Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що вона є власницею будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, провул. Кірова, 37. Право власності на будинок підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку. Разом з нею у цьому будинку зареєстровано та проживає ще семеро осіб, а також її колишній зять. 11 квітня 2016 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було розірвано шлюб між відповідачем та її донькою [PERSON]. Після розірвання шлюбу колишній зять не залишився проживати у будинку та жодним чином у утриманні будинку, його ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, провул. Кірова, 37, зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судове засідання позивачка не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За письмовою згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, внаслідок неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом та матеріалами справи встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок № 37, розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, провул. Кірова, 37. Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 02.02. 1990 року, будинковою книгою, технічним паспортом на будинок. На спірній житловій площі у 2006 році зареєстрований колишній чоловік її дочки відповідач [PERSON], що підтверджується будинковою книгою, довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 12.06.2017 року. Відповідач на спірній житловій площі не проживає понад один рік без поважних причин, про що свідчать акти депутата Крюківщинської сільської ради. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній не проживає на спірній житловій площі понад рік без поважних причин. Вимоги позивачки щодо зобовязання УДМС у Київській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не доведено в силу ст. 60 ЦПК України порушення їхніх прав з боку вказаного органу, більш того позивачка не заявляла клопотань про залучення Державної міграційної служби України Управління ДМС у Київській області у якості співвідповідача, як це зазначено у ст. 33 ЦПК України, що робить неможливим процесуально покласти зобовязання вчинити дії на певний орган. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: partial