Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин дитина залишилися проживати разом із позивачем. За виконавчим листом №2-4684 від 20.10.2006 року виданим Оболонським районним судом м. Києва на підставі рішення вказаного суду, відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, починаючи з 20.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного вище виконавчого листа Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №38533569. При цьому, [PERSON] порушуючи право своєї неповнолітньої дитини на повноцінне життя ухиляється від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до заборгованості по виплатам яка станом на 31.01.2018 року складає 123 934,66 грн. За підрахунками позивача здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України за період прострочення сплати аліментів з квітня 2013 року по березень 2018 року сума неустойки (пені) склала 23 829,38 грн. Таким чином, позивач просила стягнути з [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 123 934,66 грн., а також суму неустойки (пені), яка складає 23 829,38 грн. Від представника відповідача 07.12.2018 року через канцелярію суду поступив відзив, у якому вказано, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі, причиною незгоди за його твердженнями є невірно здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості. Окрім того, відповідач вказує, що позивач неправомірно просить стягнути заборгованість по аліментам за період з квітня 2013 року по березень 2018 року, оскільки згідно ст. 194 Сімейного кодексу аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Також, у відзиві відповідач вказував, що вони з позивачем мають іншу дитину [PERSON] , [INFO] , який після розлучення проживає з ним, перебуває на його вихованні та утриманні. Від представника позивача 05.07.2019 року через канцелярію суду поступила відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач заперечує проти відзиву у повному обсязі, вказували що відповідач не оскаржував незаконність чи неправомірність жодної з виданих довідок державного виконавця про розмір боргу по аліментах, зазначали що посилання відповідача у відзиві на правовідносини по іншій вже давно повнолітній дорослій дитині є некоректними та не відповідають предмету даного позову, а також зазначили що пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості по аліментам з квітня 2013 року по березень 2018 року є абсолютно законними та підлягають задоволенню. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] від шлюбу з [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення з відповідачем шлюбних відносин дитина залишилися проживати разом із позивачем. З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом №2-4684 від 20.10.2006 року виданим Оболонським районним судом м. Києва на підставі рішення вказаного суду, відповідач був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, починаючи з 20.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного вище виконавчого листа Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №38533569. При цьому, згідно Довідки-розрахунку від 31.01.2018 року Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2-4684 від 20.10.2006 року виданий Оболонським районним судом м. Києва на підставі рішення вказаного суду, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, починаючи з 20.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по аліментам станом на 31.01.2018 року складає 123 934,66 грн. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Розмір зазначеної державним виконавцем заборгованості станом на 31.01.2018 року у розмірі 123 934,66 грн. відповідачем не спростовано, та доказів на підтвердження належної та вчасної сплати аліментів у визначеному судом розмірі, матеріали справи не містять. Окрім того, суд вважає недоведеними твердження відповідача щодо стягнення позивачем заборгованості за аліментами з порушеними на це строками із посиланням відповідача на ст. 194 СК України, оскільки вказана норма визначає строк звернення за виконавчим листом до виконання за минулий час, в тому випадку, коли виконавчий лист не був пред`явлений до виконання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 123 934,66 грн. заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зі змісту ст. 196 СК України вбачається, що при її застосуванні слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим саме на неї покладається тягар доказування протилежного. За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З наявних в матеріалах справи довідок розрахунків заборгованості по аліментах вбачається, що з квітня 2013 року по березень 2018 року [PERSON] не здійснив жодної оплати навіть на мінімальну суму по аліментним зобов`язанням. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2013 року по березень 2018 року у 23 829,38 розмірі є законною та обґрунтованою. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн. в дохід держави Враховуючи зазначене,

Outcome: approved