Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у січні 2017 року відповідач отримав у борг кошти у розмірі 60 000 доларів США 00 центів та надав розписку. Строк повернення коштів у розписці зазначено - до 01 березня 2017 року. На момент подачі позову відповідачем не повернуто кошти, тому позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] борг у розмірі 1 580 515 (один мільйон п'ятсот вісімдесят тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За умовами розписки від 05 січня 2017 року сума позики була визначена сторонами у розмірі 60 000 доларів США та сума позики є безпроцентною про що свідчить оригінал, який міститься в матеріалах справи. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 2 і ч. 3 ст. 545 ЦК України). Наявність оригіналу розписки у позивача, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договором позики у повному обсязі не повернуто. Згідно вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, у постанові у справі №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. У судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги повністю та вказав, що розписку про отримання в борг коштів у розмірі 60 000 доларів США 00 центів він написав власноруч. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Оскільки матеріали справи містять докази отримання відповідачем коштів у борг та обставини, які зазначені у позовній заяві відповідач не заперечував, тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved