overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON], який просить ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 15.01.2016 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 15 січня 2016 року померла сестра діда [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в селі Вижгів, вулиця Шевченка, будинок 14, Любомльського району, Волинської області та земельні ділянки і паї. За час свого життя вона склала заповіт, який посвідчений 27.10.2010 року Радехівською сільською радою, яким заповіла все своє майно позивачу. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність вищевказаного заповіту, а також не був обізнаний з діючим законодавством щодо порядку прийняття спадщини. В судове засідання сторони не зявилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від голови Радехівської сільської ради проте що позов [PERSON] визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. 1217, 1223, 1234, 1268, 1270, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеним, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON], який просить ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю в два місці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 07.07.2010 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 11.04.2001 року помер його батько [PERSON] спадщину після його смерті успадкувала його дружина- матір позивача [PERSON], однак вона померла 07.07.2010 року та не оформила правовстановлюючих документів на майно. Позивач є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], його сестра [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла, інших спадкоємців у спадкодавця немає. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що доглядаючи за спадковим домоволодінням набув право на спадщину. В судове засідання сторони не зявилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від [PERSON], яка позов визнає повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. 1217, 1223, 1234, 1268, 1270, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеним, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON], який просить ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю в два місці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 12.04.2004 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що 12.04.2004 року померла його матір [PERSON]. За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїй дочці [PERSON], яка померла 30.05.2016 року. На день смерті доньки останньої її донька [PERSON] 24.09.2014 року та чоловік [PERSON] 20.11.1980 року померли, а тому позивач, звернувся із заявою до нотаріальною контори щодо оформлення спадщини. Однак виявилось, що [PERSON] спадщину за заповітом після смерті матері не прийняла, про що йому не було відомо, та оскільки його племінниця, проживала у спадковому будинку то вважав що документи оформленні належним чином, а тому пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Його брат [PERSON] спадщину не прийняв та подав до Любомльського районного суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від голови Римачівської сільської ради проте що позов [PERSON] визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. 1217, 1223, 1234, 1268, 1270, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеним, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся Харківський національний університет внутрішніх справ(далі - Університет), який просить постановити рішення про стягнення із [PERSON] 43872,02 гривень витрат за надані освітні послуги та судові витрати по справі. Свої вимоги Університет обґрунтував тим, що 31.07.2008 року відповідач був зарахований до складу курсантів Університету. 16.08.2008 року з ним був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. 06.02.2012 року відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України у Волинській області. 15.11.2012 року оперуповноваженого по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.64«ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення понесених витрат на його утримання, пов'язаних з навчанням в Університеті, та відмовився добровільно відшкодувати ці витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача на адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності і підтримання заявлених вимог в повному об'ємі. Відповідачу судова повістка була направлена рекомендованим повідомлення про вручення і одержана ним під розписку. В канцелярію суду відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і повне визнання позову. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту», ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію», п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМ України від 22.08.1996 року №992, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ України від 01.03.2007 року №313. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулась [PERSON]. Просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Федорова, 23 села Лобна Любешівського району Волинської області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] 02 січня 2008 року залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за заповітом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. На перенесену дату попереднього судового засідання позивач не з'явилась, заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулась [PERSON], яка просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 350 гривень щомісячно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі та мають повнолітню доньку [PERSON], яка продовжує навчання та перебуває на її утриманні. Донька потребує матеріальної допомоги, адже навчається на денній формі і не має змоги влаштуватись на роботу. Крім цього, влітку 2013 року вона отримала травму. Натомість відповідач періодично їздить на заробітки, відтак має можливість надавати таку допомогу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Додала, що у зв'язку з обмеженням можливості доньки пересуватись вона за 500 гривень орендує квартиру у місті Луцьку неподалік навчального закладу. Власних коштів їй не вистачає тощо. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 (Цивільного процесуального кодексу України -- далі ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК) визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з частиною 1 статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, проаналізувавши подані докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а розмір заявлених вимог відповідає принципами справедливості, розумності та пропорційності. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 88 ЦПК судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,25 га. призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованого по вулиці. Жовтнева, 62, в селі Гуща, Любомльського район, Волинської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті її діда [PERSON] 01 лютого 2012 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно житловий будинок, господарські споруди та земельні ділянки. Дочка померлого [PERSON] вчасно спадщини не оформила відмовилась від спадкового майна. На день смерті [PERSON] з ним проживав батько позивача, який прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, проте він помер 11.12.2014 року не оформивши своїх спадкових прав на майно. Рішенням Любомльського районного суду від 01.07.2016 року за позивачем визнано право власності на спадкове домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці, право власності на яку посвідчене за померлим [PERSON] Державним актом № 385260. Дану земельну ділянку було виділено [PERSON] на підставі рішення Гущанської сільської ради від 27.12.1996 року № 8/1.. Проте, [PERSON] було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки державний акт на даний час у позивача відсутній, а відділ Держгеокадастру надав лише архівну копію зазначеного документу, а тому позивач звертається до суду для захисту свого права. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Гущанська сільська рада подала у канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та про визнання позову. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1258, 1268, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані норми матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачами позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове нерухоме майно, а саме, житловий будинок А-1, веранду а, веранду А-1, сарай Б-1 та огорожу-1, що у відповідності до технічного паспорта на обєкт нерухомого майна, котрі знаходяться в селі Високе, по вулиці Центральній, будинок 12, Любомльського району, Волинської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її матері [PERSON] 12 грудня 2003 року, залишилось спадкове нерухоме майно, що належало їй на підставі витягу з погосподарської книги №5 Зачернецької сільської ради за 2001-2005 роки. На час відкриття спадщини за законом спадкоємцем першої черги за законом також був [PERSON], який подав заяви до нотаріальної установи про відмову від спадкового майна після смерті його матері [PERSON]. Позивачка вступивла в управління і володіння вищевказаним спадковим майно, що підтверджує довідкою № 379 від 09.06.2016 року. Проте, [PERSON] не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцеві, а тому звертається до суду для захисту свого права. Будівлі придатні для експлуатації і проживання, самочинне будівництва не виявлено. В судове засідання сторони не зявились. У позовній заяві позивачка виклала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Зачернецька сільська рада подала у канцелярію суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника та про визнання позову. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.524, 525, 527,529, 534, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261,1297 ЦК України 2003 року. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок А-1, прибудова а, сарай Б-1, літня кухня- гараж В-1, убиральня-У, огорожа-1, огорожа-2 та хвіртка-3, що у відповідності до технічного паспорта на обєкт нерухомого майна, котре знаходиться в селі Куснище, по вулиці Матиюка, будинок 35, Любомльського району, Волинської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її матері [PERSON] 03 грудня 1998 року, залишилось спадкове нерухоме майно, що належало їй на підставі витягу з погосподарської книги №4 Куснищанської сільської ради за 2016 рік. На час відкриття спадщини спадкоємцем першої черги за законом також були [PERSON] та [PERSON], які подали заяви до нотаріальної установи про відмову від спадкового майна після смерті [PERSON]. Позивачка вступила в управління і володіння вищевказаним спадковим майно, що підтверджує довідкою № 241 від 12.07.2016 року. Проте, [PERSON] не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцеві, а тому звертається до суду для захисту свого права. Будівлі придатні для експлуатації і проживання, самочинне будівництва не виявлено. В судове засідання сторони не зявились. У позовній заяві позивач виклала клопотання про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує повністю. Куснищанська сільська рада подала у канцелярію суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника та про визнання позову. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.524, 525, 527, 534, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261,1297 ЦК України 2003 року. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved