоліків. Однак протягом наданого терміну гр. [PERSON] жодних висновків не зробив та продовжує безвідповідально ставитися до виховання дитини. Спеціалістами служби у справах дітей 25.05.2015 відвідали [PERSON] за адресою його проживання та встановили, що в квартирі панує безлад та антисанітарія, на підлозі розкидана купа брудних речей, на столі залишки затхлої їжі та брудний посуд, постільна білизна відсутня, меблі в неохайному стані, брудні. В квартирі стояв їдкий сморід. На час відвідування [PERSON] та його брат [PERSON] поводили себе агресивно, від них відчувався різкий запах алкоголю. Просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку кожного місяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь установи, де буде утримуватися дитина, накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO], повноліття. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Соколова А.В. позов підтримала посилаючись на обставини викладені в позовні заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначав що він виправиться. Прокурор прокуратури м. Кременчука Севастьян О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука проведено перевірку додержання вимог законодавства України щодо захисту прав малолітнього [PERSON], [INFO] Встановлено, що в службі у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах перебуває малолітній [PERSON], [INFO] Дитина навчається в 3 класі Кременчуцької спеціалізованої школи-інтернаті ім. А.С. Макаренка. Батько [PERSON] - відповідач [PERSON]. [INFO]., проживає за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини [PERSON] рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.08.2007 позбавлена батьківських прав. [PERSON] поставлений на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах 16.04.2015 р. на підставі листа Кременчуцької спеціалізованої школи-інтернату ім. А.С. Макаренка №334 від 08.04.2015 р., в якому йшлося про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON] та щодо можливого вчинення з боку батька насильства відносно дитини. Інформація щодо насильства над дитиною стала відома адміністрації закладу зі слів громадянки [PERSON], яка привела [PERSON] до закладу та повідомила, що [PERSON] перебуваючи вдома на вихідних зазнав насильства та жорстокого поводження з боку батька та дядька. Пізніше Кременчуцька спеціалізована школа-інтернат ім. А.С. Макаренка в листі №347 від 14.04.2014 повідомила, що за наслідками проведеного службового розслідування в закладі, факти вчинення насильства над дитиною не підтверджуються. Однак в листі було зазначено, що з боку [PERSON] дійсно вбачаються факти халатного виконання своїх батьківських обов'язків. Спеціалісти служби у справах дітей 09.04.2015 відвідали місце проживання [PERSON], по [ADDRESS] та встановили, що умови проживання в квартирі незадовільні, а саме: квартира занедбана, всюди бруд, речі розкидані по підлозі, є комахи та таргани. З відповідачем [PERSON] була проведена профілактична бесіда та рекомендовано навести лад у квартирі. 17.04.2015 р. спеціалісти служби у справах дітей повторно відвідали [PERSON] встановили, що умови проживання не покращилися. Відповідачем [PERSON] не було вжито жодних заходів для покращення умов проживання. В квартирі було так само брудно, відчувався неприємний сморід. Відповідача [PERSON] було попереджено про те, що якщо в найближчий час ситуація не покращиться, службою у справах дітей буде ініціюватися питання про позбавлення його батьківських прав. 07.05.2015 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука було розглянуто питання про безвідповідальне та неналежне виконання [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Члени комісії попередили [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, наголосили на необхідності підтримання порядку в квартирі, недопустимості зловживання алкоголем та надали двохтижневий термін для усунення недоліків. Однак протягом наданого терміну відповідач [PERSON] жодних висновків не зробив та продовжує безвідповідально ставитися до виховання дитини. Спеціалістами служби у справах дітей 25.05.2015 р. відвідали [PERSON] за адресою його проживання та встановили, що в квартирі панує безлад та антисанітарія, на підлозі розкидана купа брудних речей, на столі залишки затхлої їжі та брудний посуд, постільна білизна відсутня, меблі в неохайному стані, брудні. В квартирі стояв їдкій сморід. На час відвідування [PERSON] та його брат [PERSON] поводи себе агресивно, від них відчувався різкий запах алкоголю. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON], в присутності практичного психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводського районної ради м. Кременчука Куцій [PERSON]., [PERSON] не бажає жити з батьком, оскільки батько, коли п'яний його ображає, може вдарити та посилає за горілкою. Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука 11.06.2015 р. прийнято рішення № 230 «Про надання суду висновку органу опіки та піклування Автозаводського району м. Кременчука щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON]». Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. З врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків дає підстави для задоволення позову. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], має право користування квартирою [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» №2231 від 02.06.2015 р. Згідно статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial