Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого, входить приміщення №12 площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м., із літери «А» цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня» за адресою: [ADDRESS] . Померлий залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через відсутність можливості визначити склад спадкового майна, оскільки спадкодавцю належать приміщення, які не мають окремої адреси та являються складовими частинами літ. «А».В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на приміщення № [NUMBER] площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м., із літери «А» цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня» за адресою: [ADDRESS] , та виділити майно в натурі. Ухвалою суду від 22.01.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Представник позивача в підготовче засідання не з`явилася, заявою від 23.06.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала. Представник Бериславської міської ради в підготовче засідання не з`явився, заявою від 24.06.2021 року просив розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.08.2009 року між ТОВ «Поліграфіст» в особі Марченко Вікторії Олександрівни (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна відповідно до якого продавець зобов`язується передати із літ. «А» цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня» приміщень: №12 площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м, загальною площею відчужуваних приміщень 121,6 кв.м у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці приміщення і сплатити за них обумовлену грошову суму. Відповідно до Витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 10.09.2009 року, із літ. «А»: приміщення №12 площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу ВМІ №212345; 212346 від 27.08.2009 року за №904, [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого державним ноніусом Бериславської державної нотаріальної контори Мікуровою Л.Ю. від 12.08.2015 року зареєстрованого в реєстрі за №523, [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті та на що за законом він буде мати право - [PERSON] . За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 256. Відповідно до Довідки КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради № 087941 від 07.10.2020 року, за даними матеріалів інвентарної справи та документів, наданих замовником, нерухомість за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна від 27.08.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Симутенко Т.Г. за р.№904. Згідно короткої технічної характеристики будівель та споруд станом на 08.09.2020 року, нерухомість позначено літ. А, приміщення адміністративної будівлі №12, 13, 14, 14а, 14б, загальною площею 119,7. Самочинно побудованих будівель не має. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 240774864 від 18.01.2021 року, [PERSON] є власником нерухомого майна - із літ. «А»: приміщення №12 площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу ВМІ №212345; 212346 від 27.08.2009 року посвідченого п.н.м. Берислава Симутенко Т.Г. за р.№904 З відповіді нотаріуса від 09.10.2019 року вбачається, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом 14.01.2019 року була заведена спадкова справа №11/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який на момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . За наданими документами у нотаріуса відсутня можливість визначити склад спадкового майна, оскільки спадкодавцю належать приміщення № [NUMBER] площею 35,3 кв.м приміщення №13 площею 50,4 кв.м, приміщення №14 площею 35,9 кв.м, із літ. «А» цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня», які не мають окремої адреси та являються складовими частинами літ. «А». У зв`язку з чим було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами. Згідно зі статтею 68 Закону України Про нотаріат та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням того, що позивач у встановленому законом порядку спадщину після смерті чоловіка прийняла, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що позбавляє її можливості реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, суд вважає що позов в цій частині є обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню. При вирішенні позовних вимог щодо виділення цього майна в натурі суд виходить з наступного. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Відповідно з п. п. 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. За технічним паспортом, складеним 07.10.2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР на приміщення адмінбудівлі (групу нежитлових приміщень) №12, 13, 14, 14а, 14б, за адресою: [ADDRESS] має наступну експлікацію: літ. «А»: приміщення №12, приміщення №13, приміщення №14, приміщення № [NUMBER] , приміщення [NUMBER] . Згідно висновку № 288 судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2021 року, склад комплексу «Бериславська районна державна друкарня» зазнав неодноразових змін, з нього виключалися будівлі та приміщення без визначення часток. На кожному етапі відчуження частин змінювався стан об`єкту та його вартість. Визначити на сьогоднішній день, за наявними матеріалами, яку частку у відсотковому виражені становлять приміщення №12 площею 35,3 кв.м., приміщення №13 площею 50,4 кв.м. та приміщення №14 площею 35,9 кв.м. від цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня» за адресою: [ADDRESS] не уявляється можливим. Приміщення № [NUMBER] площею 35,3 кв.м., приміщення №13 площею 50,4 кв.м. та приміщення №14 площею 35,9 кв.м. технічно можливо виділити в натурі зі складу цілісного майнового комплексу «Бериславська районна державна друкарня». Суд, враховуючи вищевикладене, аналізуючи належні та допустимі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що можливо технічно здійснити таке виділення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: approved