Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернулася в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до ПАТ «ОТП Банк» та ФОП [PERSON] про захист прав споживача, визнання договорів недійсними та відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, при цьому пояснивши наступне. 28 березня 2014 року між [PERSON], як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем було укладено Договір побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій (металево пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року вартістю 3800,00 грн. Крім того, на виконання зазначеного договору [PERSON] було сплачено на користь ФОП [PERSON] завдаток в сумі 100,00 грн. без укладання окремої угоди про завдаток на придбання (встановлення) металево пластикових вікон. При цьому представником ФОП [PERSON] було запропоновано [PERSON] укласти договір про надання їй споживчого кредиту на суму 3800,00 грн., з перерахуванням коштів зазначеного кредиту на користь ФОП [PERSON] в якості оплати вартості його робіт за раніше укладеним договором побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику придбання ПВХ конструкцій (металево пластикових вікон). В свою чергу [PERSON] погодилася на зазначену пропозицію та підписала наданий їй представником ФОП [PERSON] тексти договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року. При цьому, на момент підписання вищезазначених договорів, [PERSON] не змогла повністю ознайомитися з їхніми текстами, оскільки вони були надруковані мілким шрифтом та вона не змогла прочитати їх без окулярів, яких у неї не було при собі. Коли [PERSON] змогла ознайомитися з повним текстом вищезазначених договорів та побачила, що оригінал її примірників Договору побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику придбання ПВХ конструкцій (пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року не підписаний виконавцем, а у договорі про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договорі добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договорі добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 відсутні справжні підписи представників та печатка ПАТ «ОТП Банк», замість яких було надруковано на принтері зображення підписів представників та печатки ПАТ «ОТП Банк». При цьому, позивач зазначила, що її не було належним чином ознайомлено як споживача з умовами договорів про надання споживчого кредиту та всіма іншими, умови цих договорів є несправедливими та суперечать вимогам чинного законодавства, зазначені договори не підписані уповноваженими особами ПАТ «ОТП Банк», відсутнє реальне виконання договорів сторонами. У зв'язку з вищевикладеним позивач просила задовольнити позовні вимоги про захист прав споживача, визнання договорів побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій (металево пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року, про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 недійсними, розірвання договору побутового підряду, стягнення з фізичної особи підприємця [PERSON] 100,00 грн. в рахунок повернення сплаченого завдатку за Договором на придбання ПВХ конструкцій № 0.89 від 28.03.2014 року в сумі 100,00 грн. та відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та повним підтриманням позову . Представник ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання ПАТ «ОТП Банк» повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність ПАТ «ОТП Банк» суд не повідомив. Заява про розгляд справи за його відсутності суду не надходила. ФОП [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність ФОП [PERSON] суд не повідомив. Заява про розгляд справи за його відсутності суду також не надходила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України та за клопотанням позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та обставини, на які посилалися позивач та її представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного. 28 березня 2014 року між [PERSON], як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем було укладено Договір побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій (пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року вартістю 3800,00 грн. При цьому, на виконання зазначеного договору [PERSON] було сплачено на користь ФОП [PERSON] завдаток в сумі 100,00 грн. без укладання окремої угоди про завдаток на придбання (встановлення) метало пластикових вікон. Також, 28 березня 2014 року [PERSON] було підписано наданий їй представником ФОП [PERSON] тексти договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року. Позичальником за договором № 2008518671 від 28 березня 2014 року є [PERSON] Відповідно до умов договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року, кредитор та позичальник разом іменуються в тексті як «Сторони». Згідно п. 1.1. договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року цільове використання кредиту придбання Товару у Продавця 1 на суму 3800,00 грн. При цьому, відповідно до п. 1.1. договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року, Продавець 1 - фізична особа-підприємець [PERSON], ідентифікаційний код 34478248, що реалізує Товари в рамках програм споживчого кредитування Банку. Згідно п. 1.1. договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року позичальник купує Товар у Продавця 1 із залученням кредитних коштів банку ціною 3800,00 грн. Відповідно до п. 1.1. договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року, кредит складає суму розміром 3800,00 грн. Положеннями п. 3.17 договору № 2008518671 від 28 березня 2014 року визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору) та всіх додатків до нього та діє до виконання сторонами на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі. В свою чергу, позивачем було надано суду для огляду оригінали договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року з підписом позивача. За наслідками огляду оригіналів договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року судом встановлено, що зазначені договори не підписано власноручно уповноваженими представниками ПАТ «ОТП Банк»: заступником начальника управління мережі продажів Шинкаренко У. А. та заступник начальника управління розвитку роздрібного розвитку бізнесу Кудар О. О., а також цей договір не скріплено мокрою печаткою ПАТ «ОТП Банк». При цьому, замість підпису уповноважених представників та мокрої печатки банку, у графі «реквізити та підписи сторін» договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року наявні роздруковані на принтері зображення підписів заступника начальника управління мережі продажів Шинкаренко У. А. та заступника начальника управління розвитку роздрібного розвитку бізнесу Кудар О. О. разом із зображенням печатки ПАТ «ОТП Банк». В свою чергу, положеннями ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Положеннями ч. 3 ст. 207 ЦК України, визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В свою чергу, у договорі про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договорі добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договорі добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року відсутнє застереження про застосування факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, відсутня письмова згода сторін, із зразками відповідного аналога власноручних підписів представників ПАТ «ОТП Банк». Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що надруковані підписи представників та зображення печатки банку на договорі про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договорі добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договорі добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року не свідчать про належне погодження умов цих договорів зі сторони ПАТ «ОТП Банк», яке необхідне для набуття цими договорами чинності їхніх умов та вимог чинного законодавства України. Згідно положень ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В свою чергу, відповідно пояснень [PERSON], текст зазначеного договору їй для укладення надав, тобто зробив оферту, представник ФОП [PERSON], а не уповноважений на це представник ПАТ «ОТП Банк». Крім того, сторонами не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження ПАТ «ОТП Банк» умов договору про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договору добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року шляхом їх виконання. У положеннях п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що не може бути визнаний недійним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеним правочини (договори) у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту;не передано майно, якщо відповідно, до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що договір про надання споживчого кредиту № 2008518671 від 28 березня 2014 року, договір добровільного страхування життя № 04/01/01/2008518671 від 28.03.2014 року та договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2008518671 від 28.03.2014 року не набули чинності, тобто їх не було укладено між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» та вони не створюють жодних юридичних наслідків для зазначених сторін по справі. Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що ФОП [PERSON] уклав із [PERSON] Договір побутового підряду на виготовлення та поставку замовнику ПВХ конструкцій (металево пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року без наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним, а з метою отримання від позивача завдатку в сумі 100,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконання роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. На підставі викладеного, договір побутового підряду на виготовлення та поставку ПВХ конструкцій (металево пластикових вікон) № 0.89 від 28.03.2014 року підлягає визнанню недійсним та на користь [PERSON] з ФОП [PERSON] має бути стягнуто 100,00 грн. сплачених на його виконання. Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У положеннях листа Верховного Суду України «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 р. р.) від 01.02.2013 р. роз'яснено, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю. При цьому, на потерпілого покладається обов'язок довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 01.03.1995 р. за № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача вини останнього в її заподіянні. Згідно вимог ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що погіршення сімейних відносин позивача мало місце та відбулося з вини відповідачів та перебуває з їх діями у безпосередньому причинному зв'язку, як і не підтверджено доказами, що позивачу завдано каліцтво, інше ушкодження здоров`я, з вин відповідачів та зазначена шкода перебуває з їх діями у безпосередньому причинному зв'язку або таку шкоду заподіяно дефектом продукції відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову частково.

Outcome: partial