Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У червні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 4» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 9 439,19 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок обслуговує житлово-експлуатаційна організація ТОВ «Рада 4». 16.02.2016 між сторонами укладено договір №УЖ/Р4-7/16/02/16 «Про надання житлово-комунальних послуг» та договір №К/Р4-9/16/02/16 про надання послуг щодо забезпечення пропускного режиму в будинку [ADDRESS] відповідно до яких відповідач користується та отримує надані йому послуги, однак, не виконує свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг. У зв'язку з чим станом на 15.06.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 9 439, 19 грн., яка складається з: 8 212,99 грн. заборгованість за надані послуги, 197,20 грн. інфляційна складова боргу, 950,85 грн. пеня та 78,15 грн. 3 % річних. Ухвалою судді від 17 липня 2018 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Копія ухвали судді від 17 липня 2018 р. про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись на адресу місця реєстрації відповідача, вказану у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києва (а.с. 22). Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням строку зберігання, що відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача [PERSON] Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. 19.09.2018 позивачем надано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є нездійснення оплати за надані йому послуги, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 15.08.2012 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] обслуговує житлово-експлуатаційна організація ТОВ «Рада 4». 16.02.2016 між ТОВ «Рада 4» та [PERSON] укладено договір №УЖ/Р4-7/16/02/16 «Про надання житлово-комунальних послуг». Відповідно до п. 2.2 укладеного договору оплата за надані послуги має відбуватись до 20 числа місяця, який є розрахунковим. У пункті 3.4.1 визначено, що позивач зобов'язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами Договору. В свою чергу пунктом 3.2.1 визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати та компенсувати послуги в поряду та на умовах, визначених Договором. Крім того, 16.02.2016 між ТОВ «Рада 4» та [PERSON] укладено договір №К/Р4-9/16/02/16 про надання послуг щодо забезпечення пропускного режиму в будинку [ADDRESS] Згідно пунктів 2.1 та 2.2 вартість послуг за цим Договором становить 110 грн. 00 коп. та розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування власником не пізніше 5 числа розрахункового місяця суми грошових коштів, визначеної відповідно до умов Договору. Пунктом 3.3.1 визначено, що позивач зобов'язаний забезпечувати будинок надання послуг в порядку та на умовах, визначених Договору. Відповідно до 3.4.1 відповідач, зобов'язується вчасно сплачувати послуги передбачені Договором в розмірі визначеному відповідно до умов останнього. 19.09.2018 позивачем надано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Оскільки, відповідачем порушувалося зобов'язання по оплаті наданих послуг, що встановлено умовами договорів, то відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу, станом на 13.09.2018 за ним обраховується прострочена заборгованість в розмірі 13 008, 08 грн., яка складається з: 10 955,77 грн. заборгованість за надані послуги, 153,14 грн. інфляційна складова боргу, 144,24 грн. 3 % річних та 1 754,93 грн. пеня. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця в сумі 13 008,08 грн. є обгрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача.

Outcome: approved