Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач проживає за адресою: [INFO] та користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе витрати по утриманню будинку та прибудинкової території (квартирна плата), опалення, холодна та гаряча вода. Відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 33\~103,68 грн. Тому просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмір 33\~103,68 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] проти позову заперечував, оскільки між відповідачем і позивачем відсутні будь-які договірні відносини, тому стягнення будь-якої заборгованості є неправомірним. Також послався на пропуск строку позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів. При розгляді справи судом встановлено, що КП УМГ Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідно до затвердженого статуту, має договірні відносини з організаціями, які забезпечують населення комунальними послугами, тому підприємство проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання і водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. З довідки форми 3 КП УМГ №21 від 01 червня 2017 року вбачається, що в квартирі, власником якої є [PERSON]Є за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. За ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач здійснює функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає перелік житлово-комунальних послуг: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Постановою Кабінету Міністрів України Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій від 01 червня 2011 року визначено, що витрати та вартість з технічного обслуговування ліфтів обчислюється та нараховується відповідно до загальної площі квартири, крім квартир першого поверху. П.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. За п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і при будинкової території. За ст. 67, 68 ЖК України відповідач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2017 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги становить 18\~510,14 грн., яка підлягає стягненню. Щодо заборгованості в розмірі 14\~593,54 грн., яка утворилась станом до квітень 2014 року, суд відмовляє, оскільки позивачем її необґрунтовано, не надано суду належних та допустимих доказів того, що це заборгованість, за який період вона утворилась, тощо. Посилання відповідача на відсутність договірних відносин як підставу у відмови задоволенні позову суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять докази того, що дані послуги по квартирі [ADDRESS] не надавались позивачем, не отримувалась відповідачем або отримувались не в тому обсязі, якості, що нараховано. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення на суму 1600 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню частково відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 894,40 грн.

Outcome: partial