Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року, позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є основним квартиронаймачем житла, а саме: квартири №76, що знаходиться за адресою: м. Чернівці вулиця Руська, будинок №279. Головним квартиронаймачем був її батько [PERSON], який помер у 2010 році. Разом з позивачем в даній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім них, за даною адресою зареєстрований, як член сім'ї, її брат [PERSON]Ю, який не проживав в даній квартирі з дня реєстрації. Разом з тим, [PERSON] не користується спірною квартирою, не приймає участі в утриманні квартири, не оплачує рахунки по наданих комунальних послугах та у спірній квартирі не проживає з 1994 року. Посилаючись на вказане, просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не зявилася, від її представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення в пресі, причини своєї відсутності не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, нормами статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, що основним квартиронаймачем квартири №76, що знаходиться за адресою: м. Чернівці вулиця Руська, будинок №279 був батько позивача [PERSON], який помер 9 листопада 2011 року ( а.с. 6). Крім того, в даній квартирі зареєстровані як члени сімї квартиронаймача позивач, як дочка квартиронаймача, відповідач [PERSON], як син квартиронаймача, онуки квартиронаймача: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою приватного підприємства «Житлосервіс» № 499 від 12 травня 2016 року (а.с.7). Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначила, що [PERSON], будучи зареєстрованим у спірній квартирі, як член сім'ї квартиронаймача, в ній не проживає без поважних причин з 1994 року, що підтверджується відповідним актом, не користується, а також не приймає участі в утриманні квартири, не оплачує рахунки по наданих комунальних послугах, чим порушує її права, а тому просила на підставі ст..ст. 71, 72 ЖК України визнати його таким, що втратив право користування даною квартирою. Відповідно до\~ст. 64 ЖК\~Української РСР\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. При цьому, положеннями ст. 71 ЖК України\~врегульовано право збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.\~\~ Зокрема, згідно зі\~ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Таким чином, зі змісту зазначеної норми вбачається, що позбавлення права користування жилим приміщенням може мати місце в тому разі, коли особа мала право на користування жилим приміщенням. Також слід зазначити, що згідно розяснень які містяться у п. 10 Постани Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року\~\~«Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (\~ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому, вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил\~ст. 212 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Крім того, згідно положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. \~ Як встановлено судом, відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується складеним комісією приватного підприємства «Житлосервіс» актом № 503 від 16 травня 2016 року, згідно якого відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає там з моменту реєстрації (а.с. 8). При цьому доказів на спростування вказаного, а також доказів на підтвердження поважності причин не проживання у спірній квартирі відповідачем суду не надано, а також не надано й доказів на підтвердження чинення йому перешкод у користуванні спірною квартирою. Крім того, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] як член сімї квартиронаймача з 1994 року не приймає участі в утриманні квартири, не оплачує рахунки по наданих комунальних послугах й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надано. Таким чином, суд оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, приходить до висновку, що права позивача як основного квартиронаймача підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач більше шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, а тому на підставі вимог ст. 72 ЖК України підлягає визнанню таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Крім того, ураховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved