Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків, пені та моральної шкоди за договором підряду, в якому уточнивши позовні вимоги просила стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 45 880 грн.., пеню в сумі 8 785 грн., 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. На обґрунтування вимог позивач вказав, що 02 грудня 2020 року між позивачкою та відповідачем укладено Договір № б/н на постачання вікон, дверей, ремонтно-оздоблювальні роботи. Вказані роботи мали бути проведені у квартирі за адресою проживання позивачки - [ADDRESS] . Згідно умов договору відповідач мав виконати такі роботи на балконі: демонтаж стяжки підлоги, демонтаж зовнішнього облицювання балкону типу «сайдинг»; здійснити утеплення екструзійним пінополістиролом перестінку балкона під віконним блоком, підлоги, стелі, укладання ламінату на підлогу, укладання гіпсової декоративної плитки на стіни, встановлення на стелі панелей ПХВ, провести освітлення на балкон та встановити сушарку на стелі (2м). За вказаним договором відповідач отримав кошти готівкою в сумі - 62 750 грн. вказаний факт підтверджується записами на договорі, які здійснив власноручно відповідач. Вказує, що ремонтні роботи мали бути завершені відповідачем до 22 грудня 2020 року, однак на момент подачі позову, роботи не завершені. Відповідач затягував виконання робіт, а роботи, які відповідач здійснював, були очевидно не якісні, гіпсова плитка на балконі разом з гіпсокартоном дала тріщину від стелі до підлоги та відпала. Ураховуючи, що позивачка добросовісно виконала умови договору - повністю авансувала ремонтні роботи та придбання матеріалів, надала доступ до об`єкту, а відповідач порушив умови договору та здійснив не в повній мірі, не якісний ремонт позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. 24.05.2021 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено її до підготовчого розгляду. 12.07.2021 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову заперечував, просив відмовити за безпідставністю позовних вимог. 30.07.2021 року позивачка подала відповідь на відзив у якому підтримала свої уточнені позовні вимоги. 03.08.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує. Суд, дослідивши матеріали даної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2020 року між позивачкою та відповідачем укладено Договір № б/н на постачання вікон, дверей, ремонтно-оздоблювальні роботи. Вказані роботи мали бути проведені у квартирі за адресою проживання позивачки - [ADDRESS] . Згідно умов договору відповідач мав виконати такі роботи на балконі: демонтаж стяжки підлоги, демонтаж зовнішнього облицювання балкону типу «сайдинг»; здійснити утеплення екструзійним пінополістиролом перестінку балкона під віконним блоком, підлоги, потолка, укладання ламінату на підлогу, уклання гіпсової декоративної плитки на стіни, встановлення на стелі панелей ПХВ, провести освітлення на балкон та встановити сушарку на стелі (2м). Відповідно до п. 1.2. вказаного договору роботи виконуються відповідачем із власних матеріалів та власними силами. Весь комплекс робіт відповідач зобов`язаний виконати протягом 20 календарних днів з моменту отримання авансового платежу , що вказаний в п. 3.2 договору. Результати робіт повинні бути передані позивачці шляхом надання актів виконаних робіт. Загальна сума договору відповідно до п. 3.1. складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень. Відповідно до п. 3.2. договору 50% від суми договору (17 000 грн.) позивачка сплачує в день підписання договору, 25% від суми договору (8500 грн.) позивачка сплачує при отриманні товару і ще 25% від суми договору (8500 грн.) позивачка має сплатити протягом 1 робочого дня після підписання сторонами акту виконаних робіт. Договором також передбачено (п.3.3.), що вартість договору протягом його дії не змінюється. Згідно умов договору позивачкою було сплачено готівкою в день укладення договору, а саме: 02.12.2020 р. - 17 000 грн. Протягом січня та лютого 2021 року позивачка оплатила готівкою відповідачу: 8500 грн. (як другий транш згідно п. 3.2.); 6000 грн. на придбання дверей-купе; 15850 грн. на придбання чотирьох міжкімнатних дверей 3000 грн. монтаж дверей; 600 грн. оплата розетки 2шт. 8000 грн. (як третій транш згідно п. 3.2.); 2000 грн. за роботу по монтажу відкосів до дверей; 1800 грн. на придбання ламінату. Всього за вказаним договором відповідач отримав кошти готівкою в сумі - 62 750 грн. вказаний факт не заперечується відповідачем та підтверджується записами на договорі, які здійснив власноручно відповідач. Ремонтні роботи мали бути завершені відповідачем до 22 грудня 2020 року, однак до цього терміну, як і на момент подачі позову, роботи не завершені. Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2021 року позивачка [PERSON] телефоном за номером 102 повідомила поліцію про кримінальне правопорушення, що вчинене відносно неї відповідачем [PERSON] . 29.04.2021 р. позивачка отримала відповідь від Полтавського районного УП ГУНП в Полтавській області №2538/115/101/04 від 08.04.2021 року, відповідно до якої заяву про вчинення кримінального правопорушення було розглянуто як звернення відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» та повідомлено, що по даному факту ознак кримінального правопорушення виявлено не було. Також судом встановлено, що 30.03.2021 р. позивачка письмово повідомила відповідача про розірвання договору та вимагала відшкодувати збитки та пеню. Згідно із ч. 2, 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Станом на день розгляду даної справи судом, роботи за договором підряду не завершені, грошові кошти позивачу не повернуті. Встановлено, що сторони не заперечують характер спірних правовідносин між ними, які визначено судом як договір підряду (побутового). Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно із статтею 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854 ЦК України). Частиною 2 статті 367 ЦК України унормовано, що замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Положеннями статті 849 ЦК України передбачено наступне: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника ( ч. 1);. якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника ( ч. 3); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору ( ч. 4). Відповідач затягував виконання робіт, а роботи, які відповідач здійснював, були не якісні, зокрема: гіпсова плитка на балконі разом з гіпсокартоном дала тріщину від стелі до підлоги та відпала. Вказане підтверджується свідченням свідка [PERSON] . Згідно пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію повинна містити дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання. Стаття 21 вказаного Закону визначає, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Встановлено, що відповідачем не надано позивачці жодного підтверджуючого документа, щодо придбання матеріалів. Із зазначених вище матеріалів, як стверджує позивачка, в наявності є лише четверо міжкімнатних дверей, але чеків, накладних чи будь-яких інших розрахункових документів, що підтверджують вартість дверей позивачці надано не було. Крім того, відповідачем не було надано кошторис виконаних робіт та актів приймання передачі, що повинно відповідати нормативно-технічної документації в галузі будівництва, а також розрахунок вартості товару, ціни матеріалів для будівництва та вартість робіт по їх виконанню, що в свою чергу передбачає недбалість зі сторони виконавця при укладанні договору підряду. Доказів на підтвердження належного та вчасного виконання зобов`язань зі сторони відповідача суду надано не було. Позивачка добросовісно виконала умови договору - повністю авансувала ремонтні роботи та придбання матеріалів, надала доступ до об`єкту. Факт усунення відповідача від виконання зобов`язання за договором від 02.12.2020 р. підтверджується показаннями свідка [PERSON] , що в березні 2021 р. ним було виконано ремонт за запрошенням позивачки на балконі у квартирі останньої. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення сплачених позивачкою за угодою коштів у вигляді авансу в сумі 45 880,00 гривень (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача доведено порушення договору побутового підряду № б/н від 02.12.2020 р. з боку відповідача. Разом з цим, відповідно до пункту 6.2. договору № б/н від 02.12.2020 р. - в разі невиконання чи неналежного виконання Виконавцем своїх зобов`язань він зобов`язаний сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочення. Оскільки відповідач прострочив виконання роботи, з нього підлягає стягнення неустойка у вигляді пені у розмірі 0,1 відсотків вартості договору за кожен день прострочення. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені, який зроблений з розрахунку здійснення відповідачем прострочення за 140 днів за період з 23.12.2020 р. по 11.05.2020 р. та становить 8 785,00 гривень. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц дійшла наступних висновків, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. У постанові Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів» зазначається, що розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має гуртуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Також із ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що знайшов підтвердження факт заподіяння позивачці моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, виходить з характеру правопорушення, глибини душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що між позивачкою та адвокатом Логвиненко А. А. укладено договір про надання правничої допомоги від 21.04.2021 р. у справі про відшкодування збитків, пені, моральної шкоди за договором підряду з ФОП [PERSON] . Позивачкою згідно рахунку фактури № 1 від 21.04.2021 р. сплачено фіксований гонорар у сумі 2500 грн.(квитанція № 1 від 21.04.2021 р. на суму 2500 грн.). Актом приймання-передачі послуг від 12.05.2021 підтверджується надання правничої допомоги за вказаним договором. Таким чином витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2500 гривень підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч.3ст.22 ЗУ «Прозахист правспоживачів`споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved