Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом і в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 27.11.2010 померла його мати [PERSON], на час відкриття спадщини значилась зареєстрованою за проживанням відповідача [PERSON] за адресою: село Осоївка, вул. Кооперативна, 15, але фактично останніх три роки проживала за адресою: [INFO] разом з [PERSON], що є третьою особою у справі. При оформленні спадщини відповідач не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги по закону, чим порушила спадкові права позивача. На поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, указує доведення ним факту родинних відносин зі спадкодавцем у судовому порядку. Представник позивача у судовому порядку підтримав заявлені вимоги з наведених у позові підстав. У судове засідання 10.11.2017 Відповідач прибула та не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Суду пояснила, що не обізнана зі спадковим законодавством, визнала, що не зовсім справедливо розподілена спадщина після смерті матері. Бажає щоб її рідний брат [PERSON] також прийняв належну йому по закону частку у спадщині. У судове засідання 21.07.2017 третя особа [PERSON] прибула та надала пояснення, що після смерті батька доглядала бабусю [PERSON], проживали з нею однією сімєю. З невідомих їй причин спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише [PERSON] [PERSON] консультувалася у нотаріуса з приводу прийняття спадщини, але їй пояснили, що вона не має такого права, оскільки живі спадкоємці за законом першої черги. У судове засідання 17.11.2017 Відповідач та треті особи не прибули, гідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому відповідач не заперечувала про задоволення позову у повному обсязі. Бажає щоб її рідний брат [PERSON] також прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] Савічни; треті особи висловили позицію по справі на наявність підстав для задоволення заявлених вимог /ас 106-109/. Допитані судом свідки дали такі покази. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду дали покази, кожен окремо, що [PERSON] остані роки перед смертю проживала разом з онукою [PERSON], остання доглядала її та здійснила поховання. [PERSON] мала інтерес в отриманні субсидії, тому на її вимогу [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою відповідача. Свідок [PERSON] суду показав, що на час видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] йому не було відомо про наявність інших спадкоємців, і остання у свою чергу не надала такої інформації. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 27 листопада 2010 року у селі Осоївка померла [PERSON], місце реєстрації смерті [PERSON] Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 22 від 01.12.2010, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БП № 161121 /копія ас 7/. З матеріалів спадкової справи № 316/2015 від 06.11.2015 /копія ас 18-38/ суд встановив, що спадщину після смерті [PERSON] отримала [PERSON] шляхом сумісного проживання та реєстрації зі спадкодавцем на день смерті за однією адресою: село Осоївка, вул. Кооперативна, 15. Про наявність інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, остання не повідомила орган нотаріату. 06.11.2015 державний нотаріус Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] видав на ім'я [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 2603 та № 2605, на спадщину, що складається з земельних ділянок розміром 3,3855 та 0,4204 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Осоївської сільської ради. Правовідносини, що склалися між сторонами, виникли із спадкових правовідносин та права власності і врегульовані нормами ЦК України. В статті 1301 ЦК України зазнаечно, що Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Таким чином, суд встановив, що відповідвач [PERSON] повідомила державному нотаріусу неправдиві відомості про коло спадкоємців після смерті [PERSON]. Виходячи з викладеного вище, суд вважає вимоги позивача у цій частині обгрунтованими. Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Родинні відносини позивача та померлої 27.11.2010 [PERSON] підтверджуються Рішенням суду від 15.05.2014 про встановлення факту родинних відносин /копія ас 8/. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернулась. 05 травня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON]відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 27.11.2010 [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас 6/. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], що померла 27.11.2010, і від неї як спадкоємець не відмовився. Виходячи з викладеного вище, порушеного права позивача на спадкування, Суд уважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили йому вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов у цій частині також є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після смерті [PERSON], що померла 27.11.2010, підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачу заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку два місяці. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає позов обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved