Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У травні 2019 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просили визнати недостовірною та такою, що порушує їх немайнові права на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації інформацію, автором якої є [PERSON] і яка розміщена [INFO] на веб-сайті інтернет-видання «Кордон: інформація без кордонів» [INFO], під назвою: « [INFO] » та зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію в той же спосіб, в який вона була розміщена [INFO] на веб-сайті. Свої вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] на веб-сайті інтернет-видання «Кордон: інформація без кордонів» http://kordon.org.ua за посиланням [INFO], власником якого є [PERSON] , була опублікована стаття під назвою: « [INFO] », в якій було поширено про них неправдиву, негативну інформацію, а саме: «...Давайте начнем с того, что на момент описываемых событий [PERSON] была подконтрольна не только налоговая милиция. Он имел возможность отслеживать успешные предприятия. И делать «предложения, от которых невозможно отказаться». По сути, создавая условия, при которых без его «крыши» нельзя было бы существовать. Когда нам от него поступило «предложение», мы поняли, что другого выбора кроме как соглашаться, у нас нет. Бизнес просто удушили бы проверками и фиктивными уголовными делами. - Какие были условия? - 50% прибыли отдавать [PERSON] . ...В 2014 г. получив доступ к оригиналам документов на мою компанию СКАЙНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД и воспользовавшись лазейками в законодательстве Сейшельских островов семья [PERSON] мошенническим способом переоформила принадлежащие мне акции на свое доверенное лицо - [PERSON] . В данном случае мошенничество имеет очевидный характер - с 2011 года собственником акций был я. Я продолжал управлять агрохолдингом до 2015, и только потом работники узнали о существовании [PERSON] и [PERSON]. Хотя , по сути, это уже был не мой, а отжатый [PERSON] бизнес. ...Более того, генерал начал готовить вывод активов с ООО «Промстройинновация», для того чтобы лишить других совладельцев даже тех 25°/о, которые в них оставались. Зимой 2018 было создано новое юридическое лицо - ООО «Прилуцкий хлеб», которое принадлежит единолично человеку [PERSON] . И эта компания должна была приобрести имущество, принадлежащее СООО «Богдановское». То есть по сути, нам хотели оставить «голые» фирмы. ...Объем убытков от «хозяйствования» [PERSON] - порядка $5 млн., это не говоря о том, что на момент возвращения моей командой предприятия, долги перед пайщиками составляли около 16,5 млн. грн., долги по зарплате - около 3 млн. грн. …». Тобто [PERSON] , даючи інтерв`ю інтернет-виданню «Кордон: інформація без кордонів», умисно повідомив про них неправдиву інформацію, а [PERSON] , не переконавшись в її достовірності, розмістив її на веб-сайті і надав доступ до даних ресурсу для невизначеного кола осіб. Редакція інтернет-видання «Кордон: інформація без кордонів» посилається на слова [PERSON] , який звинувачує їх у злочинах, шантажі, погрозах, шахрайстві, підробленні документів, вимаганні грошових коштів, незаконному заволодінні бізнесом, без жодних належних, документальних підтверджень. Крім того, [PERSON] публічно звинувачено у шахрайських діях: підробленні документів, заволодінні майном підприємства, шахрайстві, які в розумінні КК України є злочинами. Таким чином, цими висловлюваннями, автор статті та респондент прямо вказують на вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень (злочинів). Посилаючись на ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. В статті вказується на [PERSON] як на рейдера, пов`язуючи його з незаконним заволодінням бізнесу, намагаючись переконати значну кількість громадян в його злочинних, корисливих мотивах, щодо участі в можливих рейдерських атаках. Внаслідок поширення відповідачами у статті інформації порушено їх особисті, немайнові права на повагу до гідності і честі, ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила їх з боку громадськості та суспільства. Фактично, [PERSON] звинуватив їх в злочинах, яких вони не скоювали - шантажі, погрозах, шахрайстві, вимаганні грошових коштів та незаконному заволодінні бізнесом при цьому не надаючи жодного належного, документального доказу озвучених тверджень. Стверджуючи про погрози [PERSON] не конкретизував у чому саме полягали погрози та не навів доказів наявності таких погроз від них. Також [PERSON] не наводить конкретних фактів та доказів, які б свідчили про факт незаконного заволодіння його бізнесом. Вибравши спосіб поширення інформації [PERSON] фактично вчинив наклеп та звинуватив їх у шантажі, погрозах, шахрайстві, вимаганні грошових коштів. В зв`язку з чим вони змушені звернутися до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачам не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідачі своїм правом надати відзив на позов не скористались. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною першою статті 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Судом встановлено, що [INFO] року на веб-сайті інтернет-видання «Кордон: інформація без кордонів» http://kordon.org.ua за посиланням [INFO], власником якого є [PERSON] (а.с.27-33), опубліковано статтю під назвою (рос.): «[INFO]» з наступним текстом: «Выбора у бизнесменов особого не было: ведь обращаться в правоохранительные органы не имело никакого смысла - они являлись частью большой системы. Поэтому для сохранения рабочих мест и хоть какой-то возможности заработка на «условия» окружения президента приходилось соглашаться. От гаранта не отставали и чиновники классом пониже - руководители обладминистраций, силовых структур, начальники всевозможных инспекций. Они концентрировались на бизнесе поменьше, преимущественно на региональных компаниях. Так случилось с предприятиями называемого в прессе главным аграрным рейдером Украины [PERSON] в Черниговской области, которыми он якобы вынужден были «поделиться» с высокопоставленным чиновником налоговой службы. Свою историю [PERSON] рассказал СМИ. - Речь пойдет об агрохолдинге в Черниговской области. Несколько недель назад СМИ сообщили, что законные владельцы отбили предприятие у рейдеров. А накануне в сети уже появилась информация, где рейдерами называют вас. Как и когда начался конфликт и на чьей стороне сейчас закон? - Для того, чтобы разобраться в этой истории, нужно вернуться на восемь лет назад, в 2010 год. На тот момент моим компаниям принадлежал элеватор в Прилуках, а партнерам - сельскохозяйственное ООО «Богдановское» с большим земельным банком 1,5 тыс. га. Возникла идея из разрозненных активов создать агрохолдинг. Мы сформировали понятную и прозрачную для нас структуру бизнеса, в которой обе стороны получили одинаковые права. Осенью 2011 года я через свои фирмы выкупил у партнеров его долю в управляющей компании «Промстройинновация», но при этом у них осталось право обратного выкупа. - В некоторых СМИ утверждается, что уже в 2011 году «предприниматель» [PERSON] якобы выкупил половину компании и выдавал ей кредиты на сумму более $2 млн. - Давайте разделим Ваш вопрос на отдельные темы. Во-первых, относительно 2011 года хочу пояснить, что в 2011 я вообще не был знаком с «предпринимателем» [PERSON] . Я знал его отца [PERSON] , который занимал пост начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] я увидел впервые только весной 2012 года - его привел с собой отец на переговоры. Во-вторых, кто такой «предприниматель» [PERSON] ? Когда мы впервые встретились в 2012 г., это был 20 летний студент с поверхностными знаниями в экономике и без какого-либо опыта в бизнесе. Скромный молодой человек, который молча сидел на переговорах и просто выполнял указания своего отца. В-третьих, если [PERSON] или кто-то другой говорит, что купил у меня мою долю в бизнесе, то это означает, что должны существовать конкретные цена, за которую я продал свое имущество, а также время и место, где я встретился с покупателем, получил от него деньги и подписал документы о продаже. Если [PERSON] или кто-либо другой утверждает, что я отдал ему свою долю в бизнесе бесплатно, то он должен объяснить за какие-такие заслуги я подарил им многомиллионный актив, но опять должны существовать конкретные время и место, где это произошло и документ подтверждающий это. Владельцем фирмы нельзя стать абстрактно - любая сделка по приобретению фирмы привязана к конкретному времени, месту и условиям. Поэтому для меня непонятны интервью [PERSON] в которых он заявляет, что он «вступил» в состав учредителей в 2011 году, но не говорит, когда именно и каким образом он это сделал. Я же ответственно заявляю, что ни [PERSON] , ни его отцу, ни его представителю [PERSON] я не продавал ничего - ни принадлежавших мне акций компании СКАЙНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД, ни долей в ООО «ПРОМСТРОИНОВАЦИЯ» - Но вы все-таки переписали половину фирмы на сына [PERSON] ? -Давайте начнем с того, что на момент описываемых событий [PERSON] была подконтрольна не только налоговая милиция. Он имел возможность отслеживать успешные предприятия. И делать «предложения, от которых невозможно отказаться». По сути, создавая условия, при которых без его «крыши» нельзя было бы существовать. Когда нам от него поступило «предложение», мы поняли, что другого выбора кроме как соглашаться, у нас нет. Бизнес просто удушили бы проверками и фиктивными уголовными делами. - Какие были условия? - 50% прибыли отдавать [PERSON] . И наверное вокруг этого и есть недопонимание. Дело в том, что все бизнесмены, которые попадают в такую ситуацию, прекрасно знают: если даже вынужден платить «дань», то никогда нельзя пускать «крышу» в права собственности. «Крышующий» же думает иначе: если он получает временно 50% прибыли, значит он себя мнит совладельцем. На деле это не так. В 2014 г. получив доступ к оригиналам документов на мою компанию СКАЙНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД и воспользовавшись лазейками в законодательстве Сейшельских островов семья [PERSON] мошенническим способом переоформила принадлежащие мне акции на свое доверенное лицо - [PERSON] . В данном случае мошенничество имеет очевидный характер - с 2011 года собственником акций был я. Это подтверждается документами и никем не оспаривается. Однако в 2014 году мои акции оказались уже у [PERSON] . При этом я их не продавал, не дарил, не обменивал и вообще узнал о произошедшем переоформлении акций постфактум. Я продолжал управлять агрохолдингом до 2015, и только потом работники узнали о существовании [PERSON] и [PERSON]. Хотя , по сути, это уже был не мой, а отжатый [PERSON] бизнес. - Была альтернатива «предложению» [PERSON]? - Альтернативой было сворачивание бизнеса и эмиграция. Мы с партнерами думали о 300 людях, которые останутся без работы. И о том, что созданный годами бизнес, скорее всего, развалится, если мы не будем участвовать в управлении им. О походе в суд или заявлении в милицию или прокуратуру не могло быть и речи. - [PERSON] давал вам деньги в кредит под проценты? - Нет, ни [PERSON] - как сейчас хотят навязать СМИ, ни [PERSON] мне лично никаких денег не давали. - Примерно в этот период в Украине меняется власть. Как это повлияло на ситуацию с вашим бизнесом? - У предпринимателей было достаточно много ожиданий по поводу изменений инвестиционного климата. И конечно же, мы были уверены, что времена «крыши» налоговиков прошли, а справедливость восторжествует. Но мы ошибались. В 2015 году мы предъявили [PERSON] претензии о присвоении им акций, но переговоры ни к чему не привели. - Что происходило с бизнесом в этот период? - Бизнес работал, однако никаких инвестиций не осуществлялось. Мы решили искать другого инвестора, который согласился бы погасить долги и профинансировать дальнейшее развитие компании. В 2017 я предложил [PERSON] эту схему. На что получил категорический отказ. Более того, генерал начал готовить вывод активов с ООО «Промстройинновация», для того чтобы лишить других совладельцев даже тех 25%, которые в них оставались. Зимой 2018 было создано новое юридическое лицо - ООО «Прилуцкий хлеб», которое принадлежит единолично человеку [PERSON] . И эта компания должна была приобрести имущество, принадлежащее СООО «Богдановское». То есть по сути, нам хотели оставить «голые» фирмы. Это стало последней каплей - мы обратились в правоохранительные органы. А параллельно начали юридические процессы по концентрации долей всех участников на моих компаниях. При этом за все покупки я платил живыми деньгами. Я не забирал у [PERSON] их «долю в бизнесе» и «не выкидывал» их предприятие из гос. реестра, как они это утверждают в своих интервью. Я воспользовался договором опциона, который был заключен еще в 2011 г. и выкупил у моей бывшей компании СКАЙНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД ее долю в ООО «ПРОМСТРОЙИННОВАЦИЯ». Таким образом я вернул себе контроль за бизнесом. Хочу обратить особое внимание - я не забрал у компании [PERSON] долю в ООО «ПРОМСТРОИНОВАЦИЯ», а купил ее. В отличие от [PERSON] могу точно сказать когда это произошло, у какого нотариуса я заверял документы по сделке, какую сумму заплатил компании [PERSON] за выкупленную у нее долю, какую сумму заплатил в бюджет как налоговый агент. Государственная регистрация перераспределения долей была осуществлена ??в полном соответствии с условиями договора опциона и действующего законодательства, что подтверждается решением Министерства юстиции по результатам рассмотрения жалобы адвокатов [PERSON] . Объем убытков от «хозяйствования» [PERSON] - порядка $5 млн., это не говоря о том, что на момент возвращения моей командой предприятия, долги перед пайщиками составляли около 16,5 млн грн., долги по зарплате - около 3 млн. грн. Также были многомиллионные долги перед поставщиками запчастей, кормов, другими контрагентами. Мы все эти «дыры» закрыли и сейчас бизнес работает стабильно. Конечно, юридическая схема запутана - но это только так кажется на первый взгляд, толковый юрист сразу увидел бы нестыковки. И после нескольких лет кропотливой работы, в том числе в судах и через другие законные механизмы - мы смогли вернуть себе бизнес. Но мы считаем, что справедливость восторжествует, когда виновные в организации этой схемы будут наказаны.». Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З матеріалів справи вбачається, що у викладеній на веб-сайті інтернет-видання «Кордон: інформація без кордонів» http://kordon.org.ua публікація дійсно міститься інформація, яка стосується позивачів, та мало місце поширення такої інформації в мережі Інтернет, тобто відбулось її доведення до відома невизначеному колу осіб. Суд погоджується з тим, що поширена відносно позивачів інформація має негативний характер, оскільки автор вказує на причетність позивачів до незаконної діяльності - заволодіння чужим майном. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Чинне законодавство України не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. В юридичній літературі під гідністю розуміють визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язують позитивну соціальну оцінку особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміють набуту особою суспільну оцінку її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Проаналізувавши інформацію, наведену у спірній статті, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) і не є оціночними судженнями. Про характер поширеної відносно позивачів інформації, як фактичних даних, а не оціночних суджень, свідчать стверджувальні вислови, застосовані відповідачем [PERSON] , який вказує на вчинення позивачами тих чи інших протиправних дій, а саме: «… В 2014 г. получив доступ к оригиналам документов на мою компанию СКАЙНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД и воспользовавшись лазейками в законодательстве Сейшельских островов семья [PERSON] мошенническим способом переоформила принадлежащие мне акции на свое доверенное лицо - [PERSON] . В данном случае мошенничество имеет очевидный характер - с 2011 года собственником акций был я…», « … Я продолжал управлять агрохолдингом до 2015, и только потом работники узнали о существовании [PERSON] и [PERSON]. Хотя , по сути, это уже был не мой, а отжатый [PERSON] бизнес…», «… В 2017 я предложил [PERSON] эту схему. На что получил категорический отказ. Более того, генерал начал готовить вывод активов с ООО «Промстройинновация», для того чтобы лишить других совладельцев даже тех 25%, которые в них оставались. Зимой 2018 было создано новое юридическое лицо - ООО «Прилуцкий хлеб», которое принадлежит единолично человеку [PERSON] . И эта компания должна была приобрести имущество, принадлежащее СООО «Богдановское». То есть по сути, нам хотели оставить «голые» фирмы. …». Дані вислови можна перевірити на предмет відповідності їх дійсності, а тому вони не можуть вважатись оціночними судженнями. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (презумпція невинуватості). Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Частиною 5 ст. 17 КПК України передбачено, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. У наведених приписах втілено одну із фундаментальних засад судочинства у демократичному суспільстві - принцип презумпції невинуватості. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини презумпція невинуватості діє впродовж всього кримінального провадження незалежно від його результату. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини «Аллене де Рібермон проти Франції», «Грабчук проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 05.08.2011 р. по справі «Редакція газети «Правоедело» і Штекель проти України» викладено позицію, що публікація, в якій стверджується, що особа була «координатором і замовником убивств», містить факти дискредитаційного характеру (п. 47). На підставі вищевикладеного, суд погоджується з тим, що опубліковані про позивачів відомості мають негативне забарвлення, не ґрунтуючись на фактичних даних, є надмірними, дискредитаційними, образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Внаслідок поширення відповідачами недостовірної інформації відбулось порушення особистих немайнових прав позивачів на повагу до гідності та честі та на недоторканність ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила оцінку діяльності позивачів з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути об`єктивною, ставить під сумнів їх добропорядність, породжує сумніви щодо дотримання ними моральних та правових норм. Таким чином, судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між поширенням відповідачами недостовірної інформації та приниженням честі, гідності та ділової репутації позивачів. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до частин 6, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму ВСУ спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Виходячи з вищевикладених приписів законодавства, враховуючи, що поширена відносно позивачів інформація подана у формі фактичних тверджень, й відповідачі не надали належних доказів правдивості такої інформації, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів про визнання поширеної щодо них інформації недостовірною та такою, що порочить їх честь, гідність та ділову репутацію, та спростування недостовірної інформації, в частині висловлювань відносно позивача - [PERSON] : «… Давайте начнем с того, что на момент описываемых событий [PERSON] была подконтрольна не только налоговая милиция. Он имел возможность отслеживать успешные предприятия. И делать «предложения, от которых невозможно отказаться». По сути, создавая условия, при которых без его «крыши» нельзя было бы существовать. Когда нам от него поступило «предложение», мы поняли, что другого выбора кроме как соглашаться, у нас нет. Бизнес просто удушили бы проверками и фиктивными уголовными делами. - Какие были условия? - 50% прибыли отдавать [PERSON] . „ ...В 2014 г. получив доступ к оригиналам документов на мою компанию СКАИНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД и воспользовавшись лазейками в законодательстве Сейшельских островов семья [PERSON] мошенническим способом переоформила принадлежащие мне акции на свое доверенное лицо- [PERSON] . В данном случае мошенничество имеет очевидный характер -с 2011 года собственником акций был я. Я продолжал управлять агрохолдингом до 2015, и только потом работники узнали о существовании [PERSON] и [PERSON]. Хотя , по сути, это уже был не мой, а отжатый [PERSON] бизнес. ...Более того, генерал начал готовить вывод активов с «Промстройинновация», для того чтобы лишить других совладельцев даже тех 25%), которые в них оставались. Зимой 2018 было создано новое юридическое лицо - ООО «Прилуцкии хлеб», которое принадлежит единолично человеку [PERSON] . И эта компания должна была приобрести имущество, принадлежащее СООО «Богдановское». То есть по сути, нам хотели оставить «голые» фирмы. ...Объем убытков от «хозяйствования» [PERSON] - порядка $5 млн., это не говоря о том, что на момент возвращения моей командой предприятия, долги перед пайщиками составляли около 16,5 млн грн., долги по зарплате - около 3 млн. грн. …»; відносно позивача - [PERSON] : « … В 2014 г. получив доступ к оригиналам документов на мою компанию СКАИНЕТ МАРКЕТИНГ ЛТД и воспользовавшись лазейками в законодательстве Сейшельских островов семья [PERSON] мошенническим способом переоформила принадлежащие мне акции на свое доверенное лицо - [PERSON]. … ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved