Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Вектор ДК» (далі - ТОВ «Бізнес Вектор ДК»), третьої особи [PERSON], в якому просив стягнути з ТОВ «Бізнес Вектор ДК» на свою користь17 883,56 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної здоровю, 94 926,80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 300000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В процесі судового розгляду до участі в справі в якості співвідповідача було залучено приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»» та в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON]. 26 серпня 2015 року представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд постановити рішення, яким: - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 17 883,56 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоровю; - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 49 500 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну; - стягнути з ТОВ «Бізнес Вектор ДК» 45 726,80 грн. на відшкодування матеріальної шкоди; - стягнути з ТОВ «Бізнес Вектор ДК» 300 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 18 грудня 2014 року приблизно о 16.25 год. на просп. [PERSON] (вул. Срібляста, 38) водій автокрану марки «ЗІЛ», номерний знак [NUMBER], [PERSON] здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Nissan Vanette», номерний знак [NUMBER], та здійснив наїзд на нього, [PERSON] В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки, закритий перелом обох кісток нижньої третини правої гомілки, струс головного мозку, масивної рани лівої гомілки, рани лобно-скроневої ділянки голови зліва. У звязку з отриманням таких тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні з 18 грудня 2014 року по 11 лютого 2015 року, переніс хірургічну операцію та пересадку шкіри. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 18 грудня 2014 року по 11 лютого 2015 року, він був змушений придбати за власні кошти медичні препарати на суму 17 883,56 грн. 02 червня 2015 року вироком Шевченківського районного суду м. Львова [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбачено ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортний засіб «Nissan Vanette», номерний знак [NUMBER], отримав технічні пошкодження. Вартість матеріального збитку становить 94 926 грн. 80 коп., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №246 від 27 лютого 2015 року. Крім цього, він, [PERSON], витратив кошти за послуги евакуатора в сумі 300 грн. На момент дорожньо транспортної пригоди [PERSON] виконував свої трудові обовязки і перерубував у трудових відносинах з ТзОВ «Бізнес Вектор ДК». Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Бізнес Вектор ДК» була забезпечена полісом обовязкового страхування №АІ/7589458 у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому визначений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоровю в сумі 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. та встановлена франшиза у розмірі 500 грн. Страхова сума за полісом №АІ/7589458 за шкоду заподіяну життю та здоровю становить 100 000 грн., а він, [PERSON], витратив на лікування 17 883,56 грн. Оскільки витрати на лікування не перевищують розміру страхової суми, то такі витрати на лікування належать до стягнення зі страхової компанії у повному обсязі. Крім заподіяної матеріальної шкоди, йому заподіяно і моральну шкоду, яка виражається ушкодженням здоровя, перебуванням тривалий час у безпорадному стані, лікуванням внаслідок отриманих травм, психічних стражданнях, яких він зазнав, у звязку із травмуванням та пошкодженням майна, стресовою ситуацією, що виникла. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2015 року було прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до ТОВ «Бізнес Вектор ДК» та провадження в справі частині таких вимог було закрито. судового 23 листопада 2015 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині до ТОВ «Бізнес Вектор ДК». В судових засіданнях 02 листопада 2015 року та 25 листопада 2015 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. В судове засідання, яке було призначено на 16 грудня 2015 року о 10.15 год. позивач [PERSON] та його представники не зявилися, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку та представник [PERSON] подав заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник ПрАТ »Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не зявився, однак направив на адресу суду письмове заперечення на позовну заяву та заяву у якій просить суд слухати справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак направив на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання 16 грудня 2015 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до копії вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2015 року (а.с.6-7) третю особу по справі [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами. [PERSON] обвинувачувався у тому, що 18 грудня 2014 приблизно о 16.25 год., керуючи автокраном марки « КС 3575», р.н. [NUMBER], та рухаючись по проїзній частині дороги пр. В.Чорновола у напрямку до перехрестя вул. Варшавська-просп. [PERSON], навпроти буд. №38 по вул. Сріблястій, порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року( зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року), а саме: Р.1.п.1.5, п.1.10 ( в частині значення термінів «перешкода для руху»), Р.2 п. 2.3 п.п. «б» і «д», Р.2 п.2.10, Р.12 п.12.3 та Р.13 п.13.1 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до задньої частини припаркованого у правій смузі руху (у напрямку до перехрестя вул. Варшавська-Чорновола, автомобіля [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення з задньою частиною автомобіля[NUMBER], та наїзду на пішохода [PERSON], який отримав тілесні ушкодження, після чого [PERSON] не зупинив транспортний засіб та залишив місце пригоди. Від цього наїзду [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки, закритий перелом обох кісток нижньої третини правої гомілки, струс головного мозку, які утворились від контакту обох гомілок з тупими предметами, та підвертання правої стопи, ударом лобно-скроневої ділянки голови до тупого предмету, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Згідно з положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до висновку №246 судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014140030000898 (а.с.16-19) від 27.02.2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок пошкодження в ДТП 18.12.2014 року, по його стану на момент огляду становить 94 926 грн. 80 коп. Судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично є власником транспортного засобу «Nissan Vanette», р.н. [NUMBER], який залишився зареєстрованим за [PERSON], якйбув залучений до участі в справі якості третьої особи та який подав до суду заяву від 20 жовтня 2015 року про те, що він підтримує позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо транспортної пригоди, на користь [PERSON], оскільки останній є законним володільцем та фактичним користувачем даного автомобіля. Самостійних вимог на предмет позову не заявляє та в подальшому звертатися в суд з подібними вимогами наміру не має. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] станом на час дорожньо транспортної пригоди перерубував у трудових відносинах з ТзОВ «Бізнес Вектор ДК» та виконував покладені на нього обовязки. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. 25 листопада 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Бізнес Вектор ДК» був укладений договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності водія транспортного засобу КС 3575, номерний знак [NUMBER]. Згідно копії полісу №АІ/7589458 (а.с.33) від 25.11.2014 року страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000грн., розмір франшизи 500 грн. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Отже, виходячи з того, що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» за виданим полісом, з урахуванням розміру франшизи 500 грн. суд вважає підставними вимоги позивача в частині стягнення 49 500 грн. страхового відшкодування. У відповідності до положень ст. 23.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, повязана з лікуванням потерпілого. Згідно ст. 24.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Судом встановлено, що перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 18 грудня 2014 року по 11 лютого 2015 року, позивач [PERSON] змушений придбавати за власні кошти медичні препарати та ним було втрачено на їх придбання 17 883,56 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судові витрати.

Outcome: approved