Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні та [PERSON], в якому просив зняти арешти з квартири [ADDRESS], накладені державними виконавцями в рамках виконавчих проваджень. Позовні вимоги мотивовано тим, що в рамках виконавчих проваджень постановами державних виконавців накладені арешти на все нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу [PERSON], в тому числі і на спірну квартиру, яка перебуває в іпотеці позивача в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики. На думку позивача, державними виконавцями не враховано факт виникнення у нього права іпотеки до виникнення підстав стягнення коштів з боржника [PERSON]. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились про дату, місце і час повідомлялись неодноразово, причини неявки суду не відомі. Враховуючи належне повідомлення відповідачів про розгляд справи, їх повторну неявку, а також згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2004 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів в сумі 39200 грн., згідно умов якого позивач передав відповідачу вказані кошти. В той же день між цими сторонами укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики. Згідно цього договору [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. В подальшому 04.12.2004 року приватним нотаріусом Херсонського міського округу Скульським А.А. накладено заборону на вказану квартиру, яку було зареєстровано 04.07.2005 року. 11.07.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського округу Скульським А.А. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно письмових пояснень позивача при підготовці до реалізації предмета іпотеки було виявлено, що на постановами державних виконавців накладені арешти на все нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу [PERSON] - боржнику у виконавчих провадженнях, в тому числі і на спірну квартиру. Так, 04.08.2005 року постановою державного виконавця ВДВС у Суворовському районі м. Херсона накладено арешт на квартиру [ADDRESS] 18.01.2007 року постановою державного виконавця ВДВС у Суворовському районі м. Херсона накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошення заборону на його відчуження. 21.05.2007 року постановою державного виконавця ВДВС у Суворовському районі м. Херсона накладено арешт на квартиру [ADDRESS] Згідно відповіді начальника ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 28.07.2015 року виконавчі провадження, у яких виносились вказані постанови, знищено за закінченням терміну зберігання. Будь-які відомості щодо стану та руху цих виконавчих проваджень відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно вимог ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Частинами 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, право застави у позивача виникло в 2004 році до винесення постанов про накладення арештів на спірну квартиру - предмет іпотеки та має вищий пріоритет ніж інші обтяження. Суд вважає, що наявність арештів предмета іпотеки порушує право позивача, як іпотекодержателя, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний ним на власний розсуд, виходячи з вимог діючого законодавства та умов іпотечного договору. Враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved