Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У травні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А., [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Арбузинського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 квітня 1982 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. 8 червня 2006 року їх донька [PERSON] без їх відома і без їх згоди взяла правовстановлюючі документи на будинок та уклала договір купівлі-продажу № 1315 між [PERSON] і нею, який був посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. Однак вони, позивачі, спірного будинку своїй доньці [PERSON] не продавали, ніяких договорів не підписували, нотаріуса Бойченко В.А. не бачили, хто замість них підписав цей договір їм невідомо, грошових коштів від доньки не отримували. Про вказаний договір вони взнали у квітні 2014 року, після того як їх стали виселяти з будинку. Тоді ж їм стало відомо про те, що донька 8 червня 2006 року взяла кредит у АППБ «Аваль» у розмірі 69400 грн., а в забезпечення виконання зобов'язань перед банком передала у іпотеку належний їм житловий будинок. У зв'язку з невиконанням умов договору банк звернувся з позовом до суду про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості. Позов було задоволено та стягнуто заборгованість по договору. У ході виконання вказаного рішення житловий будинок був проданий на прилюдних торгах [PERSON] по ціні 51000 грн. На підставі викладеного позивачі прохали визнати недійсним договір купівлі-продажу №1315 житлового будинку [ADDRESS] Арбузинського району Миколаївської області, укладений 8 червня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. У подальшому позивачі доповнили позовну заяву, в якому зазначили, що договір купівлі-продажу [PERSON] не підписував, також у журналі реєстрації вчинення нотаріальних дій ні він, ні [PERSON] не розписувалися. Крім того, [PERSON] не давала письмову згоду на відчуження житлового будинку. Також зазначили, що [PERSON] до виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області з заявою про отримання дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок, а також до БТІ з заявою про отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно не звертався. Ухвалою суду від 29 грудня 2014 року позовні вимоги, пред'явлені до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А., [PERSON] були залишені без розгляду. За ухвалами суду від 29 травня 2014 року і 13 червня 2014 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] У судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила суду, що вона часто була вдома у своїх батьків - [PERSON] і [PERSON] Скориставшись нагодою, вона взяла з будинку батьків технічний паспорт на будинок, свідоцтво про право власності на будинок, їх паспорти, ідентифікаційні коди та в той же день звернулася до державного нотаріуса Бойченка В.А. з метою оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. Вона повідомила нотаріусу, що батьків немає, він надрукував договір купівлі-продажу житлового будинку між нею та батьком, вона його взяла та вийшла на вулицю, де зустріла знайому [PERSON] та попрохала її підписати договір замість батька, остання погодилась і підписала договір. Згоди за матір [PERSON] на продаж будинку ніхто не писав. Після цього вона взяла екземпляр укладеного договору купівлі-продажу будинку та зберігала його в себе вдома. Про те, що отримала кредит і передала в іпотеку житловий будинок вона розповіла батькам у 2012 році. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думки учасників процесу, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності № 984, виданого 20 квітня 1982 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Арбузинського району Миколаївської області. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 23 березня 1963 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Костянтинівською селищною радою Арбузинського району 3.07.1970 року. Як видно з договору купівлі-продажу №1315 житлового будинку [ADDRESS] Арбузинського району Миколаївської області, укладеного 8 червня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А., [PERSON] продав, а [PERSON] придбала вищевказаний будинок. Оригінал письмової згоди на продаж будинку, посвідченої нотаріусом, як дружини власника будинку, [PERSON] відсутній, про що свідчить відповідь завідувача Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 18 вересня 2014 року за № 866/01-16. Як вбачається з постанови слідчого СВ Арузинського РВ УМВС України в Миколаївській області Чуприна В.І. від 11 червня 2014 року у нього в провадженні перебуває кримінальне провадження № 12014150130000186, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України за заявою [PERSON] про те, що невстановлена особа підробила його підпис у договорі купівлі-продажу житлового будинку № 1315 від 8 червня 2006 року. Досудове слідство по вказаній кримінальній справі на момент прийняття рішення судом не закінчено. Відповідно до статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, зокрема, частиною 3 цієї статі передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1239-1240 від 2 грудня 2014 року запис «[PERSON]» в графі «Продавець» договору купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 8 червня 2006 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи те, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку підписаний не позивачем [PERSON] як власником будинку, а іншою особою, яка не мала повноважень на вчинення такої дії, суд відповідно до положень ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України приходить до висновку про визнання договору недійсним та задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved