Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У червні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( далі Відповідач) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 18.11.2006 року між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір № 002-27033-181106, згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 966,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 10% та сплатою за обслуговування кредитної заборгованості плати в розмірі 2,99% в місяць. В порушення умов Договору Відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання, в результаті чого станом на 28.04.2015 року має заборгованість в розмірі 1315,49 грн., яка складається з наступного:794,14 гривень - тіло кредиту; 75,92 гривні - заборгованість за відсотками, 445,43 гривень - комісія. Просив стягнути з Відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але в позові просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак надала письмову заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позов не визнала вказавши, що не має заборгованості за кредитом оскільки погасила кредит, про що надала оригінали та копій квитанцій, просила застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із кредитним договором № 002-27033-181106 від 18.11.2006 року який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» правонаступником якого є Публічний акціонерний товариство «Дельта Банк» та [PERSON] останній було надано споживчий кредит на загальну суму 966,90 грн. на строк 30 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 17 травня 2009 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом 10% в рік та сплатою за ведення кредитної справи плати в розмірі 2,99% в місяць. Своїм власним підписом в договорі та даних про кредит Відповідач засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію ( а.с. 2,3). Позивач свої обов'язки за Договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 966,90 гривень, перерахувавши згідно меморіального ордеру №6860895 на рахунок ЧП Мобілочка 989,00 грн. ( а. с. 5). Як вбачається з наданих відповідачем квитанцій на підтвердження внесків за кредитним договором останньою на розрахунковий рахунок № 29099000296316 відкритий позивачем для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам було сплачено внески: за квитанцією від 04.01.2007 р. - 66 грн.( а. с.25 ); за квитанцією від 24.01.2007 р. - 70 грн.( а. с. 26)за квитанцією від 22.02.2007 р. - 66,00 грн.( а. с.27 ); за квитанцією від 16.04.2007 р. - 140,00 грн.( а. с. 28); за квитанцією від 25.05.2007 р. - 66,00 грн.( а. с.29); за квитанцією від 19.06.2007 р. - 70 грн.( а. с.30 ); за квитанцією від 13.08.2007 р. - 70,00 грн. ( а. с. 31); за квитанцією від 18.09.2007 р. - 68 грн.( а. с.32 ); за квитанцією від 25.10.2007 р. - 70 грн.( а. с. 33,34); за квитанцією від 14.10.2008 р. - 66 грн.( а. с.35 ). Як вбачається з розрахунку наданого позивачем з 19.12.2006 р. по 18.10.2008 р. вищезазначені платежи [PERSON] зараховані на погашення кредитних зобов'язань (тіло кредиту, відсотки, комісія, плата за пропуск платежів), проте не погашають зобов'язань в повному обсязі (а.с. 6). Таким чином судом встановлено, що Позивачем Відповідачу станом на 28.04.2015р. нараховано заборгованість за кредитом сумі 794,14 грн., процентів за користування кредитом в сумі 75,92 грн., по комісії за користування кредитом в сумі 445,43 грн. Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257, ст. 260 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки про стягнення неустойки 1 рік. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.п.10.1 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і дії до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до п.п.1.2. кредитного договору кредит надається на строк 30 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 17 травня 2009 року на умовах, визначених даним договором (а.с. 2). У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме такого висновку прийшов ВСУ у постановах: від 24 вересня 2014 р. у справі N 6-103цс14; від 12 листопада 2014 р. у справі N 6-167цс14. Як вбачається з квитанцій наданих Відповідачем та розрахунку позивача - Відповідач останній платіж здійснив 14.10.2008 р. Судом встановлено, що згідно штампу на поштовому конверті Позивач 03.06.2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості по кредитному договору, тобто по за межами 3 річного строку закінчення строку на який видавався кредит. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону, стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Такий правовий аналіз зазначених норм та обставин відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13. Вказане судове рішення згідно із положеннями ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням. В матеріалах справи відсутні дані про те, що між сторонами існує домовленість про збільшення позовної давності. За наведених обставин при вирішенні даної справи суд виходить із загального строку позовної давності у три роки, передбаченого ст. 257 ЦК України. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач до судового засідання не з'явився просив розглянути справу за його відсутності та не звертався до суду із заявою про поновлення строків на захист своїх прав. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази які могли б свідчить про поважність пропуску Позивачем позовної давності і позивач не просить поновити цей строк, суд вважає, що Позивачем пропущений передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності і в сенсі ч. 4 ст. 267 ЦК України приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed