Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради та [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини, в обґрунтування позову посилаючись на те, що з 21.11.2008 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем за адресою: вул. Стаханівців, буд. 8 у м. Дніпропетровську. Позивачка має намір розірвати шлюб з відповідачем, про що нею подано позов до суду. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені восени 2014 року. З цього часу відповідач проживає разом зі своїми батьками за адресою: вул.Будівельників, 41/15 у м. Дніпродзержинськ. Позивачка з донькою залишилися проживати за адресою: [INFO]. 28.04.2015 близько 18-00 годин відповідач, приїхав у м.Дніпропетровськ на вул. Стаханівців, буд. 8 під приводом забрати автомобіль, а також побачити доньку. Разом з відповідачем приїхав його друг та подруга. Несподівано для позивача відповідач схопив дитину та почав тікати. З цього приводу 29.04.2015 позивачка звернулася до відповідних органів, а саме: до АНД РВ м. Дніпропетровська, Баглійського РВ м. Дніпродзержинська та Прокуратури АНД району, а 01.05.2015 до Дніпровського РВ м.Дніпродзержинська з заявами, з приводу того, що відповідач [PERSON], з яким припинені шлюбні відносини з восени 2014 року забрав від неї малолітню доньку [PERSON], [INFO] з постійного місця проживання, а саме вул. Стаханівців, буд. 8 м. Дніпропетровськ. Позивач неодноразово їздила до відповідача та намагалася вирішити питання мирним шляхом, однак позитивних результатів це не дало. 06.05.2015 від Прокуратури АНД району позивач отримала відповідь на заяву, в якій пропонувалося з даним питанням звернутися до суду. 07.05.2015 позивач отримала відповідь з Дніпровського РВ м.Дніпродзержинська. [PERSON] є малолітньою дитиною, їй виповнилося чотири роки, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, постійно займається вихованням та доглядом доньки. Має постійне місце проживання, працює вчителем іспанської та англійської мови в КЗО «Спеціалізована середня школа №9 з поглибленим вивченням англійської мови» ДМР, має самостійний заробіток. Не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, хронічними захворюваннями не страждає, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебуває, характеризується позитивно. Дитина відвідує дитячий садок №334 по вул. Стаханівців, 2 у м.Дніпропетровську. Відповідач з 2012 року зловживає наркотичними засобами, перебуває на обліку в наркодиспансері у м. Дніпродзержинськ. В квітні 2012 року відповідач був затриманий працівниками правоохоронних органів та в нього було вилучено зброю та шприц з наркотичною речовиною. Також відповідач не працює та не має заробітку. Веде аморальний спосіб життя, чим загрожує не тільки здоровю, але й життю малолітній доньці. Отже, як вбачається з вищезазначеного між позивачем та відповідачем виник спір стосовно місця проживання дитини, а тому на підставі викладеного позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матерю [PERSON]; зобовязати [PERSON] передати малолітню [PERSON], [INFO] матері [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та просив суд винести рішення відповідно до інтересів дитини. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність. Суд, вислухавши сторони, представника 3-ї особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу України. Конституцією України, Конвенцією ООН «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», а також Сімейним кодексом України закріплюються права малолітніх дітей і неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2008 року. Також судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження наявну в матеріалах справи. Після припинення шлюбних відносин, дитина мешкала переважно з матерю за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Стаханівців, буд. 8, однак вихованням, розвитком та оздоровленням дитини батьки займаються спільно. За вказаною адресою: вулиця Стаханівців, буд. 8 м. Дніпропетровськ, позивачкою створені усі необхідні умови для розвитку та виховання дитини, що підтверджується актом про обстеження умов проживання складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 08.06.2015.\~\~Під час відвідування вказаними посадовими особами оселі позивачки та дитини було встановлено, що умови проживання у квартирі добрі, для дитини облаштовані меблі, у наявності, дитина забезпечена усіма необхідними речами на її вік. Стосунки між донькою та матір'ю добрі, [PERSON], дуже любить свою маму, та є достатньо розвинутою на свій вік.\~\~ [PERSON] обстеження умов проживання складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної ради від 02.06.2015, за адресою: бульвар Будівельників, 41-15 у м.Дніпродзержинську, було встановлено, що на час складання акта обстеження вдома знаходилася малолітня [PERSON] без догляду дорослих. Дитина спала. Після чого було запропоновано вирішити порядок участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. [PERSON] з ч. ч. 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.\~ [PERSON] ч. 3 ст. 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонічного розвитку своєї особистості потребує любов та розуміння. Малолітня дитина не повинна, за виключенням особливих умов, бути розлученою зі своєю матір'ю. Малолітні діти потребують за все жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд). Суд, при вирішенні питання визначення місця проживання дитини, повинен визначати такі умови для її життя, щоб вони не могли негативно вплинути на її психічний стан, та стан здоров'я. Необхідно визначити особисті якості батьків як вихователів, пояснення (показання) свідків або осіб, які є наближеними до родини (в тому числі і медичних працівників), та, звичайно, дуже важливим є з'ясування поведінки батьків та ставлення до дітей до виникнення спору. Суд повинен враховувати умови виховання дітей (житлові, матеріальне забезпечення, харчування, навчання). Суттєвим фактором при вирішенні таких спорів є прив'язаність дітей до одного з батьків. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільним надати перевагу у визначенні постійного місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON], за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Стаханівців, буд. 8. Оцінюючи дослідженні судом у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог з приводу стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно до повноліття дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу. З приводу позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] передати малолітню [PERSON], [INFO] матері [PERSON] то суд вважає, що данні позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки дане питання повинно бути вирішення на стадії виконання рішення суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. Та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial