Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «Платинум банк» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що з 12 листопада 2013 року працювала в ПАТ «Платинум банк» у м. Луганську на посаді касира (наказ про прийняття на посаду від 12 листопада 2013 року № ІМВ/К 03858-К). З 01 грудня 2014 року відповідач перестав здійснювати їй нарахування та виплату заробітної плати. 06 квітня 2015 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників відповідно до наказу № ІМВ/К-00611 від 01 квітня 2015 року. У день звільнення їй було виплачено лише вихідну допомогу та компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь: -заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2015 року в сумі 17055 гривень 48 копійок; -середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 квітня 2015 року по 15 травня 2015 року в розмірі 4704 гривні 96 копійок; -інфляційні втрати за період затримки розрахунку в розмірі 1513 гривень 02 копійки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що не зважаючи на складну ситуацію в м. Луганську, здійснення обстрілів та ведення бойових дій, позивач виходила на роботу. Лише під час самих обстрілів вона інколи залишалась вдома, тому роботодавець мав сплачувати їй заробітну плату. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що відповідач забезпечив всі організаційні та технічні умови для виконання роботи позивачем. Отже, простою у роботі Відділення № 1 ПАТ «Платинум банк» у м. Луганську не було. У витягах з табелів використання робочого часу в ПАТ «Платинум банк» відносно [PERSON] за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року зазначено, що [PERSON] не з'являлась на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я. У зв'язку з цим, їй не нараховувалась заробітна плата. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ПАТ «Платинум банк» № ІМВ/К 03858-К від 12 листопада 2013 року позивача було прийнято на посаду касира (а.с. 5). Відповідно до наказу ПАТ «Платинум банк» № 74-к від 16 липня 2008 року позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Наказом АТЗТ «ДВК» № ІМВ/К-00611 від 01 квітня 2015 року позивача було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6). При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні їй кошти не були виплачені. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що простою у роботі Відділення № 1 ПАТ «Платинум банк» у м. Луганську не було. У витягах з табелів використання робочого часу в ПАТ «Платинум банк» відносно [PERSON] за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року зазначено, що [PERSON] не з'являлась на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я. У зв'язку з цим, їй не нараховувалась заробітна плата. Разом з тим, належних доказів на підтвердження відсутності [PERSON] на роботі стороною відповідача суду не надано. Сторона позивача посилається лише на табелі робочого часу, які складаються працівниками банку та з якими не ознайомлюється працівник. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що відсутність позивача на роботі іншими способами не фіксувалась. Вбачається, що заробітну плату [PERSON] не виплатили за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2015 року. Згідно довідки ПАТ «Платинум банк» від 24 червня 2015 року № 50-07-05/1123 заробітна плата [PERSON] нарахована у жовтні 2014 року в сумі 4198 гривень 40 копійок та у листопаді 2014 року в сумі 4231 гривні 32 копійки (а.с. 36). Тобто, за ці два місяці роботи позивач отримала заробітну плату в розмірі 8429 гривень 72 копійки (4198,40 + 4231,32). Відповідно середньоденна заробітна плата становить 196 гривень 04 копійки (8429,72 / 43 дні = 196,04). З грудня 2014 року по березень 2015 року заробітна плата [PERSON] не нараховувалась. Кількість робочих днів за період з 01 грудня 2014 року по 06 квітня 2015 року складає 87 днів. Таким чином, заборгованість ПАТ «Платинум банк» по виплаті заробітної плати перед позивачем складає 17055 гривень 48 копійок (196,04 х 87 = 17055,48). Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 06 квітня 2015 року по 15 травня 2015 року та складає 24 робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4704 гривні 96 копійок (196,04 х 24 = 4704,96). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 17055 гривень 48 копійок невиплаченої заробітної плати та 4704 гривні 96 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати частини заробітної плати за період затримки розрахунку в розмірі 1513 гривень 02 копійки. Разом з тим, така вимога не підлягає задоволенню, оскільки з відповідача на користь позивача судом стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні як те передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: partial