Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала в с. Давидівка, Новосанжарського району, Полтавської області та доводилася йому матір'ю. Після померлої залишилося спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,2400 га, яка розташована на території Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, та призначена для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 4,47 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Стовбино-Долинської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки площею 0,1800 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Стовбино-Долинської сільської ради та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За життя [PERSON] 25.02.2016 року склала заповіт, яким зробила заповітне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла йому - [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 06.04.2017 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно на його ім'я в цілому неможливо, так як крім нього є інший спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, дочка померлої - [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін. Померла [PERSON] являлася інвалідом I групи загального захворювання та потребувала постійного стороннього догляду. Починаючи з січня 2015 року і по день смерті він здійснював догляд за хворою матір'ю, оскільки вона не могла себе сама обслуговувати. Офіційно він перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новосанжарської РДА, як отримувач компенсаційної виплати особі, яка здійснювала догляд за інвалідом I групи або особою, яка досягла 80 років. Догляд здійснював за матір'ю, інвалідом I групи, [PERSON], [INFO], з 27.01.2016 року по 31.06.2016 року. Доньки померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ухилялися від надання матері, інваліду I групи, необхідної допомоги. Про безпорадний стан [PERSON] було відомо відповідачу, однак вона не надавала їй будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Хоча він неодноразово повідомляв [PERSON], що її мати тяжко хворіє, потребує допомоги як у її утриманні так і в її обслуговуванні, але його неодноразові звернення залишалися без уваги. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві, що подав до суду просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, в заяві, що подала до суду просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, [PERSON] померла [INFO], що вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.06.2016 року (а.с.8). Позивач є сином померлої, про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] від 22.11.2016 року (а.с.7). Як вбачається із заповіту від 25.02.2016 року, нотаріально посвідченого секретарем Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6, [PERSON] усе її майно , що належить і буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося , а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла синові [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки № 418 від 14.06.2017 року виданої Управлінням соціального захисту населення Новосанжарської РДА - [PERSON] , 1969 року народження, житель с.Давидівка, Новосанжарського району Полтавської області перебував на обліку, як отримувач компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи. Догляд здійснював за матір`ю [PERSON] Допомога призначена з 27.01.2016 року по 31.06.2016 року. ( а.с.17). Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 06.04.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.16). Статтею 1241 ЦК України передбачено, що повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до статей 202 та 203 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що, як встановлено судом, [PERSON] ухилилась від надання допомоги своїй матері [PERSON], яка через тяжку хворобу та групу інвалідності була у безпорадному стані, що, відповідно до ст.1224 ЦК України, є підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, то суд приходить до висновку, що позов є законним та обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved