Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.01.2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав грошові кошти у виді кредиту в сумі 170000,00 грн. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 04.01.2008 року укладено договір поруки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості станом на 25.03.2014 року складається з: 114986,30 грн. - заборгованість за кредитом; 22971,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 1372,92 грн. - пеня, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 139330,22 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. При цьому зазначив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не має права вимоги до нього, оскільки договір кредиту від 04.01.2008 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» позивачу не відступався, заборгованість станом на 17.12.2012 р. була відсутня, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф-1, згідно якого позичальник отримав грошові кошти у виді кредиту в сумі 170000,00 грн. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] 04.01.2008 року укладено договір поруки № Ф-6, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, що виникають з указаного кредитного договору. 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, на підставі якого останній передав позивачу право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. У зв'язку з невиконанням позичальником обов'язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та інших платежів заборгованість за договором станом на 25.03.2014 року складається з: 114986,30 грн. - заборгованість за кредитом; 22971,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 1372,92 грн. - пені, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зі змісту ст. 610 цього ж Кодексу вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання є сплата неустойки (пені), що відповідає нормам п. 3 ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених обставин з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку 139330,22 грн. заборгованості за кредитним договором. Судом відхиляються твердження відповідача про те, що договір кредиту № Ф-1від 04.01.2008 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON], не відступався у зв'язку із тим, що: 1. в договорі про відступлення права вимоги не згадуються конкретно відповідач, як боржник за основним зобов'язанням, так і реквізити пов'язаного з ним Кредитного договору; 2. позивач не надав актів прийому - передачі документації; 3. не можна вважати витяг з Додатку № 1 належним доказом; 4. не довів, що правочин відступлення прав вимоги відбувся; 5. банк відступив права вимоги позивачу за кредитним договором, реквізити якого не збігаються з реквізитами кредитного договору відповідача та розміром його заборгованості. Так, укладений 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» договір відступлення прав вимоги, містить всі необхідні складові, положення та посилання, з яких вбачається, що новим кредитором згідно договору кредиту № Ф-1 від 04.01.2008 року є ТОВ «Кредитні ініціативи». (а.с. 10-15) Згідно витягу з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р. вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» переданий договір кредиту № Ф-1 від 04.01.2008 року, позичальником по якому є [PERSON] (а.с. 16) Про зазначені обставини ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» повідомив [PERSON] листами за №0054571 від 20.12.2012 р. (а.с. 60), за №24-10/1125704 від 29.05.2013 р. (а.с. 55), за №24-10/1682726 від 06.10.2014 р. (а.с. 127). У подальшому ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відмовлено [PERSON] у прийнятті платежів за договором кредиту № Ф-1 від 04.01.2008 року у зв'язку із зміною кредитора, про що зазначає сам відповідач у своїх запереченнях. Отже, суд прийшов висновку, що договір про відступлення права вимоги укладений у порядку та у спосіб передбачений законодавством. Нотаріально засвідчений договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р. з додатками досліджувався судом у судовому засіданні. Посилання відповідача на те, що вказаний договір містить ознаки договору факторингу, а ТОВ «Кредитні ініціативи» не має права укладати договора факторингу спростовується численими листами Нацкомісії, що здійснює державне регулюванняу сфері ринків фінансових послуг, на адресу [PERSON], з яких вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою. Вказане також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТОВ «Кредитні ініціативи» як фінансової установи (а.с. 6). Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» має право як фінансова установа укладати в тому числі і договора факторингу. Посилання відповідача на те, що при відступленні права вимоги 17.12.2012 р. у нього була відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Листами ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за №0054571 від 20.12.2012 р. (а.с. 60), за №24-10/1125704 від 29.05.2013 р. (а.с. 55), за №24-10/1682726 від 06.10.2014 р. (а.с. 127) підтверджується, що заборгованість по відсоткам станом на 17.12.2012 р. становить 2848,91 грн. Зворотнього відповідачем суду не доведено. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved