Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], де третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначивши, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. В установлений законом строк позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався, що [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів відповідачу [PERSON] все своє майно. Позивач вважає, що заповіт складений померлим, є недійсним, оскільки [PERSON] під час складання заповіту не усвідомлював своїх дій, у зв'язку із хворобою. За час хвороби суттєво погіршився його фізичний та психологічний стан. Його сестра, відповідачка по справі, завжди мала на нього сильний вплив. Відповідачка постійно втручалася в його особисте життя. Позивач вважає, що складений заповіт не відповідає волевиявленню заповідача, так як за життя він мав намір залишити свою квартиру у спадок своїм синам. На підставі зазначеного, позивач просить визнати заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] посвідчений 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несеном В.А. недійсним, оскільки волевиявлення [PERSON] в момент складання заповіту не було добровільним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, оскільки її брат [PERSON] склав заповіт на її ім'я зі своєї волі і до останнього розумів значення своїх дій. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до початку судового засідання надано заяву про розгляд справи у їх відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства. В судове засідання 28 квітня 2015 року позивач та його представник по справі не з'явилися, заяв щодо відкладення справи, або розгляду справи за їх відсутності суду не надали. Доказів поважних причин своєї неявки в судове засідання 28 квітня 2015 року не надали. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Оскільки всі сторони по справі надали свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надали пояснення при дослідженні письмових матеріалів справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності не з'явившихся учасників процесу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1879 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS]. 18 червня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несеном В.А. та зареєстрований в реєстрі за №776, яким заповів відповідачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 145 ЦПК України та роз'ясненнями наданими в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком судової психіатричної експертизи №6 від 05.02.2015 [PERSON] за життя в період часу складання заповіту, тобто на 18 червня 2013 року будь-якими психічними розладами не страждав, за своїм психічним станом та той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином твердження позивача про те, що заповіт складений [PERSON] має бути визнаний недійсним, оскільки останній не розумів значення своїх дій є необґрунтованими. Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка нотаріус Несен В.А. пояснив, що до нього звернувся [PERSON] з питання складання заповіту, прийшов він сам. Свідком було роз'яснено всі моменти чинного законодавства з приводу складання заповіту, після чого було складено заповіт. [PERSON] розумів і свої права, і роз'яснення свідка. Ознаків недієздатності не було. Писав він тяжко, а тому свідком було роз'яснено право на підписання заповіту у присутності двох свідків, на що [PERSON] не погодився. Порушень при складання заповіту не було. Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] до останнього працював, був адекватною людиною та такою, що до кінця життя мала ясний розум. Таким чином, виходячи з правових підстав заявленого позову, встановлених обставин по справі та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача. В силу вимог ст.154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed