Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання свого сина [PERSON], [INFO], в особі [PERSON] в зв»язку з навчанням до 300 гривень щомісячно. На підтвердження своїх вимог вказував, що на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18.11.2013 року позов [PERSON] до нього було задоволено, та стягнуто аліменти в сумі 750 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку Вважає, що у звязку зі зміною матеріального положення він має право на зміну розміру аліментів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач заперечувала проти позову та вказувала, що утримує та платить за навчання сина сама. Власного житла вона не має, вимушена орендувати житло та виховувати і утримувати меньшого сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] є студентом денного відділення ОКР «Бакалавр» Європейського університету IV рівня акредитації - термін закінчення навчання 30 червня 2015 року. Вартість освітньої послуги складає 740 грн. на місяць. Третя особа [PERSON] проти зменшення розміру аліментів заперечував, та пояснив, що він проживає з матір»ю [PERSON] та братом [PERSON], [INFO] року на орендованій квартирі, оскільки не мають власного житла у м.Полтаві. Матір одна їх забезпечує, прохав не зменшувати розмір аліментів, оскільки не зможе продовжувати навчання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в жовтні 2011 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 750 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в особі [PERSON], починаючи з 07 жовтня 2013 року і до закінчення [PERSON] навчання 30.06.2015 року, але не більше ніж досягнення ним 23 років. Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 вище вказаного Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. П.п. 4 та 5 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час виплати заробітної плати не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахувань за кількома виконавчими листами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, законодавець прив'язує зміну розміру аліментів за позовом платника аліментів зі зміною, по-перше, його матеріального стану, по-друге, зміною сімейного стану, і, по-третє, погіршення здоров'я. В силу ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1176 гривень. Станом на день подачі позову 30 % прожиткового мінімуму на одну особу становить 352 грн. 80 коп. Суд вважає, що з урахуванням заробітної плати позивача, здачі в оренду земельної ділянки, беручи до уваги те, що позивач є людиною свідомою та працездатного віку, він все таки має змогу та зобов'язаний надавати синові матеріальну допомогу в розмірі 750 грн. щомісячно. До того ж загальний розмір стягуваних аліментів не суперечить вимогам п.п. 4 та 5 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку, що вимоги позивача є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed