Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У травні 2016 року ТДВ «Інтер-Ріск Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 20 514,40 гривень та судових витрат в розмірі 1 378,00 гривень, в обґрунтування якого послався на те, що 29.07.2015 року на 21 км+800 м шосе Одеса-Мелітополь трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], що належить ТОВ 3 II «Хенкель Баутехнік (Україна)» під керування [PERSON] та мопеда «Honda Lead» під керуванням [PERSON],в результаті якого автомобіль отримав механічні ушкодження. ДТП за умовами договору добровільного страхування автотранспорту серії АМ №096324 від 05.02.2015 року , укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» та ТОВ з II «Хенкель Баутехнік (Україна)», є страховим випадком, із настанням якого виник обов'язок страховика сплатити страхове відшкодування у розмірі 20 514,40 грн. Згідно ремонтної калькуляції №1203V від 02.09.2015 року ФОП [PERSON] було виконано роботи по ремонту автомобіля [NUMBER] на загальну суму 24 742,85 грн., з яких 20 514,40 грн. підлягає відшкодуванню. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.09.2015 року (справа №504/2976/15-п) [PERSON], визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.07.2015 року о 18 год. 15 хв. на 21 км+800 м шосе Одеса-Мелітополь та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у сумі 340 грн. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON], керуючи мопедом «Honda Lead» д/н б/н, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена картка», і в добровільному порядку не відшкодував шкоду, заподіяну з його вини власнику автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в досудовому порядку, проте дана претензія залишена [PERSON] без задоволення вимог ПАТ «Страхової компанії «ПЗУ Україна», у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача Лигін В.В. в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності./а.с.80/ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що повністю відшкодувати суму не має можливості, оскільки отримує заробітну плату до 4 000,00 гривень щомісячно. Зобов'язався виплачувати заподіяну шкоду за судовим рішенням. Вислухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що 24.09.2015 року постановою Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/2976/15-п [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася 29.07.2015 року о 18.15 год. на 21 км+800 м на шосе Одеса - Мелітополь, про що було складено адміністративний протокол та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у сумі 340 грн. /а.с.36-37/ Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ремонтної калькуляції №1203V від 02.09.2015 року ФОП [PERSON] було виконано робіт загальною вартістю на суму 24 742,85 грн. з відновлення автомобіля [NUMBER], який належить ТОВ 3 II «Хенкель Баутехнік (Україна)», з яких 20 514,40 грн., відповідно до страхового акту №UA2015072900035/L25/01 від 06.09.2015 року та розрахунку страхового відшкодування по ньому, підлягають відшкодуванню страховиком відповідно до умов договору страхування. /а.с.53-57,69,70/ 05.02.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ 3 II «Хенкель Баутехнік (Україна)» було укладено договір страхування серії АМ №096324, за особливим умовами страхування якого автомобіль [NUMBER] було застраховано від страхового випадку на строк з 04.03.2015 року по 03.03.2016 року. /а.с.6,17-26/ Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, але який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року роз'яснено, що до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Зі змісту положень ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування переходить право вимоги, до особи, відповідальної за завдані збитки у межах фактичних витрат. Таким чином, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON], з вини якого завдано матеріальну шкоду власнику автомобіля «Hyundai Elantra», тому відповідач повинен відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» фактичні витрати, пов'язані із виплатою страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наданою копією платіжного доручення № 35487 від 09.09.2015 року підтверджується, що позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 20 514,40 грн. /а.с.71/, тому суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми витрат є правомірними і підлягають задоволенню. ТДВ «Інтер-Ріск Україна» на адресу [PERSON] від 03.03.2016 року за вих.№513/2016-01/ИР направило претензію на суму 20 514,40 грн. з пропозицією відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в досудовому порядку, проте дана претензія залишена відповідачем без задоволення. /а.с.72/ Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 10066 від 12.04.2016 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.74/ Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved