Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У травні 2014р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 25.03.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (далі - ТОВ «КБ «Дельта»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений договір №002-15015-250308, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 1458,00грн., зі сплатою 12% відсотків річних, а також за ведення кредитної справи позичальник мав сплачувати кредитору плату в розмірі 3,25% в місяць. Кредит було надано строком на 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 24.03.2009р. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №002-15015-250308 від 25.03.2008р. в розмірі 1829,97грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.3 звор. бік). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.22). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 25.03.2008р. між ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] був укладений договір №002-15015-250308, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 1458,00грн., зі сплатою 12% відсотків річних, а також за ведення кредитної справи позичальник мав сплачувати кредитору плату в розмірі 3,25% в місяць. Кредит було надано строком на 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 24.03.2009р. (а.с. 4-5). Відповідно до статуту ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта», є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.12,13). Судом встановлено, що ТОВ «КБ «Дельта» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №12113224 від 25.03.2008р. (а.с.8). Через невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №002-15015-250308 від 25.03.2008р., станом на 18.03.2014р. склалася заборгованість відповідача перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі 1829,97грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 1237,48грн., заборгованості за відсотками - 61,79грн., заборгованості за комісіями - 530,70грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №002-15015-250308 від 25.03.2008р. (а.с.6). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в розмірі 243,60грн. (а.с.2), тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved