Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.03.2013 року у нього викрали пенсійне посвідчення та паспорт, з приводу чого позивач звернувся до правоохоронних органів. У листопаді 2015 року позивач не отримав чергову пенсію. Звернувшись до банківського відділення він дізнався, що невстановлена особа шляхом обману, за його викраденим паспортом, подала заяву до управління пенсійного фонду, в якій просила перераховувати пенсію позивача на інший рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк». Після чого позивач звернувся до банку, де йому повідомили, що невстановленою особою за його паспортом було укладено кредитний договір № Р07.175.73433 від 23.10.2015 року на суму 17\~900, 00 грн. Для отримання вказаного кредиту невстановлена особа надала заяву про видачу кредиту, зазначивши про отримання нею пенсії у розмірі 4600, 00 грн., та додала паспорт [PERSON] і його пенсійне посвідчення з вклеєними фотографіями невідомої позивачу особи, таким чином підробивши вказані документи. В результаті таких дій невстановлена особа заволоділа грошовим коштами в розмірі 42\~123, 07 грн. (з урахуванням неустойки). Позивач вважає, що він вказаний договір не укладав, однак банком за цим договором нараховується заборгованість, і позивач побоюється, що він буде нести майнову відповідальність за кредитним договором, оскільки банк може вимагати від нього повернення грошових коштів. Посилаючись на норми ст. ст. 203, 207, 216, 626 ЦК України, позивач просить суд визнати вказаний кредитний договір недійсним. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Томаша В.І. справа передана судді Литвиненко І.Ю. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23.12.2020 р. справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. 25.01.2021 року представником позивача заявлено письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року витребувано з Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Печерської районної в м. Києві державної адміністрації копії матеріалів інвентаризаційної справи ТОВ «ФК «Рантьє». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє». В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Клопотання про призначення експертизи не підтримують, оскільки оригінал кредитного договору та кредитної справи знищені. В частині позовних вимог до ТОВ «ФК «Рантьє» просили закрити провадження, оскільки вказане товариство припинено без правонаступників. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 23.10.2015 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р07.175.73433, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 17\~900, 00 грн. на 36 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит разом з процентними платежами. Позивач оспорює даний правочин як такий, що вчинений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України, оскільки такий кредитний договір він не підписував та не укладав. В судовому засіданні встановлено, що позивач даний кредит не отримував, грошові кошти у розмірі 17\~900, 00 грн. йому не надходили. Крім того, невстановлена особа від його імені подала заяву до АТ «Ідея Банк» з проханням переводити грошові кошти позивача у вигляді пенсії на інший невідомий йому рахунок. З приводу шахрайських дій цієї особи позивач звернувся до правоохоронних органів 07.04.2013 р., 24.03.2016 р., 17.05.2019 р. За вказаними фактами шахрайський дій та викрадення паспорту були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується копією відповідними витягами. Постановою слідчого відділу Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2016 року кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України закрито за відсутністю складу події злочину. Постановою слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 09 жовтня 2018 року кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України закрито. Листом від 28.08.2018 року за вих. № 12.14./93896 АТ «Ідея Банк» повідомив [PERSON] про те, що 30.09.2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» був укладений договір факторингу № 30/09-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором від 23.10.2015 року № Р07.175.73433. Отже, Акціонерне товариство «Ідея Банк» не є тією особою, яка має відповідати за вказаним позовом [PERSON] , оскільки в цих правовідносинах відбулось правонаступництво та всі права за спірним договором передані ТОВ «ФК «Рантьє». Суд приходить до переконання, що АТ «Ідея Банк» не може бути відповідачем у даному спорі, а тому в розумінні ст. ст. 50, 51 ЦПК України, є неналежним відповідачем. Положення ст. 51 ЦПК України допускають заміну неналежного відповідача, проте відсутня інша особа, яку суд міг би залучити до участі у справі в якості відповідача. Так, судом витребувано матеріали реєстраційної справи ТОВ «ФК «Рантьє», з якої встановлено, що вказане товариство було припинено у зв`язку з його ліквідацією. Будь-яких правонаступників не виявлено. В ході судового розгляду позивачем не надано оригіналу спірного кредитного договору, а витребувати цей доказ не виявилось можливим, оскільки АТ «Ідея Банк» передало кредитну справу ТОВ «ФК «Рантьє», а останнє припинило свою діяльність. За таких обставини проведення експертизи не вбачається можливим. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд позбавлений можливості визнати спірний договір недійсним, оскільки встановити самостійно той факт, що договір був підписаний не [PERSON] , а іншою особою, суд не може, оскільки такий висновок належить до сфери спеціальних знань та повинен встановлюватись експертом. Проте в ході судового розгляду вичерпані всі можливості здобути певні докази. Інші докази, які є в матеріалах справи, не можуть беззаперечно свідчити про те, що цей договір був підписаний іншою особою, а не позивачем. Таким чином, оскільки позивач звернувся до неналежного відповідача, та не довів належними та допустимими доказами того факту, що кредитний договір підписано не ним, а іншою особою, суд вважає, що задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed