Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У червні 2019 року позивачка звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем Козацькою селищною радою Бериславського району, Херсонської області, 01.11.2013 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №23. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , спори щодо поділу спільного майна відсутні. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення рішення в підготовчому засіданні не заперечувала. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, також подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити, проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність сторін, та, відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку із визнанням позову відповідачем, оскільки для цього є законні підстави, крім того, визнання останнім позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому Козацькою селищною радою Бериславського району, Херсонської області 01.11.2013 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №23, від шлюбу мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними немає, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим, в зв`язку із чим подальше спільне життя суперечить їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », в своїй заяві просила суд це прізвище залишити без змін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved