Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У червні 2016 року позивач приватне акціонерне товариство «СК «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, посилаючись на те, що між АТ «СК«АХАСтрахування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 10001а5ко від 27.09.2015 р., згідно якого «СК«АХАСтрахування» взяло на себе зобов»язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 26.10.2015 року о 08 год. 28 хв. в с. Гатне по вул. Кібернетична, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], на не регульованому перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який наближався до перехрестя праворуч по вул. Зелена в результаті, чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та пошкоджено металеві опори воріт будинку [ADDRESS] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] Згідно звіту про оцінку, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження склала 451 503,68 грн. На підстав договору страхування [PERSON] було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 209 025,07 грн., що була перерахована на рахунок станції технічного обслуговування. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області визнано [PERSON]. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 159 025 грн. 07 коп. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2015 р. між АТ «СК«АХАСтрахування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 10001а5ко згідно якого «СК« АХАСтрахування» взяло на себе зобов»язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. За умовами п. 24.1. договору страхування страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в п. 33.1 та п. 33.2 цього договору в результаті настання страхового випадку. Страховими ризиками за даним договором є викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Згідно умов п. 25.3.10 Договору після виплати страхового відшкодування пред'являти право вимоги відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку (право регресу). Відповідно до довідки, виданої ВДАІ з обслуговування Києво- Святошинського району при УДАЇ ГУ МВС України в Київській області встановлено, що 26 жовтня 2015 року о 8 год. 28 хв. в в [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження . Постановою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. З дотриманням вимог чинного законодавства [PERSON]., вчасно звернувся до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, довідкою з УДАІ, та страховим актом . На підставі вказаних документів ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатила на користь страхувальника визначену суму страхового відшкодування. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхова компанія «АХА Страхування» набула прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Outcome: approved