Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - відповідач) про захист прав споживачів, повернення банківських вкладів та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги, розмір яких було зменшено під час розгляду справи, обґрунтовані тим, що 18.11.2013 року між позивачем та відповідачем у Севастопольському відділенні ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір банківського вкладу №10-1216741 в іноземній валюті терміном з 18.11.2013 року по 19.05.2014 року на суму 28073,30 доларів США, з виплатою 8,5% річних. 20.02.2014 року, 25.02.2014 року, 26.02.2014 року позивачка зверталась до відповідача з заявою про дострокове повернення депозитного вкладу, але відповіді не отримала. В ході розгляду справи було встановлено, що Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» набув права вимоги за договором банківського вкладу №10-1216714 від 18.11.2013 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, у розмірі 19099,33 доларів США. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь залишок по договору №10-1216714 від 18.11.2013 року в сумі 940,12 доларів США та в порядку відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено при розгляді справи, не виплачений відповідачем залишок по договору №10-1216714 від 18.11.2013 року складає 940,12 доларів США. На звернення позивача відповідач кошти не повернув. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 року №934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» запроваджено тимчасову адміністрацію. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 року до 24.03.2016 року. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. ст. 58, 59 ЦПК України). За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 16.06.2015 року, проте, дія тимчасової адміністрації унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed