overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У червні 2015 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про\~ встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої посилається на те, що має право на пенсію за віком, однак при підготовці документів з`ясувалось, що у трудовій книжці від 26.09.1979 року маються виправлення в написанні прізвища, а записи трудової книжки мають значення для зарахування трудового стажу при призначенні пенсії, в зв`язку з чим просить встановити факт належності їй трудової книжки від 26.09.1979 року як правовстановлюючого документу. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги у повному обсязі і дала пояснення згідно заяви. Представник заінтересованої особи УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу надав суду заяву про розгляд справи без його участі.\~ Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи вважає встановленим наступне. [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області\~ 12.04.2002 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.04.1987 року,\~ відбулась заміна прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». 26.09.1979 року було оформлено трудову книжку серії [NUMBER] на [PERSON] [INFO] , в якій позначено про зміну прізвища на підставі свідоцтва про шлюб\~ серії [NUMBER] , виданого 17.04.1987 року на «Снігур», однак у написанні прізвища мається виправлення на російській мові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги про встановлення факту належності трудової книжки як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки трудова книжка дійсно належить заявнику, крім того в досудовому порядку не має можливості внести зміни в дані документи із-за розформування військової частини, яка вносила зміни до трудової книжки. Факт, про встановлення кого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає їй право на оформлення пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 07 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 725. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у звязку із тим, що виявилися різні погляди на сімейні цінності, відносини в сімї та обовязки по веденню спільного господарства. Як зазначає позивач, відповідач постійно ганьбить та принижує її, постійно влаштовує безпідставні сварки. Ці всі обставини призвели до того, що між подружжям припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 07 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 11 листопада 1995 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 19. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося не вдалим. За час перебування у шлюбі між подружжям постійно виникали непорозуміння та сварки. Основною причиною розладу сімейних стосунків стало те, що подружжя має різні характери та погляди на сімейне життя, на обовязки чоловіка та жінки. Сварки призвели до того, що між сторонами втрачене почуття поваги та любові один до одного. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього мають повнолітнього сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 11 листопада 1995 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини Хан (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають повнолітнього сина. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 12 жовтня 1991 року Гоголівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 43. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між подружжям постійно виникають непорозуміння та сварки. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання повністю припинене. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього мають двох повнолітніх дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що 12 жовтня 1991 року Гоголівською сільською радою Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають двох повнолітніх дітей. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 16 листопада 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2695. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у звязку із тим, що виявилися різні погляди на життя, внаслідок чого подружжя перестало розуміти один одного. Ці всі обставини призвели до того, що з 01 квітня 2014 року подружжя не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 24104.2009 року народження, та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що 16 листопада 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6 копія свідоцтв про народження). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 20 грудня 2003 року виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 13. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із тим, що виявилися різні погляди на шлюб, сім'ю та через повну психологічну несумісність між ними. Сімейні відносини між подружжям фактично припинені з 2013 року. Вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають дочку. У своїй позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, а також стягнути із відповідача на свою користь судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 20 грудня 2003 року виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про її народження (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 05 листопада 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1521. Від шлюбу мають дітей не мають. Пояснив, що під час спільного проживання між сторонами по справі виникали часто конфлікти, сварки, внаслідок зазначених обставин сім'я фактично розпалася, а шлюб існує лише формально. З грудня 2012 року позивач і відповідач припинили шлюбні відносини і припинили ведення спільного господарства. Позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились. Надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви сторін по даній цивільній справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 05 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1521. Від шлюбу мають дітей не мають. З грудня 2012 року з відповідачем не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 05 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1521. (а.с. 3). Від шлюбу мають дітей не мають. Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного Кодексу України за кожним із подружжя закріплено право на повагу одне до одного до своєї індивідуальності, своїх уподобань та на право припинити шлюбні відносини. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що між подружжям склалися відносини, за яких вони стали проживати окремо з березня 2014 року. Окреме проживання не призвело до відновлення подружніх стосунків. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що 27.03.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей немає. На примирення не згодна. В звязку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ Зокрема, судом встановлено, 27.03.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 7 (а.с.3).\~ Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з позивачем. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сімю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ Дружина та чоловік \~зобовязані спільно піклуватися про \~побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї \~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. \~ Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. \~Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість \~і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). \~ \~ \~ Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. \~ \~ За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2012 року, від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - Максима, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 161154, виданого 27.03.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 161178, виданого 12.04.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.4,5). Діти проживають разом з матірю в смт.Арбузинка, вул.40 років Перемоги, 21 та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved