Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики і поруки, посилаючись на те, що [PERSON] за договором позики № б/н від 01 листопада 2010 року передав позичальнику [PERSON] гроші в сумі 8100 грн.. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми позичальником надано розписку від 01 листопада 2010 року на суму 8100 грн.. У розписці [PERSON] зобов»язався повернути кошти до 01 листопада 2012 року, однак в зазначений термін і до даного часу [PERSON] свого зобов»язання не виконав. Для забезпечення зобов»язань по Договору позики № б/н від 01 листопада 2010 року між [PERSON] і [PERSON] 12 жовтня 2011 року укладено Договір поруки, згідно якого останній зобов»язався нести солідарну обмежену грошову відповідальність перед [PERSON] за зобов»язаннями у розмірі 500 грн.. Відповідно до умов п.п. 5.4.1. Договору поруки № б/н від 12 жовтня 2011 року він, [PERSON], вручив особисто під розпис 16 листопада 2012 року повідомлення про невиконання відповідачем своїх зобов»язань за Договором позики № б/н від 01 листопада 2010 року, однак отримав відповідь від [PERSON] про неможливість виконання зобов»язання у зв»язку з відсутністю коштів для повернення позики. Відповідно до умов п. 4 Договору позики № б/н від 01 листопада 2010 року при неповерненні суми позики своєчасно, тобто до 01 листопада 2012 року, позикодавець вправі буде пред»явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно умов п. 7.3. Договору поруки № б/н від 12 жовтня 2011 року якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 11, 526, 553, 554, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором поруки у розмірі 500 грн., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 7 600 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав і просив розглянути справу у його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставин справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, у решті позову до [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов”язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов”язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2010 року за Договором позики [PERSON] позичив у [PERSON] 8100 грн. відповідно до умов п. 1 даного договору. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Відповідно до умов п. 2 Договору позики сторони за цим договором домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б) остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 листопада 2012 року. При цьому: в) сторони домовились, що позичальник буде повертати суму позики рівними частинами, шляхом щомісячного її погашення. Для цієї мети сторони можуть додатково підписати графік погашення суми позики; г) виконання зобов»язання за договором має бути здійснено готівкою у межах м. Києва за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. Згідно умов п. 3 Договору позики позичальник вправі повернути повну суму позики, а позикодавець зобов»язується прийняти повернуті грошові кошти і раніше визначеного у п. 2 цього договору кінцевого терміну. Відповідно до умов п. 4 Договору позики при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 01 листопада 2012 року) позикодавець вправі буде пред»явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати п»ятидесяти відсотків від простроченої суми. Також в забезпечення виконання зобов»язань за Договором позики від 01 листопада 2010 року відповідач [PERSON] видав письмову боргову розписку, в якій зазначив, що за даним договором позики, укладеним 01 листопада 2010 року, він позичив у [PERSON] гроші в сумі 8 100 грн., які він передав йому за місцем своєї роботи в присутності свідків [PERSON] і [PERSON], і [PERSON] вказану позику зобов»язався повернути [PERSON] до 01 листопада 2012 року. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов”язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов”язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобов”язання по поверненню грошових коштів за Договором позики від 01 листопада 2010 року, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 7600 грн., як заявлено позивачем [PERSON] у позовній заяві, які взяті відповідачем [PERSON] у борг в позивача [PERSON], про що зазначено в Договорі позики від 01 листопада 2010 року і в борговій розписці [PERSON] від 01 листопада 2010 року. Заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суму боргу за договором поруки у розмірі 500 грн. не можуть бути задоволені судом з наступних підстав. Згідно вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2011 року між [PERSON], як поручителем, і [PERSON], як кредитором, був укладений Договір поруки, відповідно до умов п. 1 якого предметом цього договору є надання обмеженої у розмірі 500 грн. грошової поруки поручителем перед кредитором за належне виконання [PERSON] своїх майнових (грошових) зобов»язань перед кредитором з оплати/повернення кредитору суми позики у розмірі 8100 грн. за Договором позики б/н від 01 листопада 2010 року, які мають бути погашені/повернуті боржником до 01 листопада 2012 року. Згідно умов п. 2 Договору поруки у випадку невиконання поручителем грошових обов»язків за боржника перед кредитором, поручитель відповідає солідарно з боржником за виконання грошових зобов»язань по основному договору в межах 500 грн.. До суду відповідач [PERSON] подав заяву, в якій надав свої пояснення, в яких зазначив, що свою грошову заборгованість перед позивачем за Договором поруки від 12 жовтня 2011 року в розмірі 500 грн. він визнав, але через відсутність коштів не має можливості їх сплатити. Суд приєднав дані письмові пояснення до матеріалів справи і вважав, що визнання відповідачем позову суперечитиме закону, і тому продовжив судовий розгляд. Так, за правилами ст. 553 ЦК України договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов»язань, який полягає у залученні третьої особи-поручителя до основного зобов»язання, яке виникло між боржником та кредитором. Причому, за загальним правилом тягар пошуку поручителя покладається на боржника. Отже, боржник при знайденні поручителя отримує від нього згоду на те, щоб він поручився за нього перед кредитором. При цьому боржник не стає стороною в договорі поруки, який укладається між кредитором боржника та поручителем. Але виходячи з вищезазначеного, договір поруки не може укладатися без відома боржника. З матеріалів справи неможливо було суду дійти висновку, що позичальник [PERSON] отримав від [PERSON] згоду на те, щоб він поручився за нього перед [PERSON], суду також не надано представником позивача доказів, що договір поруки укладався з відома позичальника [PERSON]. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимог до [PERSON]. Судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦК України, а тому з [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial