Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У травні 2020 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстровано 17.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом №535. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача наявні непримиренні суперечності, несумісні погляди на сімейні відносини та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини фактично припинилися, а шлюб існує формально. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1485; доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим Головною адміністрацією Чанкая Управлінням реєстрації актів цивільного стану [PERSON] республіки Муніципалітетом міста Анкара. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2020, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, та зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, та зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб за актовим записом №535, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що у сторін є діти: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1485; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим Головною адміністрацією Чанкая Управлінням реєстрації актів цивільного стану Тугба Турк Сунгур Турецької республіки Муніципалітетом міста Анкара. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначено, що за договорами купівлі-продажу квартири від 16.03.2017 року НВО 833997 та НВО833988 сторони в рівних частках є власниками 2 (двох) квартир під номером [ADDRESS] . Сторони домовились, що 2 (дві) дані квартири після розірвання шлюбу належатимуть відповідачу; за домовленістю сторін після розірвання шлюбу діти: [PERSON] [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) залишаються проживати з матір?ю; сторони домовились, що кожного року влітку при супроводі Відповідача чи інших родичів діти залишаються з позивачем, а також в інші дні, зокрема релігійні свята діти мають право зустрічатися з позивачем в Україні; сторони домовились після розірвання шлюбу відповідач разом з дітьми після закінчення навчального року в 2020 році переїжджає з Туреччини до України, після чого її громадянство в Туречинні припиняється; позивач сплачує відповідачу моральну та матеріальну компенсацію у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) доларів США, а також всі судові витрати повязані з розірванням шлюбу; сторони домовились про призначення щомісячних аліментів у розмірі 2000 (дві тисячі) турецьких лір, що становить 7760 (сім тисяч сімсот шістдесят) гривень на кожну дитину, тобто загальна сума становить 4000 (чотири тисячі) турецьких лір, що становить 15520 (п?ятннадцять тисяч п?ятсот двадцять) гривень, які відповідач зможе отримати в турецькому банку в Україні; сторони домавились про відсутність будь-яких інших вимог щодо аліментів, матеріальних та моральних компенсацій, ювелірних виробів, майна, судових витрат та інших витрат. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача та відповідача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved