Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], 07 листопада 1998 року у Виконавчому комітеті Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 20. В обґрунтування позову зазначав, що з 07 листопада 1998 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу у них є повнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом з 15 червня 2008 року. Сімейне життя у них не склалося в силу багатьох обставин, під час спільного проживання в них виявилися різні характери та погляди на сімейні відносини, на обовязки щодо спільного ведення справ та облаштування майбутнього, внаслідок чого їх подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим та суперечить його інтересам. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу є не доречним, примирення між ними не можливе. Ухвалою суду від 05 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 липня 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено для розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду направив заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 07 листопада 1998 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ОК № 250407, виданим повторно Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.7). Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 1 ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved