Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У травні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 6836,45 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 25.06.2007 року, чим підтвердив, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений і згоден, що засвідчив своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, [PERSON] отримав кредитну картку, а також кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 25.06.2007 виникла прострочена заборгованість в загальному розмірі 6836,45 грн, з яких 6836,45 грн заборгованість за тілом кредиту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, які містять дані про адресу реєстрації вказаних осіб. Позивачем 15.05.2020 року направлена претензія кредитора до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори та 03.06.2020 року позивачем отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого позичальника з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. До спадкоємців позичальника направлено позивачем лист - претензію, згідно з яким пред`явлено вимоги, але ніяких дій не було виконано. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6836,45 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки після смерті [PERSON] будь-якого спадкового майна не залишилось, спадкова справа не відкривалася, а відповідачі могли б відповідати за кредитними зобов`язаннями [PERSON] в межах вартості спадкового майна, таким чином підстав для задоволення позову немає. Представником позивача подано письмову відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін, а також згода на розгляд справи в заочному порядку без представника банку у разі неявки відповідача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з урахуванням письмого відзиву, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов до наступних висновків. 25.06.2007 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «Приватбанк» та підписав заяву без номеру, на підставі якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшений до 8000,00 грн. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». У свою чергу Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку із чим на підставі рішення Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року змінено найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2019 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №792. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 25.06.2007 року б/н на дату смерті [PERSON] , прострочена заборгованість становила 6836,45 грн, з яких 6836,45 грн заборгованість за тілом кредиту. 15.05.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора на суму 6936,45 грн. З відповіді Третьої маріупольської державної нотаріальної контори №870/01-16 від 21.05.2020 року вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , не відкривалась. 19.01.2021 року позивачем на адресу відповідачів було направлено листи-претензію щодо проведення оплати заборгованості, але з позовної заяви вбачається, що ніяких дій відповідачі не виконали. У позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що спадкоємцями, які на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем є\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адресою місця реєстрації зазначено: [ADDRESS] . На запит суду Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою надана відповідь №1659/01-16 від 27.07.2021 року, згідно якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , не відкривалась, тому повідомити коло спадкоємців неможливо, про що також долучено інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №65758970 від 27.07.2021 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.06.2021року відсутні відомості про наявність у [PERSON] на праві власності будь-яких об`єктів нерухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Суд також враховує положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Враховуючи, що відповідачі стверджують про відсутність у [PERSON] на день смерті будь-якого майна, а АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника, оскільки не вбачається за можливе визначити розмір кредиторських вимог, які підлягають задоволенню в межах вартості мана, одержаного у спадщину згідно з ч.1 ст. 1282 Цивільного кодексу України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивач вказаного обов`язку не виконав. Так, доводи позивача про те, що відповідачі є спадкоємцями позичальника [PERSON] ґрунтуються лише на констатації факту наявності у паспортах громадянина України відповідачів відомостей про реєстрацію їх місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті проживав позичальник. Однак, позивачем не подано жодних доказів, про те, що відповідачі успадкували будь-яке майно позичальника і про вартість такого майна, як того вимагає стаття 1282 ЦК України. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з недоведеністю. Оскільки, суд відмовив у задоволенні позову, тому у відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed