Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У травні 2021 позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивач вказував, що постановою від 08.12.2020 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеною державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С., відмовлено [PERSON] , яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] - відмовлено позивачу, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою спірної квартири, чоловіка позивача та батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не надала нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до фактичних обставин спірних правовідносин, станом на дату смерті [PERSON] , останньому (як спадкодавцю) на праві власності належала 1/5 частина спірної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.09.2019, відповідно до змісту: якої співвласниками спірної квартири є: [PERSON] , якій на праві власності належить 2/5 частини спірної квартири; [PERSON] , якому на праві власності належить 1/5 частина спірної квартири; [PERSON] , якій на праві власності належить 1/5 частина спірної квартири; [PERSON] , якому на праві власності належала 1/5 частина спірної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 17.12.2007 на підставі Розпорядження № 33577. Проте, відповідачі за даним позовом відмовили позивачу у наданні останній свідоцтва про право власності на житло, для подання до нотаріальної контори та подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відмову тим, що позивач та донька позивача [PERSON] , [INFO] є для відповідачів чужими людьми. Враховуючи наведене позивач просить визнати право власності [PERSON] на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] ; визнати право власності неповнолітньої дитини [PERSON] на 1/10 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2021 відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання свого представника не направила, будь-яких заяв та клопотань не надали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1980 грн. 35 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved