Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У червні 2012 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Легран-Есетс Менеджмент» [PERSON] та Управління Держкомзему у Васильківському районі про визнання державного акту недійсним. В обґрунтування своїх вимог Прокурор зазначає, що 03.11.2008 року, на підставі рішення Застугнянської сільської ради № 215 від 26.09.2008 року про передачу особам у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки загальною площею 1 га на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, проведено державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 446752 та ЯЗ № 446751 на імя [PERSON] та [PERSON] Разом з цим, у ході прокурорської перевірки встановлено, що вищезазначеною сесією Застугнянської сільської ради рішення про виділення та надання у власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не приймалося. Згідно протоколу сесії Застугнянської сільської ради від 26.09.2008 року рішенням № 215 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки 26 громадянам на території Застугнянської сільської ради. При цьому, згідно додатку до цього рішення, [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки не виділялись та у приватну власність не передавались. Однак, [PERSON], обіймаючи посаду Застугнянського сільського голови, підписав державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯЗ №446752 та ЯЗ №446751, тобто на підставі одноособового рішення видав від імені сільської ради завідомо неправдиві документи. Після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЗ № 446751 від 03.11.08 [PERSON] 16.12.08 уклала договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №7864, частини земельної ділянки площею 0,2500 га з [PERSON], про що зроблено відмітку в державному акті на право власності ЯЗ №446751 від 03.11.08. [PERSON] та [PERSON] 09.04.2009 року уклали договори купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], площею, відповідно, 0,5000 га та 0,2500 га, з ТОВ «Легран- Есетс-Менеджмент». На даний час державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 446752 та ЯЗ № 446751 від 03.11.2008 року, видані [PERSON] та [PERSON], на ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» не переоформлені. В судовому засіданні представники прокуратури та сільської ради вимоги позову підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав в повному обсязі. Представники ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» та Управління Держкомзему у Васильківському районі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від установ та фізичних осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі та відсутності заперечень проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість. У відповідності до положень ч. ч. 1, 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на нього, як на Застугнянського сільського голову, покладені наступні обов'язки: забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на території сільської ради, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організація в межах, визначених Законом, роботи сільської ради та її виконавчого комітету, підписання рішень ради та її виконавчого комітету, тощо. Тобто [PERSON] постійно здійснював функції представника влади і був службовою особою. Відповідно до ст. 12 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної ради. Згідно ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства подають заяву до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідна сільська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Як вбачається з положень ст.ст.152 і 155 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як вбачається зі ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських рад у сфері землеустрою на території сіл належить: організація, здійснення, координація землеустрою та контроль за використанням і охороною земель комунальної власності. Відповідно до п. 2.14. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 за № 354/3647, державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року на 22 сесії V скликання Застугнянської сільської ради депутатами прийнято рішення за № 215 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок». При цьому, згідно з додатком до вказаного рішення відповідачам [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки не виділялись та у приватну власність не передавались. Відповідно проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним особам не розроблявся та з уповноваженими органами і установами не погоджувався. В той же час, 3 листопада 2008 року Застугнянський сільський голова [PERSON], маючи 9 ранг 4 категорію посадової особи органів місцевого самоврядування, здійснюючи відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» функції представника влади, являючись службовою особою, будучи достовірно обізнаним, що на сесіях Застугнянської сільської ради, у тому числі на 22 сесії V скликання, що відбулася 26 вересня 2008 року, депутатами рішення про надання у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради не приймалося, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним особам не розроблявся, перебуваючи в приміщенні Застугнянської сільської ради за адресою: [ADDRESS], зловживаючи владою та службовим становищем, діючи умисно, в інтересах [PERSON] та [PERSON], в порушення вимог ст.ст. 26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 116, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про землеустрій», всупереч інтересам служби, підписав та скріпив відтиском печатки Застугнянської сільської ради державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 446752 та ЯЗ № 446751, тобто видав від імені Застугнянської сільської ради завідомо неправдиві офіційні документи, на підставі яких з власності територіальної громади протиправно вибули земельні ділянки загальною площею 1 га. Як вбачається з матеріалів справи, після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЗ №446751 від 03.11.08 відповідач [PERSON] 16.12.08 уклала договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №7864 площею 0,2500 га з [PERSON], про що зроблено відмітку в державному акті. Крім цього, співвідповідач [PERSON] та [PERSON] 09.04.09 уклали договори купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за відповідно №403, та №407, площею 0,5000 га та 0,2500 га з відповідачем ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент», якою на ім'я установи до теперішнього часу не переоформлені. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, а саме, за зловживання службовим становищем та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів встановлено, що рішення сільської ради про передачу відповідачам [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок не приймалось, суд дійшов до висновку, що у відповідачів не виникло право на одержання спірних державних актів, яким посвідчується право на них, а тому ці державні акти необхідно визнати недійсними. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач звільнений від оплати судових витрат, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved