Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У травні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 11 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1480. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, повазі, дружби та взаємодопомоги. З грудня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя дітей не мають. З огляду на викладені обставини, позивач змушена звернутися із даним позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Крім того, у випадку розірвання шлюбу, просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [INFO] вбачається, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищевказану норму вимога позивача про зміну прізвища на її дошлюбне «[PERSON]» також підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved