Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У травні 2016 р. [PERSON] предявила позов до Черниської сільської ради Чернігівського району, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення цієї ради від 12.04.2011 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] та про надання земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», та відшкодувати їй судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] є власницею садиби № 38 по вул. 1 Травня у с. Клочків, яке перебуває у підпорядкуванні Черниської сільської ради. По сусідству з цією садибою, біля річки Снов, розпочато будівництво садиби [PERSON], яке супроводжується численними порушеннями чинного законодавства. У відповіді Черниської сільської ради № 93-08/181 від 05.11.2015 на скаргу іншого сусіда [PERSON] [PERSON] зазначається, що даних про розробку проектної документації і дозволу на проведення робіт від [PERSON] до цієї ради не надходило, що дозволу на видалення зелених насаджень на належній [PERSON] земельній ділянці сільська рада не давала, а [PERSON] за його отриманням не зверталася та що матеріалів з землеустрою у сільській раді нема. Цим листом відповідач частково підтвердив незаконність своїх дій. Крім того, внаслідок відведення вказаної ділянки [PERSON] було зайнято частину прибережної смуги й водоохоронної зони річки Снов, які не можуть бути зонами забудови. В результаті декількох обстежень виділеної [PERSON] земельної ділянки Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області і Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області встановлено, що вона розташована на відстані 10-20 м від урізу води річки Снов, що є порушенням ст.ст. 60, 61 ЗК України і ст.ст. 88, 89 ВК України. Внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного рішення [PERSON] забудувала прибережну смугу річки Снов, чим порушила (обмежила) право [PERSON] без будь-яких перепон користуватися прибережною смугою річки Снов. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що: - суд вирішив справу лише на підставі норм земельного законодавства, хоча її належало вирішити також відповідно і до інших правових норм, наведених у позовній заяві, - суд відхилив клопотання позовної сторони про призначення по справі експертизи, чим позбавив її можливості довести позовні вимоги. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що оспорюваним рішенням ради права [PERSON] не порушено, т.я. [PERSON] спірну земельну ділянку виділено у встановленому законом порядку, а [PERSON] не є ні власником, ні користувачем цієї ділянки, ні навіть суміжним з нею землекористувачем, та що [PERSON] не надала доказів порушення її прав шляхом прийняття відповідачем рішення, яке нею оспорюється. З такими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с. Клочків Чернігівського району по вул. 1-го Травня, № 38, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу відповідного змісту, який посвідчено 19.02.2005 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори (реєстровий № 2-525), і витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 6750793 від 16.03.2005, який виготовлено Чернігівським районним бюро технічної інвентаризації (а.с. 6, 7). Рішенням Черниської сільської ради четвертої сесії шостого скликання від 12.04.2011 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пролетарська, № 75-Б, у с. Клочків та одночасно її передано у власність [PERSON] (а.с. 8). На підставі даного рішення ради [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 772055, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Чернігівському районі 29.11.2011 за № 742550001001142, що вбачається з копій листів Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 27.06.2012 № 01/с-53 та від 16.04.2014 № 04/Сп-89 (а.с. 9, 10). З актів Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (від 25.06.2012, від 14.07.2014 № 190 і від 14.10.2015 № 04/С-256), з її відповідей [PERSON] (від 27.06.2012 № 01/с-53) і Прокуратурі Чернігівської області (від 16.04.2014 № 04/Сп-89 і від 04.07.2014 № 04.01-07/858), з листа Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (від 29.07.2016 № 10-26/146-Кол) та висновку експертного дослідження експертів Чернігівської філії КНДІСЕ (від 30.10.2014 № 2342/2343/14-24) вбачається, що частина належної [PERSON] земельної ділянки розташована на відстані 10-20 метрів від урізу води річки Снов, що свідчить про зменшення меж прибережної захисної смуги за рахунок проходження природних меандрових процесів даної річки. По периметру земельної ділянки [PERSON] споруджено металеву огорожу впритул до огорожі земельної ділянки по вул. Пролетарській, 75, яка унеможливлює вільний доступ громадян до річки (а.с. 9, 10, 141-142, 124-125, 45-46, 126-127, 49, 111-116). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 324 ЦК України, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є обєктами права власності Українського народу; кожен громадянин має право користуватися природними обєктами права власності Українського народу відповідно до закону. Отже мотиви, з яких суд І інстанції відмовив у задоволенні позову [PERSON], суперечать цим приписам. На підставі оспорюваного позивачем рішення Черниської сільської ради [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку № 75-Б по вул. Пролетарська у с. Клочків. Тож визнання незаконним рішення, про яке йдеться, спричинить втрату [PERSON] права власності на передану їй цим рішенням у власність земельну ділянку. У п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. З викладеного випливає, що в силу ст. 30 ЦПК України [PERSON] у цій справі має бути не третьою особою, а відповідачем (поряд з Черниською сільською радою). Незалучення її до участі у справі як відповідача позбавляє апеляційний суд перевірити доводи позовної заяви про те, що відведення у власність [PERSON] земельної ділянки на підставі рішення Черниської сільської ради четвертої сесії шостого скликання від 12.04.2011 спричинило порушення (обмеження) права [PERSON] без будь-яких перепон користуватися прибережною смугою річки Снов. Тому розгляд даної справи не може закінчитися задоволенням позову. Таким чином, висновок суду про відмову у задоволенні вимог [PERSON] є вірним, але мотиви, з яких він дійшов такого висновку, є хибними. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову. В іншій частині дане рішення слід залишити без змін.

Outcome: partial