Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Сбербанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії, правонаступником якого є ПАТ Сбербанк та відповідачем укладено кредитний договір №42#00017835285, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 79000 грн. на поточні потреби, а відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.01.2019 року та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно Графіку. Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, чим порушує умови кредитного договору. Станом на 16 травня 2016 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 96207,62 грн. з яких: 65182,92 грн. заборгованість за кредитом; 15426,31 грн. заборгованість процентів за користування кредитом; 12317,05 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 3281,34 грн. - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Неодноразові звернення до відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості залишились безрезультатними та до цього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 96207,62 грн. та судовий збір в розмірі 1443,11 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.49), до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.52). Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що кредит отримав колишній директор ДП ДГ Червоний землероб [PERSON], який після звільнення перестав сплачувати кредит. Підписував кредитний договір та графік повернення кредиту, однак кошти за кредитним договором не отримував. На даний час йому не виплачують заробітну плату, а тому немає коштів для погашення кредиту. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії, правонаступником якого є ПАТ Сбербанк та [PERSON] укладено кредитний договір №42#00017835285, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (далі кредит) у сумі 79000 грн. на поточні потреби, а позичальник зобовязується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути кредит банку, а також сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 33 % річних, комісії, санкції, інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, та виконати всі інші умови цього договору (а.с.5-10). Відповідно до п.п. 4.4, 9.2. договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника №26206000835285, відкритий банком, з наступною видачею кредитних коштів готівкою з поточного рахунку позичальника через касу банку або з наступним перерахуванням кредитних коштів з поточного рахунку позичальника відповідно до платіжного доручення за реквізитами, вказаними в заяві позичальника про надання кредиту (за бажанням позичальника). Днем надання Кредиту вважається день списання суми кредиту з позичкового рахунку позичальника. Згідно п. 8.1 договору позичальник зобовязується щомісячно ″15″ числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 2725,17 грн. відповідно до Графіку з кінцевим терміном повернення кредиту ″14″ січня 2019 року. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку №26206000835285 [PERSON] (а.с.16). Відповідач [PERSON] не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ Сбербанк виникла заборгованість, яка станом на 16 травня 2016 року складає 96207,62 грн., з яких: 65182,92 грн. заборгованість за кредитом; 15426,31 грн. заборгованість процентів за користування кредитом; 12317,05 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 3281,34 грн. - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15). Позивач звертався до відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості, що підтверджується повідомленням-вимогою від 15.12.2015 року, за вих. №12161/7/26-2 (а.с.17), однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За змістом ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити йому суму боргу та проценти від простроченої суми. Твердження відповідача про те, що кошти за кредитним договором не отримував є необґрунтованими та спростовуються випискою по особовому рахунку №26206000835285, відкритого на імя [PERSON] Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 96207,62 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений платіжним дорученням (а.с.1) судовий збір в сумі 1443,11 грн.

Outcome: approved