Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 2\~888\~000, 17 грн. (еквівалентні за курсом НБУ 136\~653, 95 доларів США). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі банк) та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 014/1842/74/115161 (далі Кредитний договір) про надання кредиту в розмірі 130 000 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 03.08.2027 року. В якості забезпечення зобовязання перед банком зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до яких вони взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору. Банк свої зобовязання перед відповідачами виконав в повному обсязі, останні ж порушили свої договірні зобовязання та ухиляються від їх виконання, у звязку з чим у них перед банком виникла заборгованість. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачі до суду не прибули, про час і місце розгляду справи були повідомлені в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України. Надали письмові заперечення проти позову від 10.02.2016 року. Їх неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин та розгляд справи продовжено за їх відсутності. Відповідачка [PERSON], оспорюючи кредитний договір, укладений між нею та банком, посилалась на його несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на її шкоду, як споживача. Зокрема у своєму позові від 25.06.2015 року, який ухвалою суду від 01.11.2016 року був залишений без розгляду у звязку з її неявкою, не погоджувалась з Графіком погашення кредиту, можливістю банку в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку, розміром пені за порушення грошових зобовязань /а.с.71-72/. Окрім того, зазначала, що усі банківські виписки та розрахунки заборгованості здійснені в порушення вимог чинного законодавства у іноземній валюті. Просила застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в письмових запереченнях зазначали, що банк без їх згоди збільшив обсяг відповідальності, збільшивши кількість страхових випадків по кредиту. Окрім того, 07.07.2015 року відповідач [PERSON], а 15.02.2016 року відповідачка [PERSON] зверталися до суду з окремими позовами до банку про визнання договорів поруки припиненими, який ухвалами суду від 03.12.2015 року та 20.04.2016 року відповідно були залишені без розгляду у звязку з неявкою позивачів /а.с.106,150/. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні від 20.09.2016 року /а.с.181/ позовні вимоги не визнавав, просив відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що в договорі поруки, укладеному між відповідачкою [PERSON] та банком, не встановлено конкретного терміну його виконання, а банк не заявив вимогу про погашення кредиту до поручителя в шестимісячний строк з моменту останнього здійсненого платежу, відтак договір поруки вважає припиненим. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 27.07.2007 року відповідач [PERSON] звернулась до банку з заявою про отримання кредиту для придбання житлового будинку по пров. Олейникова, 13 в м. Новоград-Волинський. 03.08.2007 року банк, з однієї сторони, та відповідач [PERSON], з другої, уклали Кредитний договір, за умовами якого останній було надано грошові кошти на споживчі цілі в сумі 130 000 доларів США з кінцевим строком погашення до 03.08.2027 року зі сплатою 13 % річних. Відсоткова ставка в подальшому не змінювалась. Надання кредиту було здійснено шляхом безготівкового перерахування коштів з позичкового рахунку відповідачки на її поточний рахунок та подальшого перерахування коштів за заявою відповідачки продавцю за оплату товару. За умовами Кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязалась щомісячно до 15 числа кожного місяця здійснювати часткове погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми отриманого кредиту та сплачувати проценти за фактичне використання кредитних коштів у валюті, що відповідає валюті кредиту (п.1.3, 5.1, 5.5). За порушення кредитної дисципліни підлягає сплаті пеня в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, в національній валюті України (по офіційному курсу НБУ на день сплати для кредитів в іноземній валюті) (п.5.5, 10.1). Відповідно до п.5.4. Кредитного договору [PERSON] зобовязалась достроково повернути наданий банком кредит та сплатити проценти, та інші платежі, що визначені договором, у разі невиконання або неналежного виконання його умов, що забезпечують погашення кредиту, відмови від зміни умов Договору: при зміні процентної ставки або погіршення фінансового стану Позичальника. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання листа-повідомлення. Пунктом 6.5 Кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі зі сплатою всіх сум, включаючи проценти, пеню та штрафи, в разі не виконання ним або неналежного виконання своїх зобовязань за Договором. Виконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] було забезпечено договорами поруки від 03.08.2007 року, укладеними між банком та відповідачами [PERSON]А і [PERSON], які взяли на себе солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність у разі неналежного виконання останньою зобовязань за Кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ч. 1 ст. 554 Цивільного Кодексу України визначає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ч. 1 ст. 543 ЦК України зазначає, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Перед укладенням Кредитного договору та договорів поруки відповідачі були вільними в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту були ознайомлені та погодились з ними, про що свідчать їх підписи. Зазначені договори на момент розгляду даної справи в суді є чинними та ніким не оскаржені. З матеріалів справи вбачається, що в подальшому порядок погашення кредиту змінювався шляхом укладання між банком та відповідачкою [PERSON] додаткових договорів (угод), а саме: 10.03.2010 року було збільшено строк кредиту на 120 місяців; 15.08.2011 року досягнуто згоди щодо порядку страхування за кредитом та 19.01.2012 року збільшено обсяг відповідальності на 528,58 доларів США. Як позичальник [PERSON], так і її поручителі [PERSON] та [PERSON] письмово надавали своє погодження щодо укладення зазначених додаткових угод. Незважаючи на вимоги банку від 26.01.2015 та 27.01.2015 року про дострокове повернення кредиту, відповідачі суму заборгованості не погасили. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що останній платіж відповідачем було здійснено 21.11.2014 року. Належним чином не виконуючи умови Договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача [PERSON] станом на 26.05.2015 року склала 2\~888\~000,17 грн. (що еквівалентно за курсом НБУ 136\~653, 95 доларів США), яка включає в себе: заборгованість за кредитом 2\~410\~137, 77 грн. (114\~042, 53 доларів США), заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 244\~279, 50 грн. (11\~558,78 доларів США) та пеню за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків 233 582, 90 грн. (11\~052, 64 доларів США). Правильність проведеного у відповідності до норм чинного законодавства позивачем розрахунку відповідачами не спростована належними та допустимими доказами. Слід відмітити, що при укладенні Кредитного договору відповідачці [PERSON] були розяснені всі можливі ризики кредитування, вона засвідчила і гарантувала, що має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для його укладення та виконання, умови Договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є зрозумілими та справедливими. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не виконала умови Кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконали взяті на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], та на день подачі позовної заяви до суду заборгували позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Строки предявлення позовних вимог до відповідачів позивачем не пропущені. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки будь-яких клопотань або доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи, від відповідачів не надходило. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідачів також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved