Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що 19 серпня 2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Рингацької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис №4. Однак, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2014 року укладений між нею та відповідачем шлюб розірвано. Від вказаного шлюбу у них з відповідачем народилася донька - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. При цьому, відповідач ухилятися від своїх батьківських обов'язків щодо утримання їхньої малолітньої доньки, жодної допомоги на утримання дитини не надає, а вона на сьогоднішній день ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому вважає, що відповідач повинен надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки. При цьому, обґрунтовуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, позивачка вказувала на те, що відомостей про постійне та офіційне місце роботи не має, однак їй відомо про те, що відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід. При цьому, аліменти на утримання інших дітей та непрацездатних батьків не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Посилаючись на вказане, просила на підставі ст. ст. 141, 180, 182, 184 СК України стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, також вказуючи на те, що вона на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує соціальну допомогу на дитину та іншого самостійного доходу не має, тому на підставі ст. 84 СК України просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. При цьому вказав, що не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача як аліментів на утримання дитини, так і аліментів на утримання позивачки, однак у меншому розмірі, оскільки його доходи мають тимчасовий та мінливий характер, в середньому щомісячно він отримує 2000 - 2500 грн., працює офіціантом, тому сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. та аліменти на утримання дружини в розмірі 800 грн. матеріальної можливості не має. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 серпня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Рингацької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис №4. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2014 року укладений між сторонами шлюб розірвано (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], де батьками дитини зазначені сторони по справі (а.с. 6). Крім того, судом встановлено, що також не заперечується і сторонами, що малолітня дитина на даний час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується довідкою КЖРЕП №11 (а.с. 8). При цьому, позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує середньомісячну допомогу у розмірі 810 грн., а відповідач постійного місця роботи не має, його доходи носять мінливий та нерегулярний характер, що також не заперечується поясненнями сторін, наданими в судовому засіданні та матеріалами справи. Таким чином, судом достовірно встановлено, що після розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, у зв'язку з чим, усі витрати по утриманню дитини в повному об'ємі несе особисто позивачка. При цьому, відповідачем доказів на спростування вказаного суду не надано, а також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини. Так, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Такими чином, виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині обов'язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, разом з тим не погоджується із визначеним позивачем розміром аліментів, який просила позивачка стягнути з відповідача в розмірі 1000 грн. щомісячно. Зокрема, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини суд, враховуючи вищевказані вимоги закону і обставини справи, підтверджені дослідженими судом доказами, а також виходячи з матеріального стану позивачки, яка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, матеріального стану відповідача, який на даний момент офіційно не працює, його доходи носять мінливий та нерегулярний характер, відсутність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків та добровільну згоду на сплату аліментів на утримання своєї доньки, вважає за можливе і доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, при призначенні аліментів суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька й відповідно є обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача також аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то суд зазначає наступне. Так, згідно із положеннями ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу та не в змозі самостійно забезпечити себе й відповідно також потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати та не заперечує сплачувати щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку аліменти, однак в меншому розмірі, тому суд ураховуючи те, що дитина проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання його дружини до досягнення їх доньки трирічного віку саме в розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial