Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У червні\~ 2018 року позивач\~ звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському медичному інституті Житомирської обласної ради в розмірі 3000 грн. всіх видів доходу, щомісяця, починаючи\~ з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою, мотивуючи\~ тим, що відповідач є батьком її дочки, яка на даний час навчається. Дочка не має джерел доходу крім стипендії, а тому перебуває на повному матеріальному її забезпеченні. Також, відповідач має брати участь у додаткових витратах на дочку передбачених ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач надав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки сума аліментів яку бажає стягувати позивачка перевищує його загальний дохід, його заробітна плата складає 2997,02 грн., але велику частину коштів із даного доходу витрачає на ліки, так як страждає на гіпертонічну хворобу. Суд,\~ проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO],\~ що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ТП № 265669. Згідно довідки Житомирського медичного інституту №503 від 31.05.2018 року, [PERSON] навчається на денній контрактній\~ основі, стипендія не нараховується, термін навчання з 01.09.2015 року по 01.07.2019 року.\~ Згідно довідки № 646 від 08.08.2018 року, з 06.11.2017 року [PERSON] надано академвідпустку за станом здоров»я на 2017/2018 навчальний рік. Приступити до навчання 01.09.2018 року.\~ Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати\~ матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється\~ у разі припинення навчання.\~ Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15.05.2006 року розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, потреба в матеріальній допомозі у формі аліментів має бути обовязково повязаною з навчанням, в разі припинення навчання право на таке утримання припиняється. Частиною 2 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв'язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров'я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. За змістом ч.4 ст.46 цього ж Закону поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що переривання навчання не позбавляє особу статусу студента навчального закладу, однак у цей період такий студент не виконує освітньої(наукової) програми, а відтак і не продовжує навчання, що в розумінні ст.199 СК України позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги. За своєю правовою природою аліменти, що стягуються за рішенням суду, мають регулярний щомісячний характер. Таку ж вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно заявила позивач. В справі встановлено факт припинення навчання дочки сторін через академічну відпустку з 06.11.2017 року по 31.08.2018 року. Наведене приводить до висновку, що обставини, з якими позивач повязує свої вимоги, а положення ст.199 СК України можливість стягнення аліментів, зупинили свою чинність до вказаного періоду. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доч-ки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вартість навчання [PERSON]\~ за весь період складає 53550 грн., а проживання в квартирі за місяць 5000 грн.(а.с.7, 8). Також, загальновідомими є ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд. За таких обставин, суд вважає, що внаслідок навчання на стаціонарі повнолітня дочка сторін не має можливості працювати та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач надав довідку з місця роботи, з якої видно, що він працює у ФОП [PERSON], заробітна плата з урахуванням утриманих податків та зборів складає 2997,02 грн.. В свою чергу, відповідач страждає на гіпертонічну хворобу, що призводить до витрат на лікування, про що свідчить довідка від 14.08.2018 року. Враховуючи те, що позивачем не надано інших доказів повязаних з витратами на навчання та те, що відповідач страждає на гіпертонічну хворобу, одержувана ним заробітна плата є мінімальною, суд визначає розмір аліментів лише 900 грн. щомісяця. Що стосується стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Донька сторін має третю групу інвалідності з дитинства, потребує певних затрат на лікування. Вказана обставина підтверджується копіями довідки МСЕК\~ №108328,\~ довідки №381, індивідуальною програмою реабілітації інваліда №771, копіями чеків. В ст. 6 СК України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Донька сторін досягла повноліття 12.06.2018 року. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачено ст. 199 СК України Тобто, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які регулюються главою 15 СК України, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). Крім того, в ст. 201 СК України законодавець закріпив застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання віднесено застосування лише норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15. З огляду на наведене, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину за правилами ст. 185 СК України. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~ а тому у\~ відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволених вимог в сумі 243,80 грн..

Outcome: partial