Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 12000,00 доларів США, що еквівалентно 252705,60 грн., з підстав прострочення зобовязання за укладеним 29 червня 2011 року договором позики строком повернення коштів до 29 червня 2012 року, а також сплати 3% на місяць за користування коштами, обумовлених договором, за весь період користування в сумі 16920,00 доларів США, що еквівалентно 356314,90 грн., та індексу інфляції за період з 29 липня 2011 року по 15 червня 2015 року в сумі 190819,76 грн., а всього 799840,26 грн., поклавши на відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, та в подальшому клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON]. у простій письмовій формі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти для придбання автобуса марки «Мерседес Варио» в сумі 12000,00 доларів США на умовах повернення всієї суми коштів в строк до 29 червня 2012 року зі сплатою за користування коштами трьох відсотків на місяць на залишок заборгованості, що підтверджується письмовою розпискою від 29 червня 2011 року, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с.7). За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором строк відповідач позику не повернув, як і не повертав її частинами протягом строку користування. В судовому засіданні встановлено, що свої зобовязання за договором від 29 червня 2011 року відповідач у відповідності до вимог ст.526, 1049 ЦК України станом на час звернення позивача до суду не виконав і грошові кошти в належній сумі 12000,00 доларів США, не повернув, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобовязань у вказаній сумі, у звязку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь, в межах заявлених позовних вимог, основного боргу, який станом на 15 червня 2015 року, складає в еквіваленті за курсом НБУ на 15 червня 2015 року - 252705,60 грн. Крім того, правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Так, згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у ч.1 ст. 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином за умовами договору позики про сплату 3% на місяць, тобто 36% на рік, загальна сума відсотків за період з 29 липня 2011 року по 15 червня 2015 року (в межах заявлених позовних вимог) за користування в цей період коштами в розмірі 12000,00 доларів США складатиме 16782,90 долари США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України на 15 червня 2015 року за 1 долар США 21,0588 грн., становитиме 353427,73 грн. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з відповідача згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України індексу інфляції задоволенню не підлягають, оскільки за визначенням, наданим в Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Держкомстату №519 від 14 листопада 2006 року, інфляцією є знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги, тобто зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності національної грошової одиниці України гривні, тоді як позика позивачем надана в іноземній валюті доларах США, а не в національній валюті. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial