Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У травні 2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 10 січня 2013 року між ними та відповідачкою укладено договір про наміри щодо купівлі-продажу офісного приміщення по [ADDRESS]. При укладенні даного договору відповідачка передала їм кошти в якості завдатку в розмірі 105 000 грн. та зобов'язувалась не пізніш 09 квітня 2013 року укласти основний договір, а вони зобов'язувались підготувати всі документи необхідні для даного правочину. На виконання своїх зобов'язань він уклав договір з ТОВ «Центр Енергія-України» про виконання будівельних робіт та мав сплатити кошти за даним договором в розмірі 200 000,40 грн. Ним сплачено було спочатку 95 000 грн., які він взяв в борг у [PERSON] Решту суми та борг він мав сплатити до 10 квітня 2013 року, з коштів отриманих від продажу об'єкту. Відповідачка в свою чергу безпідставно відмовилась укласти основний договір, порушила договірні зобов'язання. Оскільки вони свої зобов'язання виконали у повному обсязі, відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов'язань, їм заподіяна матеріальна шкода в розмірі 200 000 грн. втраченого завдатку за договором виконання будівельних робіт та 95000 грн. боргу за договором позики. Просили суд визнати бездіяльність [PERSON] щодо умов попереднього договору від 10 січня 2013 року протиправною; зобов'язати [PERSON] виконати умови попереднього договору, а саме негайно укласти основний договір купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на їх користь на відшкодування матеріальних збитків в розмірі 200 000грн. втраченого завдатку за договором про виконання буд вільних робіт, на відшкодування матеріальних збитків в розмірі 95000 грн. боргу за договором позики; судові витрати покласти на відповідачку. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явився. Надав суду письмові пояснення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 10 січня 2013 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу офісу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], офіс 4. Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Докази укладання основного договору в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України попередній договір між сторонами припинив свою дію через не укладання сторонами основного договору. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року задоволено позов [PERSON] та стягнено з [PERSON] та [PERSON] сплачений аванс за договором в розмірі 105 000 грн. в рівних частинах з кожного, оскільки договір припинив свою дію. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що основний договір не був укладений. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджують вину відповідачки [PERSON] щодо не укладення договору, виконання позивачами своїх обов'язків, а містять лише свідчення того, що вона разом з [PERSON] була в нотаріуса. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні сторона позивача вказала на бездіяльність відповідачки щодо укладення основного договору. Разом з тим не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини. Натомість при розгляді справи не підтвердили наявності документів, необхідних для укладення договору. Пояснення нотаріуса суд до уваги не бере, оскільки вони містять загальне посилання, без уточнень які саме документи були подані позивачами для укладення договору. Не надали дані документи в судовому засіданні і позивачі. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправною. За ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, нормами цивільного законодавства не передбачено примус до виконання зобов'язання, що ґрунтується на попередньому договорі, зокрема укладення договору чи стягнення суми передбаченої для основного договору, якщо інше не передбачено самим попереднім договором (ст. 635 ЦК України). Тому, правові підстави спонукати [PERSON] до укладення основного договору купівлі-продажу офісу, який належать позивачам відсутні. Дані договори укладаються виключно за згодою сторін, які дійшли всіх істотних умов щодо всіх умов договору. Тому в частині позовних вимог про зобов'язання укласти договір суд відмовляє. З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Центр «Енергія-Україна» укладено договір №07/буд./НЮІ-(ф) про виконання будівельних робіт. За умовами даного договору замовник доручає й оплачує, а генпідрядник приймає на себе обов'язок виконати будівельно-монтажні роботи в обсязі і на умовах, передбачених додатками до даного договору, які є невід'ємною його частиною. Разом з тим, ні в договорі, ні в поданих суду додатках не міститься адреси виконання робіт. Також не вказаний об'єкт і в розписці [PERSON] від 30 січня 2013 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки при розгляді справи не подано належних та допустимих доказів того, що саме через неправомірні дії відповідачки [PERSON] позивачам завдана матеріальна шкода, та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, є вина зазначеної особи, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed