Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» (далі ТОВ «Служба термінового кредитування») звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 15 вересня 2013 року [PERSON] уклала з ТОВ «Служба термінового кредитування» договір поруки, зобовязавшись перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобовязань перед позивачем, що виникли з кредитного договору №130915-160153 від 15.09.2013 року, укладеного між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] [PERSON] забезпечує виконання зобовязання [PERSON] частково. Передбачена договором відповідальність [PERSON] перед позивачем обмежується загальною сумою 50,00 грн. У разі порушення [PERSON] зобовязання, забезпеченого порукою, відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. 15.09.2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Служба термінового кредитування» кредитний договір № 130915-160153 та отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. Відповідно д п. 3.3 договору [PERSON] зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 1000,00 грн., а також сплати проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 грн., що разом складає 1280,00 грн., у строк до 28.09.2013 року. Разом із тим, в порушення договірних умов [PERSON] станом на 22.06.2016 року не виконав свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1000,00 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Згідно з п.6.2 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої сум кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу (дата: 29.09.2013 22.06.2016, сума заборгованості 1280,00 грн., кількість днів 998, сума пені 19960,00 грн.). Таким чином, сума заборгованості разом із процентам та пенею станом на 22.06.2016 року 21240,00 грн. За винятком 50,00 грн. сума відповідальності [PERSON], сума відповідальності [PERSON] складає 21190,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідач [PERSON] на їх користь 50,00 грн. та судовий збір, а також з [PERSON] 21190,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились повторно і про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачів чи відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило. Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області від 25.07.2016 [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Також, згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 11.01.2017 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко-35[ADDRESS]. Зважаючи на повторну неявку відповідачів, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, для проведення судового розгляду справи, без участі відповідачів, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно умов кредитного договору №130915-160153 від 15.09.2013 року визначено, що ТОВ «Служба термінового кредитування» надає позичальнику грошові кошти у сумі 1000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитом у розмірі 2% з кінцевим терміном повернення 28.09.2013 року, в обмін на зобов'язання позичальника по погашенню кредиту, сплати відсотків та неустойки в обумовлені у кредитному договорі строки. Відповідач отримав кредит від банку, але належним чином не виконав умови кредитного договору, таким чином утворилась заборгованість станом на 22.06.2016 року у розмірі 21240 грн. 00 коп., яка складається з: 1000,00 грн. (розмір заборгованості за кредитом) + 280,00 грн. (розмір по процентам за користування кредитом) + 19960,00 грн. (сума пені). Відповідно до ст.ст. 525,612,629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем було надано відповідні кошти відповідачу, що стверджується розрахунком заборгованості за договором, який умов договору кредиту не виконав, допустив порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами договору . Як вбачаться з розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором станом на 22.06.2016 року становить 21240 грн. 00 коп. Крім того, за приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Також, ч. 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 15 вересня 2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобовязується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору №130915-160153 від 15.09.2013 року. Як вбачається з п. 1.3 вказаного договору поруки, за цим договором поручителем забезпечується виконання зобовязання боржником частково. Передбачена договором відповідальність поручителя перед кредитором обмежується загальною сумою 50,00 грн. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 21190 грн. 00 коп., а з відповідача [PERSON] у розмірі 50 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved