Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У травні 2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» Тімонін О.О. (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 1 059 839,56 грн., з яких: 142 109, 46 грн. - заборгованість зі сплати процентів, нарахованих за період з 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 151 797,26 грн. - пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 62 654, 36 грн. - пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 703 278,48 грн. - штраф за невиконання грошового зобов'язання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2016 року між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №16-05-18-005721, у відповідності до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 1 300 000 грн. з терміном повернення до 18.05.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Згідно умов кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання щомісячно повертати кредитні кошти, у тому числі й проценти за користування кредитом. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань, ПАТ «Діамантбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивача, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29.05.2018 у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.05.2016 року між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №16-05-18-005721 (далі - Кредитний договір) (а.с.11-13), відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець 19.05.2016 року надав позичальнику кредит в сумі 1 300 000 грн. з терміном повернення до 18.05.2019 року. Згідно п. 1.3. Кредитного договору, кредитні кошти надаються Позичальнику зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % (Тридцять відсотків) річних. Сторони погоджуються, що для цілей цього Договору слова «кредитні кошти», «кредит», що вживаються за його текстом, термінами і визначаються як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається Кредитодавцем Позичальнику на підставі цього Договору на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п. 1.5. Кредитного договору). Згідно з п. 3.1. Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов'язання надати Позичальнику кредитні кошти з позичкового рахунку [NUMBER] шляхом видачі готівки з каси Кредитодавця/шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER], який відкрито в ПАТ «ДІАМАНТБАНК» (МФО 320854). Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Кредитним договором, натомість відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконує, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. П.п. 3.7.1. Кредитного договору встановлено обов'язок Позичальника щомісячно, в термін до 5-го числа місяця, наступного за місцем користування кредитом, сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом за ставкою, вказаною в п. 1.3. Кредитного договору, шляхом внесення коштів в касу Кредитодавця, а також забезпечити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше терміну повернення кредиту, вказаного в п.1.1. Кредитного договору. Пунктом 7.3. Кредитного договору передбачено, що при розрахунку процентів за кредитом приймаються: фактична кількість днів у році - у разі розрахунку процентів за користування кредитом в національній валюті України - гривні; та рік, рівний 360 дням - у разі розрахунку процентів за користування кредитом в будь-якій іншій валюті. При цьому день надання та повернення кредиту для цілей нарахування процентів рахуються як один день. Залишок процентів за неповний розрахунковий період сплачується одночасно з погашенням кредиту. Відповідно до п.п. 3.7.3. Кредитного договору, Позичальник взяв зобов'язання забезпечити повне повернення фактично отриманого кредиту не пізніше терміну повернення кредиту, вказаного в п.п. 1.1. цього Договору. Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що дата, якою визначено термін повернення кредиту, що вказаний у п.1.1. цього Договору автоматично змінюється на дату, що настає за днем в якому Позичальник не сплатив будь-який платіж за цим Договором, якщо інше не буде вирішено Кредитодавцем. Згідно з п. 4.2. Кредитного договору Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення у повно.му обсязі кредиту і процентів за користування ним у випадку хоча б одноразового порушення останнім терміну повернення нарахованих процентів за користування кредитом та(або) кредиту (його частини), або у разі порушення Позичальником будь-яких інших умов цього Договору чи договорів, що забезпечують виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором. Відповідно до п. 5.1. за несвоєчасне повернення фактично отриманих Позичальником кредитних коштів згідно цього Договору, та/або за несвоєчасну сплату процентів за користування ними, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню у розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 50% від суми невиконаних/неналежно виконаних зобов'язань. Відповідно до п. 5.4. цього Договору Сторони встановлюють позовну давність до вимог Кредитодавця про стягнення неустойки (пені, штрафу), передбаченої п. 5.1. Кредитного договору, в три роки. У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором позивачем на його адресу направлявся лист №15108/48.1/1-02 від 23.11.2016 року з вимогою погасили заборгованість, що залишений ним поза увагою. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит відповідач не повернув, в результаті чого станом на 02.05.2018 року має заборгованість перед позивачем в сумі 1 059 839,56 грн., з яких: 142 109, 46 грн. - заборгованість зі сплати процентів, нарахованих за період з 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 151 797,26 грн. - пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 62 654, 36 грн. - пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 703 278,48 грн. - штраф за невиконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, від 21 серпня 2018 року у справі № 61-18780св18. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 151 797,26 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р.; 62 654, 36 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р., оскільки п. 5.1. Кредитного договору чітко передбачений розмір штрафу, а одночасне стягнення різних штрафів за одне і те саме правопорушення є неприпустимим. Проте, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання та протягом тривалого часу та не сплачує відсотки за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість станом 02.05.2018 року в загальному розмірі 845 387,94 грн., яка складається із 142 109, 46 грн. - заборгованості зі сплати процентів, нарахованих за період з 19.12.2017 р. по 30.04.2018 р. та 703 278,48 грн. - штрафу за невиконання грошового зобов'язання, що підлягає до стягнення з відповідача. При цьому, відповідачем будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо обґрунтованості підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 12 680,82 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial