Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

у травні 2019 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», в якій просить визнати недійсним іпотечний договір від 11 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №12402/0608/71-059 від 11 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , іпотечним договором від 11 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , скасувати державну реєстрацію іпотеки щодо квартири, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] , що була зареєстрована приватним нотаріусом Кондратюк В.С. 27 грудня 2012 року, скасувати державну реєстрацію обтяжень, а саме заборону на нерухоме майно щодо квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що була зареєстрована приватним нотаріусом Красногором О.В. 11 червня 2008 року, номер запису про обтяження 7370868. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 2 не виконав своє основне зобов`язання щодо видачі кредиту в сумі 100000 доларів США, на забезпечення якого укладався іпотечний договір. Таким чином, укладений між відповідачем 2 та позивачем іпотечний договір є недійсним в силу відсутності основного зобов`язання, з метою забезпечення якого укладався іпотечний договір. Як наслідок є недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 в частині відступлення права вимоги по кредитному договору та іпотечному договору укладених між відповідачем 2 та позивачем. Враховуючи викладене є незаконними державна реєстрація заборони відчуження та державна реєстрація іпотеки, здійснені на підставі недійсних правочинів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 11 червня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2402/0608/71-059, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 100 000 доларів США строком до 10 червня 2033 року включно зі сплатою за користування кредитними коштами 11,9% річних. Сторони також погодили графік погашення кредиту, який є додатком до договору. Згідно з пунктами 1.2, 1.4 вказаного договору кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національній валюті України та внесення коштів в національній валюті України на користь [PERSON] оплату за договором купівлі-продажу, зазначеним у пункті 1.4 цього договору. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON] з метою придбання трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт укладення договору та факт отримання коштів [PERSON] не заперечується. Нею заперечується факт отримання коштів в іноземній валюті. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема, за кредитним договором №2402/0608/71-059 від 11 червня 2008 року, укладеним з [PERSON] . На момент розгляду даної справи, кредитний договір № 2402/0608/71-059 від 11.06.2008 р. є діючим, дійсним та обов`язковим до виконання. Рішення про його недійсність не приймалося. Статтею 203 ЦК України встановлений вичерпний перелік підстав, що тягне за собою недійсність здійсненого сторонами правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, правочин може бути визнаний недійсним виключно з підстав і з наслідками, передбаченими законом, а суд повинен встановити наявність тих обставин, з яким закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання у зв`язку з цим певних юридичних наслідків. Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, волевиявлення та правоздатність сторін за правочином, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, враховуючи викладене вище, позов, за викладеними в ньому підставами, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, про що заявлено відповідачем ПАТ «Дельта Банк», що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову належить відмовити, суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , що застосовані ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова 09 вересня 2019 року. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed