Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до АСК «Омега» про стягнення на її користь різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальною вартістю виконаних робіт у розмірі 11 721 гривень 03 копійок, пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування в розмір 827 гривень 30 копійок та судові витрати у розмірі 243 гривинь 60 копійок. В подальшому за клопотанням позивача [PERSON] залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON], та за збільшеними позовними вимогами [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 10 578 гривень 94 копійок завданої матеріальної шкоди, моральну шкоду у розмірі 13 000 гривень 00 копійок, стягнути з АСК «Омега» на її користь 1 142 гривень 55 копійок суми вирахованої за фізичний знос транспортного засобу; стягнути з відповідачів [PERSON] та АСК «Омега» на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] заначає про те, що 25.12.2014 року о 08 год. 00 хв. на перехресті вул. Грінченка та вул. Кіровоградській, водій [PERSON] керуючи автомобілем «SsangYong» д.н.з. [NUMBER], проїхала на заборонений сигнал світлофора «Червоний», внаслідок чого відбулося зіткненян з автомобілем «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та завданням матеріальних збитків. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року відповідача [PERSON] визнанно винною у вчиненні адмінністративного праовпорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Цивільна правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в АСК «Омега». 25.12.2014 року [PERSON] звернулася до АСК «Омега» із заявою про настаття страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 03.02.2015 року позивачем [PERSON] надано всі необхідні документи, заначені в листі від 02.02.2015 року у відповідності до статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 03.03.2015 року АСК «Омега» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 28 470 гивень 47 копійок, яку 18.03.2015 року прераховано на рахунок ФОП [PERSON] 01.06.2015 року листом АСК «Омега» № 1002 проведено дослідження, за результатами якого визначено , що коефіцієнт зносу пошкодженого транспортного засобу складає 8,85 %. Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складникі та для скаладнтків КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країхн СНД, та 7 років- для інших легкових КТЗ. На думку позивача [PERSON], що строк експлуатації тарнспотного засобу «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не перевищував ще і року, то АСК «Омега» безпідставно зменшив суму страховго відшкодування на суму - 30 183, 02 грн. (сума згідно калькуляції) - 29 040,47 (розрахунок АСК «Омега») = 1 142,55 грн. Відповідно до акту виконаних робіт № АЗНАА06030 від 30.03.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] становить 41 191 гривень 50 копійок, з чого вбачається, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди, та сумою страхового відшкодування складає: 41 191,50 грн.-28 470,71 грн. = 12 721,03 грн., саме ця сума була сплачена [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується фіскальним чеком. [PERSON] в добровільному порядку виплатила [PERSON] франшизу у розмірі 1 000,00 грн., натомість різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром завданої матеріальної шкоди становить 11 721,03 грн. залишилась не відшкодована позивачу На думку позивача [PERSON] сума , яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на її користь становить: 11 721,03 грн. -1 142,22 грн. = 10 578,95 грн. Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно і моральну шкоду у розмірі, що оцінює в розмірі 13 000,00 грн., яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків, душевних стражданнях яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням свого автомобіля, якому лише сім місяців та неможливістю протягом тривало часу користуватися ним за його призначенням. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надали до суду письмові заперечення. Представник АСК «Омега» в судовому засіданні категорично заперечував проти стягнення з нього суму вирахуваної за фізичний знос транспортного засобу. В обґрунтування заперечень зазначив про те,що 06.03.2014 року укладено між [PERSON] та ПрАТ «АСК «Омега» укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 17.01.2015 року складено звіт № 3557 дослідження спеціаліста -автотоварознавця щодо пошкодження автомобіля «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] згідно висновку оцінювача, вартість матеріального збитку складає 31 278,66 грн. Кошти, витрачені [PERSON] на евакуацію пошкодженого транспортного засобу становлять 430,00 грн.; знос автомобіля становить - 8,85%; франшиза - 1 000, 00 грн. Сума страхового відшкодування становить (31 278,66 грн. - 8,85%)+ 430,00 грн. - 1 000,00 грн.= 28 470,47 грн. та відповідно до квитанції перераховано на рахунок ФОП [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 25.12.2014 року о 08 год. 00 хв. на перехресті вул. Грінченка та вул. Кіровоградській, водій [PERSON] керуючи автомобілем ««SsangYong» д.н.з. [NUMBER], проїхала на заборонений сигнал світлофора «Червоний», внаслідок чого відбулося зіткненян з автомобілем «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних. Вказаними діями [PERSON] порушила вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року (справа №752/637/15-п) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 92). Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили, а тому відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, суд вважає такими, що не потребують доказуванню встановлені обставини, щодо [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно механічні пошкодження належному позивачу транспортному засобу. Обов'язкова цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «SsangYong» д.н.з. [NUMBER] на дату настання ДТП застрахована у АСК «ОМЕГА»(код ЄДРПОУ21626809) згідно Полісу №АС/8103388-017-10 від 06.03.2014р (а.с. 24). Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку, а страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 9.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - «Закон») ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень. На цю суму і було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] Також відповідно до вимог ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами цивільної справи 25.12.2014 року позивач [PERSON] подала до АСК «ОМЕГА» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в розмір 29 040,47 грн.(а.с.42). Відповідно до Звіту експерта №3557 від 17.01.2015 р. складеного ФОП [PERSON] розмір збитку завданого транспортному засобу «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] склав 31 278,66 грн. Даний Звіт та розмір визначеного оцінювачем збитку, позивачем [PERSON] не оспорювався. Крім того, судом встановлено, що заявою від 03.02.2015р.(вхідний № 430) наданою на адресу АСК «Омега» [PERSON] вказала, що погодилася із сумою матеріального збитку завданого транспортному засобу у розмірі 29 040,47 грн., про те, що вона повідомлений про франшизу у розмірі 1000,00 грн., попросила сплатити страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] (ІПН - [NUMBER]), а також компенсувати вартість послуг евакуатора автомобіля у розмірі 430,00 грн. Виплата страхового відшкодування у розмірі 28 470,47грн. здійснена відповідачем АСК «ОМЕГА» на корить вказаної СТО (ФОП [PERSON].) у строки передбачені положеннями ст. 36.2. Закону, про що також свідчать матеріали справи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б належним чином підтверджували інший розмір шкоди, завданий автомобілю позивача [PERSON], в обсязі 41 191,50 грн. Результати будь-яких інших належних товарознавчих досліджень на підтвердження суми заявленого позивачем [PERSON] завданого збитку автомобілю «DAEWOO MATIZ» [NUMBER], позивачем до суду не надано. Також позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували достатній обсяг повноважень та кваліфікацію працівників СТО (ФОП [PERSON].) для визначення розміру збитку, завданого автомобілю «DAEWOO MATIZ» [NUMBER]. Натомість, як стверджує позивач [PERSON], вартість ремонту його автомобіля, здійснена на обраній нею СТО (ФОП [PERSON].) склала 41 191,50 грн., (у той час як страхова виплата була здійснена АСК «Омега» у розмірі 28 470, 47грн.) проте, позивач [PERSON] не надає жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що фактичний розмір шкоди завданої автомобілю «DAEWOO MATIZ» [NUMBER] був оцінений уповноваженим суб'єктом оціночної діяльності у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» регулюються правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні. Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності (ст.3 Закону). Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено випадки, при яких проведення оцінки майна є обов'язковим. Так, проведення оцінки майна є обов'язковим при визначенні збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11. 2003 року. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки транспортного засобу у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин (п.1.3. Методики). Пунктом 1.4. визначено, що Методика застосовується з метою, в тому числі, для визначення ринкової вартості транспортного засобу, їх складників у разі відчуження; визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу; визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу; визначення вартості транспортного засобу для розв'язання майнових суперечок; (пункти - а, д, е, є). З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, його ринкову та відновлювальну вартість проводиться оцінювачем або експертом та оформлюється відповідно до вимог Методики звітом (актом) або висновком експерта (експертного дослідження). Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. За змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих пари експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК ( 1618-15 ) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] в розмірі 13 000 грн., судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не зазначено в чому полягала моральна шкода, не зазначено характер та обсяг страждань - фізичних, душевних, психічних, не зазначено характер немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд залишає без задоволення.

Outcome: dismissed