Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, а саме: земельну ділянку загальною площею 3,8827 га, кадастровий номер 6322886500:04:000:0558, що розташована на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, що залишилась після смерті [PERSON], померлого 23 листопада 2015 року. Позивач та її представник до суду не з'явилися, надали заяву про розгляду справи без їх участі підтримали позовні вимоги і просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про визнання позовних вимог, просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень на позов не має, покладається на розсуд суду. Представник міськрайонного управління Держгеокадастру просив здійснювати розгляд справи без їх участі на основі наявних доказів та заперечень. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3,4,15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] помер 23 листопада 2015 року, свідоцтво про смерть I-ВЛ №520941 від 24 листопада 2015 року.(а.с.9) За життя, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку загальною площею 3,8827 га, що розташована на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON].(а.с.10) Вказані обставини підтверджуются копією заповіту від 14 лютого 2008 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Левківської сільської ради та зареєстрованому в реєстрі за № 188. Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини, а також особи, якi були зачатi за життя спадкодавця i народженi живими пiсля вiдкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Слід зазначити, що позивач не має можливості оформити право власності на спадкову земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки, в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином, зважаючи на те, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved