Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

у травні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість по банківському кредиту у розмірі 10 159 грн. 88 коп.; судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок № 26250010472620 в ТВБВ № 10026/0143 філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО:322669, КОД ЄДРПОУ: 09322277. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 серпня 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та гр. [PERSON] було укладено договір № 160 «про видачу та обслуговування зарплатної банківської платіжної картки типу «Ощадбанк-МАЕSTRO». В період часу з 2006 року по 2011 рік між позивачем та відповідачем укладалися додаткові договори до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту. 16 липня 2012 року позивач звернуся до відповідача з заявою про укладення додаткового договору щодо погашення кредиту у зв'язку з тим, що 7 липня 2012 року його було звільнено з установи ПАТ «Ощадбанк» зі скороченням штату працівників. Того ж дня між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до договору № 160 та відкрито відповідачу невідновлювану кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 23 867 грн. 98 коп. зі сплатою 24,0 % річних при погашенні кредиту та процентів за користування кредитом до 25 числа місяця наступного за звітним. [PERSON] в свою чергу зобов'язувалася погашати кредит щомісячно в сумі не менше ніж по 2 544 грн. починаючи з липня 2012 року з останнім погашенням кредиту не пізніше 31 липня 2013 року, разом з відповідними відсотками. Однак, незважаючи на зобов'язання і неодноразові попередження банку, відповідачка ухиляється від погашення кредиту. Заборгованість по банківському кредиту складає 10 159 грн. 88 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2004 року ВАТ «Державний ощадний банк України», найменування якого 6 квітня 2011 року змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України» та гр. [PERSON] було укладено договір № 160 «про видачу та обслуговування зарплатної банківської платіжної картки типу «ОЩАДБАНК -МАЕSTRO» (а.с.50). 25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про видачу та обслуговування зарплатної банківської платіжної картки типу «ОЩАДБАНК-MAESTRO» щодо збільшення ліміту кредиту до 500 грн. (а.с. 49). 5 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено додатковий договір № 2 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 1000 грн.(а.с. 45-48). 17 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір додатковий договір № 3 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 4 200 грн.(а.с. 42-44). 5 лютого 2008 року укладено додатковий договір № 4 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 8 000 грн.(а.с. 39). 22 липня 2008 року укладено додатковий договір № 5 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 10 000 грн.(а.с. 36). 3 лютого 2009 року укладено додатковий договір № 6 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 12 600 грн.(а.с. 30-33). 10 лютого 2010 року укладено додатковий договір № 7 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 15 000 грн.(а.с. 24-27). 10 листопада 2010 року укладено додатковий договір № 8 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 17 500 грн.(а.с. 18-22). 20 липня 2011 року укладено додатковий договір № 9 до договору від 26 серпня 2004 року № 160 «про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» щодо збільшення ліміту кредиту до 30 000 грн.(а.с. 13-17). 16 липня 2012 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про укладання додаткового договору щодо погашення кредиту, у зв'язку з тим, що 7 липня 2012 року остання звільнилася з установи ПАТ «Ощадбанк» за скороченням штату працівників (а.с. 10). 16 липня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та гр. [PERSON] укладено Додатковий договір № 10 до договору № 160 «про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою» та відкрито невідновлювану кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 23 867 грн. 98 коп. зі сплатою 24,0 % річних при погашенні кредиту та процентів за користування кредитом до 25 числа місяця наступного за звітним, та зобов'язалась погашати кредит щомісячно в сумі не менше ніж по 2 544 грн. починаючи з липня 2012 року з останнім погашенням кредиту не пізніше 31 липня 2013 року, разом з відповідними відсотками (а.с.11). 29 січня 2014 року на адресу [PERSON] було направлено лист - вимогу про сплату заборгованості по кредиту. Проте, відповідачкою не було вчинено жодних дій, які свідчили б про намір сплати прострочену заборгованість у добровільному порядку (а.с. 7-9). Проте відповідач порушив свої договірні зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24 квітня 2014 року становить 10 159 грн. 88 коп. і складається із: - залишок по кредиту - 9 492 грн. 17 коп.; - плата за користування кредитом - 00 грн. 00 коп.; - пеня за перевищення видаткового ліміту кредиту - 00 грн. 00 коп.; - плата за користування кредитом більше двох звітних періодів - 667 грн. 71 коп.; - плата за користування кредитною карткою - 00 грн. 00 коп. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту підлягають задоволенню, оскільки відсоткова ставка по кредиту була встановлена за домовленістю сторін, Кредитний Договір, підписаний як позивачем так і відповідачем; відповідач не вимагав від позивача зменшення відсоткової ставки по кредиту, не ставив питання про розірвання Кредитного договору чи визнання його недійсним. З усіма умовами банку щодо надання коштів відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на відповідних документах. Щодо позовної вимоги про перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТВБВ № 10026/0143 філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», судом зазначається про те, що така позовна вимога, на переконання суду, не ґрунтується на вимогах закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial