Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (Відповідач, Банк) про стягнення банківського вкладу, в якому просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь: - суму вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США; - суму 11,60% річних за користування сумою вкладу в розмірі 127,12 доларів США; 3% річних в розмірі 32,80 доларів США (а.с.1-5). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір-заяву № 300937/62013/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в іноземній валюті. На виконання п.1 Договору-заяви Позивач вніс, а Банк прийняв грошові кошти на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 10 000,00 доларів США, зі строком дії до 08.04.2015р., з виплатою Вкладникові процентів за ставкою 11,60% річних. По закінченню строку дії вкладу, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про повернення вкладу, проте останній відмовив у поверненні суми вкладу з поясненням про відсутність грошей. 16.04.2015р. Позивач написав заяву про повернення суми вкладу, але до цього часу відповіді не отримав. Відповідач не повертає Позивачу суми вкладу з 08.04.2015р., в зв'язку з чим Банк зобов'язаний сплатити на користь Позивача відсотки за час фактичного користування вкладом в сумі 127,12 доларів США та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України в сумі 32,80 доларів США. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. від 22.05.2015р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу, та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.12). Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2015р № 01-24-902 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» в зв'язку з припиненням повноважень судді Кондратенко О.О. здійснено повторний розподіл справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу (а.с.26), за результатами якого головуючим суддею у вказаній справі визначено Маліновську В.М. (а.с.27), яка своєю ухвалою від 04.08.2015р. прийняла зазначену справу до свого провадження та призначила до розгляду у судовому засіданні на 27.08.2015р. (а.с.28). Позивач в судове засідання 27.08.2015р. не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.33). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.31), про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Договір-заява № 300937/62013/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в іноземній валюті (далі - Договір) (а.с.7), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 10 000,00 доларів США на строк з 08 жовтня 2014р. по 08 квітня 2015р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за адресою: www.fcbаnk.com.ua. Відповідно до п.п.2, 3 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 11,60% річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п.4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № [NUMBER] Вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на Вклад, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п.4.2., 4.3.2. Основних умов. Після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п.6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 7 Договору). У відповідності до умов Договору-заяви, 08 жовтня 2014 року Позивач вніс, а банк прийняв від Позивача грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 1 від 08 жовтня 2014 року (а.с.9). 16 квітня 2015 року Позивач звернувся до Банку з заявою, в якій просив надати пояснення щодо відмови в поверненні валютного вкладу, строк дії якого закінчився 08.04.2015р. (а.с.6). Листом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вих. № 10/7271 від 30.04.2015р. повідомив Позивача, що на міжбанківському валютному ринку України, на жаль, склалася ситуація, коли банки з незалежних від них та об'єктивних причин не в змозі придбати потрібний обсяг іноземної валюти відповідно до отриманих від клієнтів заявок та задовольнити усі потреби клієнтів з купівлі іноземної валюти. Зазначена ситуація викликана об'єктивними економічними чинниками, оскільки на міжбанківському валютному ринку України спостерігається вкрай високий попит на іноземну валюті на тлі її постійного дефіциту (а.с.8). Згідно виписки по особовому рахунку за період з 16.03.2015р. по 19.08.2015р. вбачається, що 08.04.2015р. Банк перерахував суму вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США та нараховані відсотки в сумі 96,12 доларів США на рахунок на вимогу № [NUMBER]. Окрім того, 17.04.2015р Позивач отримав нараховані відсотки за договором № 300937/62013/6-14 від 08.10.2014р. в сумі 105,00 доларів США, в результаті чого станом на 17.04.2015р. залишок коштів на вказаному рахунку становить 10 000,43 доларів США (а.с.34). У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України). Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Як вбачається з правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13: зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені позивачем кошти у визначений договором строк на його вимогу не повернуті, то це дає право позивачеві на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, а також на отримання сум, передбачених ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Судом встановлено, що Відповідач всупереч положенням чинного законодавства, в термін повернення Вкладу не повернув Позивачу в повному обсязі. Таким чином, з урахуванням правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, суд дійшов висновку, що Позивач має право на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, проте у розмірі та на умовах, передбачених Депозитним договором для відповідного рахунку в межах заявлених позовних вимог. Як було зазначено вище, за час користування коштами вкладу, протягом строку визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 11,60% річних (п.2 Договору). З матеріалів справи вбачається, що по закінченню строку дії вкладу Відповідач перерахував суму вкладу Позивача на рахунок на вимогу, проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що для зазначеного рахунку встановлена процентна ставка відмінна від процентної ставки, вказаної в п.2 Договору-заяви, а тому, враховуючи, що Відповідач своїх заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не направив, суд виходить з наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач в зв'язку з порушенням умов Договору-заяви щодо вчасного повернення суми вкладу, зобов'язаний нарахувати та сплатити Позивачу проценти за час фактичного користування грошовими коштами останнього, які відповідно до умов договору та ст. 1061 ЦК України нараховуються від дня, наступного за днем перерахування коштів на відповідний рахунок до дня, що передує поверненню вкладу вкладникові, в межах заявлених позовних вимог за період з 08.04.2015р. по 17.05.2015р. (40 днів) в сумі 127,12 доларів США (10 000,00*11,60%/100)/365)*40). Доказів протилежного в судовому засіданні не здобуто. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню сума неповернутого вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США та відсотки, нараховані в порядку та розмірі, передбаченому зазначеним договором з 08.04.2015р. по 17.05.2015р. в розмірі 127,12 доларів США. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Оскільки заборгованість ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед позивачем обчислюється не в національній валюті України, а в іноземній валюті, то помісячний інфляційний індекс не враховується, а стягненню підлягають лише три відсотки річних на суму основного боргу. Виходячи з умов Договору-заяви, Банк зобов'язаний був повернути Позивачу суму вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США та відповідну суму нарахованих процентів по вкладу - 08.04.2015р., таким чином, починаючи з 09.04.2015р. Відповідач вважається таким, що прострочив Позивачу виплату суми вкладу та нарахованих процентів по вкладу. Так, враховуючи викладене, в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань щодо вчасної та повної виплати Позивачу суми вкладу, суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3% річних за порушення виконання зобов'язань по Договору-заяві № 300937/62013/6-14 від 08.10.2014р. за період з 09.04.2015р. по 17.05.2015р. в сумі 32,05 доларів США ((10 000,00 *3%/100)/365)*39 днів). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що термін дії Договору-заяви № 300937/62013/6-14 від 08.10.2014р. закінчився 08.04.2015 року, проте Відповідач не виконав своїх зобов'язання щодо повернення вкладу в повному обсязі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - сума вкладу в розмірі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2015р. (100 дол. США = 2142,57 грн.) становить 214 257,00 грн.; - сума 11,60% річних за користування коштами за період з 08.04.2015р по 17.05.2015р. в розмірі 127,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2015р. (100 дол. США = 2142,57 грн.) становить 2 723,63 грн.; -сума 3% річних за період з 09.04.2015р. по 17.05.2015р. в розмірі 32,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2015р. (100 дол. США = 2142,57 грн.) становить 686,69 грн., а всього 10 159,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2015р.(100 дол.США=2142,57 грн.) становить 217 667,32 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача судовий збір в сумі 2 176,67 грн. в дохід держави, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061, 1167, 1074 ЦК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: partial