Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просив: -Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 151 140 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок; стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання - 9 573,00 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят грн.) грн. та судовий збір в сумі 1 607, 14 гр. (одна тисяча шістсот гривень чотирнадцять копійок) - стягнути з відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 лютого 2018 року відповідач - [PERSON] позичила в позивача грошові кошти в сумі 151 140 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок і зобов'язалася повернути їх до 06 березня 2018 року. Проте, до теперішнього часу відповідач борг не повернула, на прохання про добровільне повернення боргу не відповідає, гроші повернути відмовляється. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно зі ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи встановлено, що 06 лютого 2018 року відповідач - [PERSON] позичила в позивача грошові кошти в сумі 151 140 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок і зобов'язалася повернути їх до 06 березня 2018 року, що підтверджується Договором позики, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 Договору, у разі несвоєчасного виконання позичальником свого зобов'язання повернути борг, за цим Договором нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного у строк грошового зобов'язання за кожний день прострочення. Проте, до теперішнього часу позичені кошти відповідач не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість Відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов Договору, у зв'язку з тим, що зобов'язання за позикою відповідачем досі не виконане, позивач має право на отримання пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного у строк грошового зобов'язання за кожний день прострочення в розмірі 9 573,00 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят грн.) грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за можливе стягнути на його користь суму боргу в розмірі 151 140 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання - 9 573,00 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят грн.) Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 607,14 грн. (згідно квитанції № 22502064-1 від 11.05.2018 року), а тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат. На підставі викладеного й

Outcome: approved