Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційного банку «Приват Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 27 грудня 2010 року був укладений договір, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим відповідачка станом на 31 березня 2015 року має заборгованість 21\~709,03 грн., яка складається з боргу за кредитом 12\~357,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7241,76 грн., та штрафи 600,00 грн. (фіксована складова), 1009,95 грн. (процентна складова). Тому просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 21\~709,03 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачка не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Причини неявки суду не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. За ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 10 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається із заяви та Умов та правил надання банківських послуг. З заяви [PERSON] вбачається, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі з простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. За ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на трой самий строк. З поданого суду рахунку, встановлено, що відповідачка у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених платежів. Станом на 31 березня 2015 року має заборгованість 21\~709,03 грн., яка складається з боргу за кредитом 12\~357,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7241,76 грн., та штрафи 600,00 грн. (фіксована складова), 1009,95 грн. (процентна складова). За ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 21\~709,03 грн., яка складається з боргу за кредитом 12\~357,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7241,76 грн., та штрафи 600,00 грн. (фіксована складова), 1009,95 грн. (процентна складова). Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача подав платіжне доручення. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved