Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 44 по вулиці Шишкіна в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що він є власником будинку № 44 по вулиці Шишкіна в м.Марганець. У будинку зареєстрована його мати [PERSON]П, однак з 2013 року вона проживає за адресою: [INFO]. Відповідач добровільно знятися з реєстрації відмовляється, участі в утриманні будинку не приймає, чим перешкоджає йому вільно розпоряджатися своїм будинком, зокрема, він не може скористатися своїм право на отримання субсидії. Також, позивач просив не стягувати з [PERSON] понесені ним судові витрати. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ухвали від 18 червня 2018 року під час розгляду справи проведено судове засідання з викликом позивача та свідків. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 лютого 2015 року відповідач [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] будинок № 44 по вул.Шишкіна в м.Марганець Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування, і на час подачі позову до суду [PERSON] є єдиним власником вказаного нерухомого майна (а.с.6-7). В зазначеному будинку з 1979 року зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з домової книги (а.с.9-12). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 12 червня 2018 року (а.с.19). 11 травня 2018 року головою квартального комітету Марганецької міської ради [PERSON] в присутності мешканців вулиці Шишкіна [PERSON] (буд.42), [PERSON] (буд.52), [PERSON] (буд.46), складено акт про те, що [PERSON], [INFO], не проживає в [INFO] з 2013 року (а.с.13). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON], яка є матірю позивача, в будинку № 44 не проживає, виїхала до доньки у Полтавську область, і з 2013 року за адресою вул.Шишкіна, 44 в м.Марганець Дніпропетровської області не появляється. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на\~користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~ Судом встановлено, що [PERSON], яка є матірю позивача, не проживає в [INFO]\~більше 5-ти\~років і\~доказів того,\~що вона\~відсутня за\~вказаною адресою\~з поважних\~причин,\~суду не\~надано. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування та розпорядження будинком. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved