Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 15.11.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода [PERSON], керуючи автомобілем марки Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] (далі автомобіль Volkswagen), порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з його автомобілем марки ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] (далі автомобіль ЗАЗ), який отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 5095,30 грн., 4180,57 грн. з яких йому відшкодувала його страхова компанія. З відповідача просить стягнути різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, що складає в сумі 914,73 грн., витрати на пальне за проїзд до СТО, де ремонтувався його автомобіль, в сумі 885,62 грн. та 5\~000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 25.08.2016 року до участі в справі в якості ІІІ особи було залучено Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», в якому відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність (а.с.58). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги саме до відповідача [PERSON] підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, просив його задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, повинна нести його страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», в якій він 14.11.2015 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди третім особам. Вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 15.11.2015 року [PERSON], керуючи автомобілем Volkswagen, в м. Новоград-Волинський по вул. Пушкіна порушив вимоги Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ під керуванням [PERSON], в результаті якого автомобіль ЗАЗ отримав механічні пошкодження. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. Постанова суду є чинною та набрала законної сили. З огляду на наведене, вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена. На підтвердження завданих ДТП збитків автомобілю ЗАЗ, позивач надав суду акт виконаних робіт ПАТ «Рівне-Авто» від 24.02.2016 року, з якого слідує, що вартість ремонту автомобіля ЗАЗ становить 5\~095,30 грн. Вказана сума в судовому засіданні відповідачем не оспорювалась та визнавалась. [PERSON], позивач по справі, застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Товаристві з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, від 27.06.2014 року. За страховим випадком, який стався 15.11.2015 року, страхова компанія виплатила ПАТ «Рівне-Авто», яке проводило ремонт автомобіля ЗАЗ, страхове відшкодування в розмірі 4180,57 грн. (враховуючи коефіцієнт пропорційної відповідальності 0,95295 та за мінусом франшизи 675 грн.). Решту суми 914,73 грн. позивач особисто сплатив ПАТ «Рівне-Авто» 25.02.2016 року. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди (ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність відповідача 14.11.2015 року була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно листа Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» від 29.09.2016 року останнім було сплачено страхове відшкодування Товариству з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на його вимогу в порядку регресу на суму заявлених вимог 4180,57 грн. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2016 року в справі № 6-2808цс15, а тому посилання відповідача на ту обставину, що відповідачем у даній справі повинна виступати його страхова компанія, з якої і слід стягувати заподіяну позивачу шкоду, суд до уваги не бере. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Таким чином, відповідач [PERSON], як володілець транспортного засобу, яким завдана шкода, та винна у скоєнні ДТП особа, відповідно до вимог ст.ст. 1187, 1188 ЦК України зобовязаний відшкодувати позивачеві шкоду в тій частині, що не охоплюється сумою страхового відшкодування, а саме 914,73 грн. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 ЦК України). Збитками, окрім інших, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З наданих суду чеків про оплату палива на суму 885,62 грн. та довідки ПАТ «Рівне-Авто» від 23.02.2016 року слідує, що автомобіль ЗАЗ 17.11.2015 року, 01.12.2015 року та 16.02.2016 року був наданий його власником для огляду експертами та для виконання робіт з відновлювального ремонту спеціалістами за адресою м. Рівне, вул. Київська, 110-А. Зазначена обставина відповідачем не спростована та визнана, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 885,62 грн. витрат на пальне за проїзд до СТО, де ремонтувався його автомобіль, підлягає до задоволення. Відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах регулюється ст.ст. 23,\~1167 ЦК України. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань... в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань,... істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Безумовно, позивач внаслідок ДТП, яка викликала у нього негативні емоції, поніс душевні страждання, був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті. На думку суду, повне відшкодування завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків неможливе. Їх частина може бути лише умовно згладжена. Суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди дещо завищеними і, визначаючи її розмір, враховує вимоги розумності, справедливості та виваженості, бере до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, який скоїв ДТП грубо порушуючи правила дорожнього руху, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., що не буде надмірним в українському суспільстві та є адекватним тим стражданням, яких зазнав позивач. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial