Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 20 по вулиці Будівельній в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що за договором про надання в короткострокове використання земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, він є власником будинку № 20 по вулиці Будівельній в м.Марганець. У будинку з 25 листопада 2003 року зареєстрована його донька [PERSON], однак з весни 2012 року вона зібрала свої речі і пішла проживати до свого чоловіка за адресою м.Марганець, вул.Горького,35/2, де і зараз проживає. Відповідач добровільно знятися з реєстрації відмовляється, участі в утриманні будинку не приймає, чим перешкоджає йому вільно розпоряджатися своїм будинком, зокрема, він не може скористатися своїм право на отримання субсидії. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши показання свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору про надання в короткострокове використання земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 10.08.1982 року [PERSON] є власником будинку № 20 по вул.Будівельній в м.Марганець Дніпропетровської області (а.с.4-5). В зазначеному будинку з 2003 року зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з домової книги (а.с.6-7). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 12 червня 2018 року (а.с.12). 16 травня 2018 року головою квартального комітету Марганецької міської ради [PERSON] в присутності мешканців вулиці Будівельній [PERSON] (буд.16), [PERSON] (буд.15-а), складено акт про те, що [PERSON], [INFO], не проживає в [INFO] з 2012 року (а.с.8). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON], яка є донькою позивача, в будинку № 20 вже давно не проживає та за вказаною адресою не зявляється, має іншу сімю та місце проживання. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на\~користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ Судом встановлено, що [PERSON], яка є донькою позивача, не проживає в [INFO] більше 6-ти років, участі в утриманні будинку не приймає. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування та розпорядження будинком. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved