Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , ПАТ «Державний ощадний банк України», першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький О.О., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Кривцова К.Т., [PERSON] , відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління Чернівецької міської ради про витребування майна, скасування записів про державну реєстрацію права власності нерухомого майна. Посилався на те, що 11 квітня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. було вчинено виконавчий напис, реєстровий №1282, згідно якого для задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 1251029,56 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення (більярдну) підвалу, що складаються з приміщень 71-1 71-7, загальною площею 195,70 кв.м., що знаходяться в житловому будинку літера А в [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Для примусового виконання виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №321990121, в рамках якого було складено акт опису та арешту вказаних нежитлових приміщень та ці приміщення були виставлені на електронні торги. Оскільки тричі торги не відбулися, 15 червня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про передачу майна стягувачу - ПАТ «Ощадбанк». 22 травня 2015 року був складений акт про передачу майна стягувачу, а 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу видано ПАТ «Ощадбанк» свідоцтво №2099. 09 березня 2017 року рішенням апеляційного суду Чернівецької області виконавчий напис нотаріуса від 11 квітня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки був визнаний таким, що не підлягає виконанню. 25 січня 2019 року спірні нежитлові приміщення через електронні торги були продані [PERSON] . Пізніше, 11 квітня 2019 року [PERSON] продав за договором купівлі-продажу вказані приміщення [PERSON] . Оскільки виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки був визнаний таким, що не підлягає виконанню, то відповідно всі правочини по відчуженню предмету іпотеки є незаконними, а предмет іпотеки підлягає витребуванню. Просив: - визнати недійсною (незаконною) передачу ПАТ «Державний ощадний банк України» нежитлових приміщень - (більярдна) підвалу, що складаються з приміщень 71-1 - 71-7 загальною площею 195,70 кв.м., розташованих в житловому будинку літ.А в [ADDRESS] , яка оформлена постановою державного виконавця від 15 червня 2015 року та Актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року; - визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про передачу спірного майна стягувачеві ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15 червня 2015 року та Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво № 2099 , посвідчене 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О.; - визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 8405, виданий 11 квітня 2019 року; - витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] спірні нежитлові приміщення; - скасувати запис про право власності №30323637 на нежитлові приміщення за [PERSON] ; - скасувати запис про право власності №31141964 на нежитлові приміщення за [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського райсуду м. Чернівці Кодрян Л.І. від 03 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 21 липня 2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що позивач зловживає своїми правами, вводить суд в оману, оскільки неодноразово дані позовні вимоги досліджувалися судами та відображені в судових рішеннях різних інстанцій, а тому у суду наявні всі підстави для закриття провадження у справі. Також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, оскільки чинними нормами законодавства встановлена неможливість визнання недійсною передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі норм, що регулюють визнання правочинів недійсними. Посилався, що він набув майно за відплатним договором. Добросовісність набувача відповідно до норм закону пов`язується з обставинами чи знав він про незаконність покупки або чи повинен був знати про незаконність договору купівлі-продажу. Крім того, ним відчужено оспорюваний об`єкт за відплатним договором [PERSON] , який також є добросовісним набувачем майна в силу норм чинного законодавства, а витребування спірного майна призведе до грубого порушення його прав, як добросовісного набувача, а також інших учасників справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 31 липня 2020 року від представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають, виходячи з наступного. Позивач неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, які були досліджені в судових засіданнях та з даного приводу були прийняті відповідні рішення. Зазначила, що передача ПАТ «Державний ощадний банк України» нежитлових приміщень в рахунок погашення боргу, постанова державного виконавця прийнята у результаті цієї процедури, складений акт про передачу майна стягувачу не є правочинами, а тому не можуть визнаватися незаконними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст.ст. 203, 215 ЦПК України. Також позивач не наводить жодних правових норм, які б встановлювали, що в разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис не підлягає виконанню з моменту його вчинення. Виконавчий напис не є правочином, а тому не законним є застосування наслідків недійсності, що передбачено для правочинів, зокрема й повернення майна у власність позивача. Банк набув право власності 08.07.2015 року на законних підставах. В подальшому дане майно було відчужено, а саме 16.02.2019 року було укладено договір купівлі-продажу з [PERSON] , який 11.04.2019 року уклав договір купівлі-продажу з [PERSON] , до якого і перейшло право власності на нерухоме майно. Вважає, що визнання незаконним постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу можливе лише в разі наявності порушень закону до або під час їх прийняття, яких позивачем по даній справі не наведено. Також позивач по справі не навів фактів та не надав доказів недобросовісності набувача майна [PERSON] та [PERSON] . Крім того, договір купівлі-продажу від 16.09.2019 року укладений з дотриманням вимог та норм чинного законодавства і як наслідок не може бути визнаний недійсним. [PERSON] є також добросовісним набувачем нерухомого майна, яке він придбав з прилюдних торгів та уклав відповідний договір купівлі-продажу 11.04.2019 року. Під час укладення даного договору [PERSON] не знав і не міг знати про існування позивача та по його наміри, адже договір купівлі-продажу був укладений 11.04.2019 року, а до суду [PERSON] звернувся лише 17.07.2019 року та травні 2020 року. При цьому наявність рішення яким визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню ніяким чином не впливає на набуття права власності набувачем АТ «Ощадбанк», [PERSON] та не може спростувати добросовісність набувача [PERSON] . Таким, чином, [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами. Просить в задоволенні позову відмовити. Одночасно представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Калмикова С.С. подала заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що позивач звернувся з позовною заявою в частині позовних вимог щодо оскарження постанови, акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та свідоцтва від 08.07.2015 року з пропуском строків позовної давності. [PERSON] дізнався про постанову, акт державного виконавця про передання майна в рахунок погашення боргу та свідоцтво №2099 від 08.07.2015, 28.07.2015 з отриманням повідомлення від АТ «Ощадбанк» від 23.07.2015 №26-3/3769, яким було повідомлено, що постановою і актом державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу нерухоме майно - нежилі приміщення (більярдна) підвалу, що складаються з приміщень 71-1-71-7, загальною площею 195,7 кв.м. що знаходяться в житловому будинку літера А, в [ADDRESS] , передано АТ «Ощадбанк». Також зазначеною заявою повідомлено, що 08.07.2015 приватним нотаріусом Балацьким О.О. зареєстровано право власності на нерухоме майно за АТ «Ощадбанк» та видано свідоцтво про право власності. Саме із зазначеного моменту, а саме 28.07.2015 року в [PERSON] виникло право на позов та можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З відповідним позовом [PERSON] звернувся лише в травні 2020р. тобто майже після п`яти років з дня коли він дізнався про перехід права власності до АТ «Ощадбанк». А тому до позовних вимог: визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу спірного майна стягувачеві ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15 червня 2015 року та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року; визнання недійсним та скасування свідоцтва № 2099 , посвідченого 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. слід застосувати строки позовної давності та на цій підставі відмовити у зазначеній частині позовних вимог. Також представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України в особі Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Калмикова С.С. подала заяву про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування постанови державного виконавця про передачу нежитлових приміщень (більярдної) підвалу, що складаються з приміщень 71-1 - 71-7 загальною площею 195,7 кв. м., які знаходяться в житловому будинку літ. А в [ADDRESS] та акту про передачу вказаного майна стягувану ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва № 2099 , посвідченого 08 серпня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького МНО Балацьким О.О. В своєму клопотанні представник банку посилався на те, що дані вимоги вже були предметом судового розгляду. Підстави, предмет та склад осіб є тотожними позовним вимогам, викладеним в п.3, 4 прохальної частини позовної заяви [PERSON] [PERSON] під час розгляду в апеляційному суді цивільної справи №727/4380/16-ц було подано заяву про відмову від позову. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року прийнято відмову [PERSON] від зустрічного позову до АТ «Ощадбанк». Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року клопотання представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» про закриття провадження у справі залишено без задоволення. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові, просила позов задовольнити. Щодо застосування строку позовної давності до вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу спірного майна стягувачеві ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15 червня 2015 року та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року; визнання недійсним та скасування свідоцтва № 2099 , посвідченого 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. просила врахувати обставини справи та визнати поважними причини пропуску строку та поновити його. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України в особі Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Калмикова С.С. в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Одночасно просила застосувати до позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу спірного майна стягувачеві ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15 червня 2015 року та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 травня 2015 року; визнання недійсним та скасування свідоцтва № 2099 , посвідченого 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. строк позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі письмові докази, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Чернівецького облуправління та [PERSON] уклали договір відновлювальної кредитної лінії №909, за яким позичальник отримав кредит у сумі 500 000 гривень (а.с.104-111). У забезпечення виконання за кредитним договором 05 грудня 2007 року [PERSON] і ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Чернівецького облуправління уклали договір іпотеки нерухомого майна, за яким [PERSON] передав в іпотеку належні йому на праві власності нежилі приміщення (більярдну) підвалу, що складаються з приміщень 71-1 - 71-7, загальною площею 195,70 кв.м., що знаходяться в житловому будинку літера А по [ADDRESS] (а.с.112-116). У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань 11 квітня 2012 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. на підставі заяви та доданих до неї документів ПАТ «Державний ощадний банк України» видав виконавчий напис, яким звернув стягнення на нерухоме майно: нежилі приміщення (більярдна) підвалу, що складаються з приміщень [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , а за рахунок коштів, отриманих від його реалізації, задовольнити вимоги відповідача на суму 1251029,56 грн. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЧМУЮ від 19 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса №1282 (а.с. 14). Оскільки тричі торги не відбулися, 15 червня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про передачу майна стягувачу - ПАТ «Ощадбанк» (а.с.17). 22 травня 2015 року був складений акт про передачу майна стягувану (а.с.18), а 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу видано ПАТ «Ощадбанк» свідоцтво №2099 (а.с.19). 25 січня 2019 року шляхом добровільного продажу через Державне підприємство «Сетам» було проведено електронні торги, на яких продано нежилі приміщення (більярдна) підвалу, загальною площею 195,70 кв.м., що знаходяться в житловому будинку літера А, в [ADDRESS] . Набувачем майна за наслідками електронних торгів став [PERSON] 11 квітня 2019 року [PERSON] за договором купівлі-продажу продав спірні приміщення [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2017 року визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. від 11 квітня 2012 року за реєстровим №1282 про задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» за рахунок звернення стягнення на спірні нежитлові приміщення, таким, що не підлягає виконанню (а.с.23-24). Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2017 року залишено без змін (а.с.25-26). Згідно положень п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих написів нотаріуса. Частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про передачу майна стягувану) визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 ст.33 вказаного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст..49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час передачі майна стягувану) протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України. Встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2017 року визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. від 11 квітня 2012 року за реєстровим №1282 про задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» за рахунок звернення стягнення на спірні нежитлові приміщення, таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про недійсність передачі стягувачу спірних нежитлових приміщень, постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу та оформленого за наслідками передачі свідоцтва про право власності № 2099 . В той же час, відповідачами по справі подано заяву про застосування строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України). Приймаючи до уваги те, що рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2017 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, набрало законної сили з моменту проголошення, тобто 09 березня 2017 року, а позов в цій справі поданий 26 травня 2020 року, то суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку на звернення з позовом до суду та його поновлення, не підлягає задоволенню. Відповідно до ст..273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст..384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. За таких обставин, є помилковими доводи представника позивача про те, що строк позовної давності слід вираховувати з дня прийняття рішення Верховним Судом. Вимоги про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, скасування записів про право власності та витребування майна є похідними, а тому в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed