Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У травні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що 20.03.2016 року вона надала відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 15 000, 00 грн., строком до 20.03.2017 року, про що було складено розписку. Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, грошові кошти у встановлений строк добровільно не повернув. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму, та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із матеріалів справи, 20.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг грошові кошти у сумі 15 000, 00 грн. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 20.03.2017 року. Під час отримання позики відповідач надав позивачу власноручно написану ним розписку, якою засвідчив факт отримання ним позики. За ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Проте, [PERSON] у строк, передбачений умовами договору, суму позики не повернув. На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved