Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.04.2017 року з його кредитної картки за номером №5167809998138574, виданої ПАТ «Ощадбанк», шахрайським способом через мережу Інтернет була здійснена спроба зняття грошових коштів в сумі 900 грн. про що йому стало відомо з смс-повідомлення про те, що картка заблокована та з телефонної розмови з оператором «Ощадбанку». 04.04.2017 року о 18:23 год. оператор «Ощадбанку» у телефонній розмові повідомив позивача про те, що на його картці немає коштів, оскільки з кредитного рахунку через мережу Інтернет було списано 22\~200 грн. Він відразу ж повідомив про цей факт банк та поліцію, проте банк розпочав списання коштів з його пенсійної карти на погашення кредиту. Посилаючись на те, що він не здійснював платежів через мережу Інтернет, просив визнати дії публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» щодо проведення транзакцій з переказу 04.04.2017 року з кредитної картки позивача грошових коштів в сумі 19900 грн. на карту №5168745011811822 та в сумі 2300 грн. на карту № 4874085732887191 неправомірними; визнати зазначені транзакції нечинними; стягнути з відповідача на його користь 1777,73 грн. безпідставно відрахованих коштів та 320 грн. судового збору. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала повністю, посилаючись на те, що оспорювані операції стали можливі внаслідок порушення позивачем умов і правил надання банківських послуг щодо запобігання втрати картки, розголошення ПІНа або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений Договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №44 від 02.03.2010 року, відповідно до якого [PERSON] видана картка за №26257501718970 (а.с.37-40). Згідно з додатковим договором №2 до Договору №44 від 16.10.2014 року Банк встановив [PERSON] кредит у сумі 23000 грн. 04.04.2017 року з картки № 5167809998138574 здійснено списання коштів на загальну суму 22\~200 грн. (а.с. 154). [PERSON] 05.04.2017 року звернувся до ПАТ «Ощадбанк» із заявою про несанкціоноване списання грошових коштів з його кредитної картки, на яку листом від 25.05.2017 року (а.с. 154) Банк повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення його вимог, оскільки ним розголошена особиста інформація третім особам.\~\~ 05.04.2017 року [PERSON] звернувся до Полтавського РВП Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою щодо заволодіння шахрайським способом грошовими коштами з його кредитної картки, на яку внесенні відомості у ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 12017170300000341 за ч.1 ст.190 КК України (а.с. 19-20,123). Згідно з випискою по картковому рахунку [PERSON], з його карткового рахунку №5167********8574 здійснено переказ коштів 04.04.2017 року з рахунку через UKR KYIV WEB Banking 832758 у сумі 19 000 грн. та через UKR KYIV WEB Banking 832759 у сумі 2300 грн.(а.с.150) Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.04.2017 року по 08.08.2017 року в рахунок погашення грошових коштів за користування кредитною лінією Ощадбанком було знято з рахунку позивача кошти в загальній сумі 1777,73 грн. \~\~Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. \~\~\~\~Ст.ст. 4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування …, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Як зазначено у п.2.2 Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (далі - Правила) якщо платіжну картку втрачено, викраденого або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито Рахунок. Клієнт відповідає за всі суми по операціях з Платіжною карткою, якщо клієнт передав Платіжну картку сторонній особі або не повідомив Банк про те, що її загублено (а.с.47). Згідно п. 2.5 Правил користування платіжними картками, після одержання заяви клієнта про зникнення Платіжної картки Банк бере відповідальність за операції по Платіжній картці, за винятком тих, що проводяться без Авторизації. Відповідальність банку за операції по Платіжній картці, що проводяться без Авторизації, настає на десятий календарний день після одержання Банком письмової заяви клієнта про втрату платіжної картки (а.с. 44) . Відповідно до п. 4.1.8 Договору №44 Банк зобов'язаний занести платіжну картку (БПК) у електронний та/або паперовий стоп-лист при виявленні операцій, що можуть бути кваліфіковані як шахрайство. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Додаткового договору №1 до Договору №44 клієнт має право в період дії Договору підключитися та користуватися дистанційними каналами обслуговування, що пропонуються Банком системою WEB- банкінг. Підключення до системи WEB- банкінг здійснюється Клієнтом відповідно до Інструкції користувача системи WEB- банкінг з використанням пристрою Клієнта (персональний компютер, мобільний телефон тощо), що відповідає технічним вимогам, вказаним в Інструкції користувача системи WEB- банкінг, та який має доступ до мережі Інтернет. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації\~\~помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. \~\~\~\~Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Як встановлено судом, позивач ніколи не користувався не здійснював платежів через мережу Інтернет та на підтвердження своїх вимог надав документи щодо звернення до Банку та правоохоронних органів і ця обставина відповідачем не спростована. \~\~Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши зазначені обставини справи та здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено законодавство про захист прав споживачів, положення Договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення прав позивача як споживача фінансових послуг.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Також суд приходить до висновку, що несанкціоновані позивачем транзакції щодо переказу коштів з його кредитної карти у загальній сумі 22 200 грн. не відповідають загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України в справі № 6-71цс15. У частині вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1777,73 грн. безпідставно відрахованих коштів суд виходить з такого. \~\~\~\~Згідно з п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. З огляду на ту обставину, що транзакції щодо переказу 04.04.2017 року з кредитної картки ПАТ «Ощадбанк», виданої на імя [PERSON], грошових коштів в сумі 19\~900 грн. на карту №5168745011811822 та в сумі 2300 грн. на карту № 4874085732887191 є нечинними, тому у Банку відсутні правові підстави для списання коштів з його рахунків. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved