Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У травні 2015 року СФГ «Журавушка» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа реєстраційна служба по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про скасування та зняття з державного реєстру договору оренди земельної ділянки. В позовній заяві посилається на те, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2010 року було скасовано рішення Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області та анульовано свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості - кормокухню, видане на ім'я [PERSON] У подальшому рішенням № 17957102 від 12 грудня 2014 року державного реєстратора Реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну кормокухню. 23 липня 2010 року між [PERSON] та Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0, 0212 га у тому числі під господарськими будівлями до складу яких входить спірна кормокухня та господарськими дворами. У зв'язку з наявністю вказаного договору оренди землі, СФГ «Журавушка» позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на кормокухню. Під час розгляду справи представник позивача змінила, а саме уточнила позовні вимоги, просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 23 липня 2010 року, укладений між [PERSON] та Фрунзівською РДА Одеської області та скасувати його державну реєстрацію (а.с. 56-57). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та зазначила, що наявний договір оренди земельної ділянки не дає можливості СФГ «Журавушка» зареєструвати право власності на кормокухню. Також зазначила, що з заявою про реєстрацію права власності на будівлю за СФГ «Журавушка» до реєстраційної служби не зверталось. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Представник відповідача Фрунзівської РДА Одеської області Васильєва Г.Ф. позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень проти позову не надавала. Крім того, зазначила, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки їм не було відомо про рішення суду про скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на складське приміщення. Представник реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явилась. До канцелярії суду надала заяву, в якій вказала, що в реєстраційної служби заперечень проти позову немає. Просила справу розглядати без участі їх представника.(а.с. 48-49) Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 07 грудня 2001 року СФГ «Журавушка» придбало у ПП «Мрія» за готівку у сумі 36449 грн. об'єкти нерухомості, а саме: два корівники загальною вартістю 30000 грн., телятник вартістю 5000 грн., а також кормокухню 1449 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером ПП «Мрія» № 42 від 2001 року. Вказану кормокухню СФГ «Журавушка» належним чином не оформило. (а.с. 59-60) Разом з тим, відповідно до рішення Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області № 10 від 21 квітня 2008 року за [PERSON] було визнано право власності на склад № 1, склад № 2 та вище зазначену кормокухню придбану в 2001 році СФГ «Журавушка». Бажаючи отримати правовстановлюючі документи на придбані об'єкти нерухомості, позивач звернувся із заявою до Войничівської сільської ради. За результатом розгляду вказаної заяви виконавчим комітетом Войничівської сільської ради було ухвалено рішення № 233-У від 08 грудня 2009 року на підставі якого за СФГ «Журавушка» було визнано право власності на два корівника і телятник та видані на ці об'єкти свідоцтва про право власності. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право власності на кормокухню позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що на даний об'єкт вже було видане інше свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] 05 березня 2009 року відповідно до розпорядження голови Фрунзівської районної державної адміністрації № 177/2009 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду земельної ділянки загальною площею 0, 0212 га із земель, що не підлягають паюванню, фактично зайняту складським приміщенням на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області за межами населеного пункту. Розпорядженням голови Фрунзівської районної державної адміністрації № 370/2009 від 16.06.2009 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в довгострокову оренду [PERSON] (а.с.17) 23 липня 2010 року між [PERSON] та Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0, 0212 га строком на 49 років, який 03 серпня 2010 року був зареєстрований у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії центру ДЗК за № 041053600012. За умовами вказаного договору орендар прийняв на строкове, платне користування земельну ділянку загальною площею 0, 0212 га у тому числі під господарськими будівлями до складу яких входить спірна кормокухня та господарські двори. (а.с. 7-11) 30 липня 2010 року Фрунзівська РДА, в особі голови [PERSON] передала [PERSON] , в оренду земельну ділянку загальною площею 0, 0212 га. (а.с. 12) Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2011 року, було скасовано рішення Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області та анульовано свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості - кормокухню видане на ім'я [PERSON] (а.с. 18-19, 90) Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області № 17957102 від 12 грудня 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну кормокухню (а.с.20, 21) Так, відповідно до статті 30 ЗК України (1990), який втратив чинність з 01.01.2002 року (у редакції, яка була чинною на час купівлі вищевказаної кормокухні) вбачається, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2010 року скасовано рішення Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області та анульовано свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості - кормокухню видане на ім'я [PERSON], тобто встановлено факт купівлі СФГ «Журавушка» у ПП «Мрія» у 2001 році кормокухні та набуття на неї права власності. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2015 року вищевказане рішення суду залишено без змін та набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебувають у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому самому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на земельній ділянці, яка відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.07.2010 року надана в оренду [PERSON], розташована будівля - кормокухні, яка належить СФГ «Журавушка». Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачені умови, за наявності яких можливо припинити договір оренди земельної ділянки: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства) викупу земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Таким чином, позивач не є стороною укладеного договору оренди земельної ділянки від 23.07.2010 року, укладеного між Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області та [PERSON], а відтак - позбавлений права на пред'явлення до суду відповідного позову про розірвання договору оренди. Однак, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. 2 статті 16, та статтею 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійним правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). З огляду на те, що в судовому засіданні встановлено факт здійснення державної реєстрації правочину, а саме договору оренди земельної ділянки від 23.07.2010 року, суд вважає його укладеним, а отже оспорюваним, таким, що може бути визнаний за рішенням суду недійсним. Щодо позовних вимог СФГ «Журавушка» про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 23.07.2015 року суд вважає, що позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Так, зокрема ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, а також на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі визнання недійсним правочину, а саме договору оренди земельної ділянки від 23.07.2015 року, рішення суду може бути самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію зазначеного правочину, та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов'язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. Отже, у позивача відсутні підстави звертатись з вимогою про скасування рішення про державну реєстрацію договору оренди землі. Така вимога може бути підставою для звернення з окремим позовом у разі відмови реєстраційної служби внести зміни про скасування державної реєстрації прав. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ який міститься в ухвалі № 6-16851 св 15 від 16.09.2015 року. Таким чином, позивачем обрано не вірний спосіб захисту, що не позбавляє його, для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, звернутися до суду з іншим позовом, а тому, з підстав зазначених вище у задоволенні позову слід відмовити повністю. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем, слід залишити без відшкодування.

Outcome: dismissed