Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У травні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS]. Вказувала, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але там не проживають з 2000 року, в квартирі відсутні їх речі, не вносять оплату за комунальні послуги. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала до суду довіреність, якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини неявки не повідомила. Представники третьої особи - Автозаводського відділу УДМС у м. Кременчуці Полтавської області у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивач та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як зазначено в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу серії ААР № 525834 від 23.12.1998, реєстровий запис [ADDRESS] у м. Кременчуці Полтавської області придбана [PERSON], та зареєстровано Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації право особистої власності за [PERSON] на вказану квартиру, реєстровий запис №423, від 25 грудня 1998 року. Відповідно до матеріалів позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] Полтавської області. З 2000 року [PERSON] та [PERSON] не проживають за даною адресою, не спілкуються із позивачем, комунальні послуги не сплачують, речі з квартири забрали. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджені матеріалами справи та поясненнями позивача та її представника. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших громадян, інтересам суспільства. Тягар утримання майна покладено на його власника. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів на спростування позову, не довели, що вони не втратили права користування спірним житлом. У частині позовних вимог, щодо зобов'язання Автозаводського відділу ДМС у м. Кременчуці Полтавської області зняти з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити, так як ця вимога є передчасною, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають розподілу згідно зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial