Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 23 серпня 1996 року по 02 листопада 2004 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. У 2004 році шлюб між сторонами було розірвано та відповідач на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2003 року сплачував аліменти на утримання дочки. З вересня 2015 року по досягненню дочкою повноліття виплата аліментів припинилась. З 01 вересня 2015 року [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання факультету технології неорганічних речовин Державного вищого національного закладу «Український державний хіміко-технологічний університет». Термін закінчення навчання в університеті 31 травня 2019 року. Враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, та знаходиться на її утриманні, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до закінчення дитиною навчання до 31 травня 2019 року. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1996 року, який було розірвано 02 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ №275691, виданого 02 листопада 2004 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №444546 виданого 16 вересня 1997 року. [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається на першому курсі денної форми навчання факультету технології неорганічних речовин Державного вищого національного закладу «Український державний хіміко-технологічний університет». Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на утриманні дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є батьком дитини, працездатний, працює та має дохід, і зобов'язаний матеріально утримувати дочку. Таку допомогу він має можливість надавати. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 551, 20 грн., також слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача через оголошення у пресі в розмірі 420 грн. 00 коп.

Outcome: approved