Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1991 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 8. В обґрунтування позову зазначав, що з 28 квітня 1991 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та різні характери. Із квітня 2015 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 28 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 8. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Суд встановив, що з квітня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved