Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У червні 2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23 листопада 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21 травня 2019 року має заборгованість у розмірі 11873,79 грн., що складається з: 1873,75 грн. - заборгованість за кредитом; 7883,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1075,41 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. фіксована частина штрафу; 541,61 грн. процентна складова штрафу, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~надала до\~суду заяву\~з клопотанням\~розглядати справу\~за її\~відсутності,\~окрім того\~30\~липня 2019\~року від\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначено,\~що відповідач\~не визнає\~позовних вимог\~і просить\~суд відмовити\~у задоволенні\~позову,\~оскільки надана позивачем анкета-заява, ані про те, яку саме послугу бажав отримати відповідач, яку картку та з яким строком дії він отримав. Тобто, на думку відповідача, позивачем не надано жодних переконливих доказів існування між ними договірних відносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Позивач стверджує, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 листопада 2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві (а.с. 7). Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів (а.с. 9-32). Факт ознайомлення із Умовами і Тарифами кредитування, отримання відповідачем [PERSON] про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак, і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом відповідача (а.с. 71). Як зазначає позивач, відповідач не виконала зобов`язань за кредитним договором та відповідно до наданого розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), станом на станом на 21 травня 2019 року має заборгованість у розмірі 11873,79 грн., що складається з: 1873,75 грн. - заборгованість за кредитом; 7883,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1075,41 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. фіксована частина штрафу; 541,61 грн. процентна складова штрафу. Разом з тим, досліджуючи доводи відповідача, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке. Як вбачається з анкети-заяви, на яку посилається позивач, як на доказ укладеного договору на певних умовах, при оформленні даної заяви сторонами не було письмово узгоджено який саме різновид банківських послуг бажає отримати відповідач. Так, зазначена заява не містить застережень ані про те, яку саме послугу бажав отримати відповідач, зокрема розмір кредитного ліміту, яку картку та з яким строком дії він отримав. Окрім того, ні в анкеті-заяві, а ні у інших окремих документах не зазначено щоб відповідач отримав будь-яку картку. Від виду картки та строку її дії залежать умови кредитування та правильність нарахування відповідних процентів за користування кредитними коштами. З метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, зазначивши, що після спливу дії договору право кредитора на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами припинилося, а тому вимоги про їх стягнення у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, задоволенню не підлягають. Відсутність відомостей про вид картки та строк дії картки позбавляє можливості зробити розрахунок заборгованості відповідача, а вона заперечує отримання пам`ятки клієнта та інших роз`яснень з приводу укладеного ним договору на умовах, визначених позивачем. За таких обставин, позовна заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed