Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів з 1000 гривень щомісячно, на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 42 487,76 грн. та стягнути додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2018 року у справі №562/1812/18 стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час змінилися обставини, що відповідно до вимог ст.182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а тому вважає доцільним є змінити розмір аліментів. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву від 20.07.2021 року, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 8 ст. 128ЦПК України, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку. Судом встановлено, що 23 листопада 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі є батьками обох дітей, що стверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2018 року у справі №562/1812/18 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян. Відповідно до довідки Лугинського районного відділу ДВС Централь-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 15.01.2021 року №135 відповідач за період з 01 січня по 31 грудня 2020 року не сплачував аліменти, чим допустив заборгованість 24 445,00 грн. Розмір пені у зв`язку з виникненням заборгованості із розрахунків позивача становить 42 487,76 грн. Син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , має важке захворювання, що доводиться наявними в матеріалах справи доказами. Йому встановлено діагноз: ураження нервової системи. Сенсомоторна алалія . Затримка психо-мовного розвитку. Первазивний розлад розвитку, неуточнений РАС. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року за № 143 цс 13. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України із змінами, що набули чинності 08 липня 2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. А тому, з урахуванням вищевикладеного, принципу диспозитивності цивільного судочинства та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial