Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У січні 2021 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 13.06.2014 між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКТАБАНК» було укладено Кредитний договір №321389. 23.03.2018 між «ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, за умовами якого, «ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору. За умовами договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього договору набуло усі права кредитора за основними договорами у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Так, зокрема, відповідно до додатку №1 до договору №2 про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 28 339 грн.87 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі - 10 405 грн. 83 коп., заборгованості за процентами у розмірі 17 934 грн. 04 коп. Позивачем вживалися заходи щодо врегулювання ситуації з погашення відповідачем наявної заборгованості за кредитним договором. На адресу відповідача поштою направлялося письмове повідомлення про зміну кредитора, відповідне повідомлення також було розміщено на офіційному сайті позивача. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. В порушення вказаних умов відповідач свої зобов`язання не виконав, заборгованість не погасив. З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №321389 від 13.06.2014 у розмірі 28 339 грн. 87 коп., яка складається з наступного: 10 405 грн. 83 коп. - заборгованість за основним боргом, 17 934 грн. 04 коп. - заборгованість за процентами, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн. Ухвалою суду від 20.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 11.02.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача зазначає, що заявлена вимога про стягнення вказаної заборгованості за кредитним договором позивачем належним чином недоведена та необґрунтована. Так, виходячи із документів, які додані до позовної заяви позивачем не доведено як факт існування заборгованості, так само і розмір та обґрунтованість заборгованості. Позивачем взагалі не надано доказів, що підтверджують отримання відповідачем вказаної суми кредиту. Крім того кредитний договір (договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку) на який посилається позивач було укладено 13.06.2014 року. Договором передбачені щомісячні погашення платежів за кредитом, отже сплив строку позовної давності вираховується окремо щодо кожного платежу. В Постанові ВСУ від 19 березня 2014 року, справа № 6-20цс14, в якій суд дійшов висновку про те, «що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу». Враховуючи те, що згідно з умовами договору, відповідач мав погашати отриманий кредит шляхом внесення щомісячних періодичних платежів, то, позовна давність в даному спорі мала розраховуватися окремо щодо кожного періодичного платежу. Згідно п. п. 60, 63 Постанови Верховного суду № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року: «Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування». З огляду на це, зазначив, що банк звернувся з позовом до суду поза межами строків позовної давності. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем також не доведено належними доказами набуття прав нового кредитора за спірним кредитним договором. Відповідно до вимог законодавства за Договором Факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивачем надано до суду копію платіжного доручення № 14408 від 22.03.2018 року, що не може бути доказом по сплаті за договором про відступлення права вимоги № 2 від 23.03.2018 року, оскільки безпосередньо за самим договором факторингу та у передбачений ним спосіб передаються гроші, не раніше дня укладення такого договору. До того ж, згідно п. 2.1. договору про відступлення права вимоги № 2 від 23.03.2018 року, новий кредитор сплачує за права вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначеному цим договором. З огляду на викладене, факт оплати ціни договору відступлення до моменту укладення цього договору має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин. Таким чином, відсутні відповідні докази здійснення оплати за відступлене право вимоги, а отже і докази переходу права грошової вимоги за кредитним договором № 321389 від 13.06.2014 року від ПАТ «АКТАБАНК»» до позивача ТОВ ФК «ЄАПБ». Таким чином, у відповідача є достатньо підстав для сумніву в укладенні правочину - договору факторингу та в наявності у позивача оригіналів договору факторингу № 2 від 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з додатками та кредитного договору № 321389 від 13.06.2014 року, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оскільки надані до суду позивачем «докази» не можуть вважатися належним доказом переходу права вимоги, оскільки не дозволяють впевнитися в достовірності викладених в них відомостей. Крім того, в матеріалах справи відсутній також акт приймання-передачі портфелю заборгованості від ПАТ «АКТАБАНК» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», підписаний обома сторонами. До того ж, в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія реєстру боржників, а міститься лише витяг з реєстру боржників, який не засвідчений належним чином, без підписів сторін, який, крім того, сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ». З огляду на викладене, просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача, відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, для повного та всебічного встановлення обставин справи представником відповідача заявлено клопотання про витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригінали наступних документів: кредитного договору № 321389 від 13.06.2014 року; договору факторингу № 2 від 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з додатками; докази сплати за договором про відступлення права вимоги. 19.02.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача зазначив, що 13.06.2014 року між відповідачем та «ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір №321389, що підтверджується копією вказаного договору, долученого до позовної заяви. За умовами вказаного кредитного договору банком було відкрито клієнту поточний рахунок № [NUMBER] для виконання платіжних операцій з рахунку клієнта та інших операцій, установлених договором за рахунок власних або наданих банком клієнту коштів в межах відкличної відновлюваної кредитної лінії, встановлено кредитний ліміт в сумі 20 000 грн., що діє протягом встановленого цим договором терміну, але не більше строку дії картки. Підписавши вказаний договір відповідач ознайомився та погодився з усіма умова кредитного договору та надав банку необхідні документи для отримання кредиту. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором відкривши клієнту 09.04.2014 картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та 13.06.2014 відповідно до умов Кредитного договору встановив кредитній ліміт/овердрафт в сумі 20 000 грн. З приводу доводів відповідача щодо відсутності розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 13.06.2014 по 23.03.2018 зазначив, що вказаний розрахунок здійснювався первинним кредитором на дату укладення договору відступлення права вимоги. Разом з цим, надання довідок щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором «ПАТ «АКТАБАНК» є платною послугою, комісійна винагорода за надання довідок щодо розрахунку заборгованості за кредитними договорами становить 1 800 грн., що в свою чергу потягне додаткові судові витрати для сторін. Враховуючи викладене, просив суд залучити «ПАТ «АКТАБАНК» до участі в розгляді даної справи у якості третьої особи та витребувати у «ПАТ «АКТАБАНК» розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором. Крім того, вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, оскільки за умовами кредитного договору термін позовної давності встановлено сторонами тривалістю десять років. Разом з цим, факт відступлення права грошової вимоги за спірним кредитним договором до позивача підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимим доказами. Так, до позовної заяви позивачем надано копію витягу з додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами з яких вбачається, що ПАТ «АКТАБАНК» було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Посилаючись на вказані обставини просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 17 березня 2021 року від представника відповідача Булдигіної М.С. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких представник відповідача просить суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин, відмовити у задоволенні позовної заяви з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування вказаної заборгованості та доказів зарахування первісним кредитором на поточний рахунок відповідача кредитних коштів. Позивачем зазначається загальна сума заборгованості, без надання відповідного детального розрахунку походження вказаної суми. Вважає, що позивачем так і не надано суду відповідних доказів переходу до позивача права грошової вимоги за кредитним договором №321389 від 13.06.2014, що свідчить про відсутність у позивача правових підстав вимагати від [PERSON] погашення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] . Ухвалою суду від 01.04.2021 у задоволені клопотання представників відповідача [PERSON] - адвокатів Черкашина Івана Івановича та Булдигіної Марії Сергіївни про витребування оригіналів документів - відмовлено. У задоволені клопотання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про залучення до участі у розгляді справи Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відмовлено. Клопотання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про витребування доказів задоволено. Витребувано у Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» розрахунок заборгованості за період з 13.06.2014 по 23.03.2018 нарахованої за кредитним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] (договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] від 13 червня 2014 року). Ухвала суду про витребування доказів засобами поштового зв`язку була надіслана на адресу ПАТ «АКТАБАНК» зазначену позивачем, проте була повернута на адресу суду з відміткою, адресат відсутній за вказаною адресою. З урахуванням зазначеного на адресу позивача було направлено лист про необхідність зазначення актуальної інформації про місцезнаходження ПАТ «АКТАБАНК». 08 квітня 2021 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у яких зазначено про те, що договір про відступлення прав вимоги №2 укладений 23.03.2018 між ТОВ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений відповідно до вимог чинного законодавства, у встановленому порядку недійсним не визнаний. Відповідно до норм діючого законодавства перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, отже враховуючи те, що договір відступлення прав вимоги щодо кредитного договору укладено 23.03.2018 строк позовної давності починає відраховуватися з моменту підписання договору про відступлення прав вимоги. Разом з цим, позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, що і було передбачено умовами спірного кредитного договору та збільшено строк позовної давності до 10 років. Відтак позовна заява подана в межах встановленої позовної давності. 01 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшов лист у якому було зазначено адресу ПАТ «АКТАБАНК», як адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, після чого на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була направлено ухвалу суду від 01.04.2021 для виконання в частині витребування доказів. 31 серпня 2021 року до суду з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла відповідь про те, що Фонд не може надати запитувану інформацію, оскільки вона у нього відсутня. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим неодноразово подавав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у яких зазначав про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з цим у судове засідання з`явився його представник - адвоката Булдигіна М.С., яка заперечувала проти задоволення позову з підстав того, що відповідач хоча і підписував кредитний договір №321389 укладений 13.06.2014 між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКТАБАНК», проте грошові кошти за ним не отримував. Доказів на перерахування відповідачу коштів за кредитним договором позивач не надав. Також позивачем не було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, що позбавляє відповідача перевірити обґрунтованість заявлених до стягнення грошових коштів. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.06.2014 між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] . За умовами вказаного договору ПАТ «АКТАБАНК» для виконання платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу у вигляді емітованої пластикової карки, що використовується для здійснення платіжних операцій з рахунку клієнта, а також інших операцій, установлених цим договором за рахунок власних, або наданих банком клієнту коштів в межах кредитної лінії встановлено кредитний ліміт в сумі 20 000 грн, в обмін на зобов`язання [PERSON] погашати овердрафт, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії, можливі штрафні санкції у розмірі та строки обумовленими умовами договору. Овердрафт встановлюється на термін з 13 червня 2014 року по 12 червня 2015 року. У разі випуску картки на новий строк, користування овердрафтом продовжується на строк дії випущеної на новий строк картки. Відповідно до п.2.2 договору процентна ставка за овердрафтом складає 33,5 % річних. Процентна ставка за простроченим овердрафтом складає 58% річних. Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-02-21-000031-a переможцем у електронних торгах кредитного портфелю фізичних осіб у кількості 10640 шт. стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2, у відповідності до п.2.1 якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув у обсязі та на умовах, визначених договором належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Згідно з розрахунком позивача відповідач має прострочену заборгованість за договором в сумі 28 339 грн. 87 коп., з яких: 10 405 грн.83 коп. - заборгованість за основним боргом; 17 934 грн. 04 коп. грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Разом з цим в обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано наступні письмові докази: копію договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № [NUMBER] , договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] від 13.06.2014 відкритого на ім`я [PERSON] , протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-02-21-000031-a, копію договору №2 про відступлення прав вимоги, витяг з додатку №1 до вказаного договору відступлення права вимоги від 23.03.2018 року, копію акту прийому-передачі прав вимоги до договору №2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року. При цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. Проте, ТОВ «ФК «ЄАПБ не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу банком кредитних коштів. З наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, що на поточний рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти згідно кредитного договору № 321389 позивачем надано не було. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. У справі немає, а ні належним чином складеного розрахунку заборгованості за період, який включає період кредитування (із зазначенням періодів її виникнення, застосованого розміру відсотків, формул розрахунку), а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у договорі про відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018, не звільняє ТОВ «ФК «ЄАПБ» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором та її розміру. [PERSON] не є стороною договору про відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018, тобто визначений у договорі про відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018 розмір заборгованості із ним не узгоджувався, його обґрунтованість ним не перевірялась. Вирішуючи обґрунтованість відзиву щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Судом встановлено, що відповідно до п.5.1 кредитного договору 321389 від 13.06.2014 року укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди пені та/або штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю десять років. Відповідно до п.1 ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З урахуванням того, що не лише з моменту виникнення у позивача права вимоги за кредитним договором, а навіть з моменту укладання кредитного договору не сплив строк позовної давності, який був збільшений до 10 років, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено набуття ним права нового кредитора за спірним кредитним договором, суд не бере до уваги, оскільки у суду відсутні відомості про те, що договір №2 про відступлення прав вимоги, укладений 23.03.2018 між «ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якого «ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги, у тому числі і до відповідача, розірвано, визнано нечинним або скасовано. Разом з цим, беручи до уваги, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував заявлені вимоги, а саме щодо перерахування відповідачу коштів та не надано розрахунок заборгованості, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed