Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 16 березня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу за згодою сторін, залишиться проживати із позивачем. З моменту реєстрації шлюбних відносин, з березня 2002 року позивач і відповідач проживали спільно за місцем реєстрації позивача. З листопада 2014 року, у звязку з неприязненими відносинами, стали проживати окремо, спільно господарство не ведеться. Тобто фактично шлюбно-сімейні відносини припинені протягом останніх трьох років. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння і довіри між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Майновий спір відстуній. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №94, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 144651, виданим 16 березня 2002 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №179891, виданим 04 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 570 (а.с.8). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стало те, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, а також через відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з листопада 2014 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved