Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року, скасовано постановлене по справі заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2016 року і справу було призначено до нового судового розгляду. При новому судовому розгляді справи позивачкою через свого представника подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивачка, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, просить стягнути з відповідача: 536385 грн. 01 коп. - неповернутої позики, процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 12.08.2010 року по 04.07.2016 року, втрати від інфляції за період з 25.02.2015 року по 04.07.2016 року та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 25.02.2015 року по 04.07.2016 року. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав і просив про його задоволення. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що надана позивачкою розписка в обґрунтування позовних вимог за своєю правовою природою, не є договором позики, крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності про стягнення з відповідача грошової суми, про яку йдеться в розписці. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до тексту і змісту наявного в матеріалах справи, оригіналу розписки від 12.08.2010 року, відповідач зайняв у позивачки в борг: 250428 грн.. Крім того, в даній розписці вказано, що в разі до 01.05.2012 року позивачка або її довірителі отримають усі правовстановлюючі документи на [ADDRESS] на 11 поверсі, площею 60,49 кв. м. борг по вищевказаній сумі анулюється, а дана розписка рахується недійсною. У судовому засіданні представники сторін надали суду конкретних правових доказів і судом таких доказів не здобуто, що як станом на 01.05.2012 року, так і на час розгляду справи судом, позивачка зі своїми представниками не отримували правовстановлюючі документи на квартиру, про яку йдеться в розписці, що в свою чергу свідчило б про анулювання грошової суми та недійсність розписки. Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як вбачається з тексту розписки в ній не вказано строк повернення зайнятих у борг грошових коштів. Цінним листом позивачка направила відповідачу лист-вимогу про повернення грошових коштів у сумі: 250428 грн.. Лист-вимогу відповідач отримав 24.01.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією зворотного поштового повідомлення, оригінал якого оглядався в судовому засіданні і ніким не спростовувався. Суду не надано конкретних правових доказів, які б свідчили про повернення відповідачем грошових коштів позивачці в сумі: 250428 грн. і судом таких доказів у процесі розгляду справи, не здобуто. Доводи представника відповідача про те, що відсутність у розписці строку повернення боргу, свідчить про те, що розписка не є договором позики, є безпідставними і спростовуються положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Безпідставними є і доводи представника відповідача про пропуск позивачкою трирічного строку позовної давності, оскільки в розписці не вказано строку повернення грошових коштів і перебіг трирічного строку позовної давності починається після спливу тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги позикодавцем про повернення позики, яку відповідач отримав 24.01.2015 року, а позов до суду надійшов 07.12.2015 року і на пошту був зданий 04.12.2015 року. Укладеним між сторонами договором позики, не встановлений розмір процентів. Визначений позивачкою та її представником і перевірений судом, розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 12.08.2010 року по 04.07.2016 року, становить: 178537 грн. 41 коп.. Визначений позивачкою та її представником і перевірений судом, розмір втрати від інфляції за період з 25.02.2015 року по 04.07.2016 року, становить: 97210 грн. 37 коп.. Визначений позивачкою та її представником і перевірений судом, розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 25.02.2015 року по 04.07.2016 року, становить: 10209 грн. 23 коп.. Загальний розмір грошової суми, про стягнення якої просить позивачка, становить: 250428 грн. + 178537 грн. 41 коп. + 97210 грн. 37 коп. + 10209 грн. 23 коп. = 536385 грн. 01 коп.. Математичний розрахунок процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, втрати від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, представник відповідача конкретними правовими доказами не спростовував. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове повернення позивачці позичених грошових коштів, про стягнення яких у позові просить позивачка, або доказів того, що договір позики був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості його представника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, відповідач зі своїм представником суду не надали і судом таких доказів не здобуто. Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивачки, порушені вищевказані норми права. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача: 536385 грн. 01 коп., суд вважає обґрунтованими. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою, витрати по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved