Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивачка) звернулася до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON], в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 часину квартири, яка перебувала в спільній сумісній власності подружжя та, відповідно, виключити таку частку зі спадкового майна після смерті іншого з подружжя. В обґрунтування поданої до суду позовної заяви зазначала, що з 2010 року до 2017 року проживала з рідним сином відповідача, [PERSON], однією сім'єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство. Від спільного життя з [PERSON] народився син, [PERSON], [INFO], якого батько за життя визнав своїм сином. [INFO] року в м. Київ помер [PERSON] у віці 51 рік. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема, на квартиру за адресою [ADDRESS], яка належала йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 10.09.2013 р. Посилаючись на те, що вказана квартира купувалася за спільні кошти подружжя, а в правовстановлюючому документі зазначений лише [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, оскільки визнання за нею права власності на половину придбаної під час спільного проживання квартири можливе лише в судовому порядку і за умови виключення спірної частки зі складу спадкового майна. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити, визнав факти та обставини, викладені в ній. Наполягав, що спору щодо майна, яке було набуто під час фактичних шлюбних відносин його сина із позивачкою, між ними не існує. Наслідки визнання позовних вимог йому роз'яснені та зрозумілі. На підтвердження своєї позиції відповідач під час проведення підготовчого засідання надав судові письмову заяву про визнання позову. Пояснив суду, що бажає, щоб в подальшому квартира залишилася онуку, а тому не заперечує проти виключення частини квартири зі спадкової маси після смерті сина в інтересах позивачки - невістки. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено судом, [INFO] року в м. Києві помер [PERSON] у віці 51 року, про що в книзі реєстрації смерті був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 12259, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04 серпня 2017 року [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На момент смерті [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2013 року. Судом встановлено, що в 2014 році від спільного життя позивачки з померлим [PERSON] народилася дитина, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 08 листопада 2014 року серія [NUMBER] Позивачка [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу встановлений рішенням № 758/13975/17 Подільського районного суду м. Києва від 01.03.2018 року. Відтак, в силу положень частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України ця обставина приймається судом та не підлягає доказуванню. Положеннями статті 74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, яке придбане за час шлюбу, належить в рівних частках подружжю, незалежно від того, на чиє ім'я здійснена реєстрація права власності. Як вбачається з копії спадкової справи № 61410949, відкритої Першою Київською державною нотаріальною конторою 19.10.2017 року щодо майна померлого [PERSON], спірна квартира входить до спадкової маси та підлягає спадкуванню між спадкоємцями [PERSON] При цьому, спадкоємцем померлого [PERSON] (окрім позивачки як спадкоємиці, яка проживала з померлим не менше п'яти років та є спадкоємицею четвертої черги) є його батько [PERSON] - відповідач по справі. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. В силу частини четвертої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до наданих позивачкою доказів, з якими погодився відповідач, померлий [PERSON] придбав квартиру за адресою [ADDRESS] саме під час спільного проживання з відповідачкою однією сім'єю та за спільні кошти подружжя. Отже, особам, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до положень частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За таких обставин, наявні у справі докази дають підстави для висновку, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому позивачка має право на визнання за нею права власності на 1/2 даної квартири в порядку поділу майна подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання за позивачкою права власності на 1/2 спірної квартири [ADDRESS] та виключення цієї частини квартири зі складу спадкового майна після смерті [INFO] року [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 704,80 грн. на користь позивачки. На підставі вищевикладеного, ст.ст 16, 368, 382, 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 60, 70, 74 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved