Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У червні 2020 [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 1060000,00 грн, 3 % річних у розмірі 86164,93 грн, інфляційні втрати у розмірі 211315,06 грн, а всього у розмірі 1357479,99 грн. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 24.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір займу, за умовами якого позивач передав відповідачу суму в розмірі 1060000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути отриману суму у строк до 30.09.2017. У визначений умовами укладеного договору строк відповідач своє зобов`язання по поверненню коштів не виконав. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2020, у справі відкрито провадження та призначено до судового засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений про дату та час слухання справи належним чином. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті влади України в мережі Інтернет, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не направив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 24.05.2017 року між [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір займу, за яким відповідач отримав від позивача 1060000,00 грн. Передачу коштів сторони оформили відповідним договором. Згідно умов вказаного договору відповідач мав повернути отриману суму у строк до 30.09.2017. Станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримав за договором від [PERSON] не повернув, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Частиною 1 статті 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України, визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України, встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 01.10.2017 року по 15.06.2020 року кількість днів становить 989, а тому інфляційні нарахування ставлять суму у розмірі 211615,06 грн, 3% річних у розмірі 86164,93 грн, що разом ставить суму в розмірі 297479,99 грн, що підтверджується розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про їх задоволення. За наведених обставин є всі підстави для відшкодування відповідачем за позовом пропорційно до задоволеної частини вимог заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10510,00 грн.

Outcome: approved