Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № 28-5000-14-00338 добровільного страхування наземного транспортного засобу марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 18 лютого 2015 року по вулиці Тимошенка, 1-Г у м. Києві вона виявила, що на її автомобілі наявні пошкодження заднього бампера та кришки багажника. Про даний випадок вона повідомила страхову компанію та викликала працівників Дорожньої автомобільної інспекції. 20 лютого 2015 року вона подала відповідачу заяву та документи, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, але ПрАТ «СК «Українська страхова група» відмовила їй у здійсненні виплати страхового відшкодування. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 36395 гривень 33 копійки, пеню - 3290 гривень 54 копійки, інфляційні втрати - 930 гривень 69 копійок та 3 % річних - 164 гривні 53 копійки. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 21412 гривень 07 копійок, пеню - 1971 гривню 08 копійок, інфляційні втрати - 2997 гривень 69 копійок, 3 % річних - 98 гривень 55 копійок. У іншій частині позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сторона позивача повідомлена належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що пред'явлений позов підтримує в повному обсязі. Сторона відповідача - ПрАТ «СК «Українська страхова група» в судове засідання не з'явилась, про час там місце розгляду справи страхова компанія повідомлена належним чином. Повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, будь-яких доказів поважності причин неявки до заяви додано не було, тому причини неявки сторони відповідача визнані судом неповажними. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «УСГ» укладено договір № 28-5000-14-00338 добровільного страхування автомобіля марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER], за умовами якого зазначений автомобіль був застрахований на суму 160000 гривень (а.с. 6-11). 18 лютого 2015 року на стоянці біля будинку № 1-Г по вулиці Тимошенка у м. Києві позивач виявила на автомобілі марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на праві власності, пошкодження заднього бамперу та кришки багажника. У довідці ДАІ від 18 лютого 2015 року зазначено, що 18 лютого 2015 року о 15:40 год. по вулиці Тимошенка, 1-Г у м. Києві внаслідок ДТП автомобіль марки «Honda Civic», державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження заднього бамперу та кришки багажника (а.с. 13). 20 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку. У пункті 16.1.5 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16 жовтня 2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем зазначено, що страхова компанія відмовляє в виплаті страхового відшкодування, якщо страховиком (вигодонабувачем, водієм, довіреними особами страхувальника, застрахованою особою) надані недостовірні відомості щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку та механізму утворення ушкоджень, які виникли при його настанні. Листом від 17 березня 2015 позивачу відмовлено в виплаті страхового відшкодування, посилаючись на надання [PERSON] відомостей про дорожньо-транспортну пригоду, які не відповідають дійсності (а.с. 15-16). Згідно з висновком спеціаліста № 021-15 від 16 березня 2015 року (а.с. 37-46) на підставі дослідження вихідних документів, останній дійшов висновку про те, що пошкодження деталей зазначеного автомобіля не могло статися в рамках пригоди, місце та обставини якої викладені в заяві про настання страхового випадку, а саме: при його нерухомому положенні на стоянці поблизу будинку № 1-Г по вулиці Тимошенка в м. Києві. Крім того, з вказаного висновку спеціаліста, з його дослідницької частини вбачається, що пошкодження деталей автомобіля позивача могло статися в разі контактування задньої лівої частини зі стаціонарним (нерухомим) вертикально розташованим об'єктом (типу стовбура дерева) при русі саме автомобіля «Honda Civic» заднім ходом (а.с. 45). Оцінюючи наданий суду висновок, суд вважає, що він не може бути прийнятий до уваги з наступних підстав. Зі змісту цього висновку спеціального інженерно-технічного дослідження транспортного засобу вбачається, що висновок складено 16 березня 2015 року. Предметом дослідженням спеціаліста були копії документів щодо права власності на автомобіль; цифрові фотознімки зовнішнього вигляду пошкодженого автомобіля, які зроблені 18 лютого 2015 року аварійним комісаром на місці скоєння пригоди; цифрові фотознімки зовнішнього вигляду автомобіля після заявленої пригоди, зроблені 20 лютого 2015 року співробітниками страхової компанії. Єдиним питанням, яке вирішував спеціаліст було питання про можливість утворення пошкоджень, зафіксованих на автомобілі, внаслідок описаного механізму пригоди. Вбачається, що безпосередньо пошкоджений автомобіль не був предметом огляду спеціаліста, а спеціаліст у своєму висновку дав відповідь на питання про механізм пошкодження, зазначений відповідачем. Наведе свідчить про те, що метою проведення дослідження було отримання відповіді на питання щодо визначеного відповідачем механізму пошкодження автомобіля, а не проведення транспортно-трасологічного дослідження пошкоджень автомобіля. [PERSON] не надавала страховику в будь-якій формі інформацію про обставини та механізм утворення пошкоджень її автомобіля. Так, 20 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку. З наданої суду копії заяви вбачається, що цю заяву прийняла [PERSON], і її зміст викладений посадовою особою страхової компанії на офіційному бланку компанії у друкованому вигляді (а.с. 34-35). До заяви є додаток № ДККА-42944, в якому [PERSON] викладені обставини настання події. Вона зазначила, що 18 лютого 2015 року о 15:40 за адресою м. Київ, вул. Тимошенко, 1-Г вона підійшла до автомобіля, який перебував на стоянці, та встановила («обнаружила») пошкодження заднього бампера та багажника свого автомобіля. Зазначений додаток до заяви містить також графу для заповнення «На мою думку, ДТП сталося з вини:». Власноручно заповняючи цей додаток [PERSON] зазначила в цій графі лише схематичне зображення місця перебування її автомобіля і місце пошкодження. При цьому будь-якої інформації щодо механізму пошкодження автомобіля вона не вказувала (а.с. 36). Аналогічне зазначено нею і в поясненнях від 18 лютого 2015 року інспектору ВДАІ Оболонського ГУ МВС України в місті Києві (а.с. 48). На цьому позивач наголошувала і в претензії щодо виплати страхового відшкодування (а.с. 17), тобто лише констатувала факт виявлення нею пошкодження. Таким чином, суд не може взяти до уваги висновк спеціаліста № 021-15 від 16 березня 2015 року (а.с. 37-46) і з тих підстав, що позивач не порушила п. 16.1.5. договору страхування, а саме: надання недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку та механізму утворення ушкоджень, які виникли при його настанні. За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування не відповідає вимогам закону та укладеному між сторонами договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест», яке є офіційним авторизованим підприємством, що здійснює технічне обслуговування автомобілів марки «Honda Civic» було складено калькуляцію вартості ремонтно-відновлювальних робіт (рахунок № 225901/200220151 від 20 лютого 2015 pоку). Згідно з вказаним кошторисом вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок його пошкодження складає 36395 гривень 33 копійки (a.c. 53). З умов договору страхування вбачається, що автомобіль позивача був застрахований на суму в розмірі 160000 гривень. У той же час ринкова вартість автомобіля марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно зі звітом автотоварознавця № 0406 від 18 червня 2015 року на момент страхового випадку складала 262181 гривню. Відповідно до п. 12.2. договору страхування при обчисленні розміру страхового відшкодування береться до уваги коефіцієнт пропорційності зобов'язань Страховика, передбачений на випадок, до за результатами експертизи при настанні страхового випадку виявиться, що страхова сума на момент укладення договору становить певну частку дійсної вартості транспортного засобу, яку розрахував експерт. У даному випадку страхове відшкодування виплачується в пропорційній частці від визначених по страховій події збитків. Крім того, страхове відшкодування позивачу має бути зменшене на суму франшизи, що складає 800 гривень. Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, a також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» існують грошові зобов'язання, що виникають з договору страхування, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2142 гривні 07 копійок за період з 21 березня 2015 року по 14 травня 2015 року та інфляційних збитків у розмірі 2997 гривень 69 копійок, що виникли за період з 20 березня 2015 року по 14 травня 2015 року. Відповідно до п. 19.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов договору Сторони несуть відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період, за який нараховується пеня. Враховуючи викладене, суд також приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 1971 гривні 08 копійок пені за неналежне виконання зобов'язань за договором. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 264 гривні 79 копійок.

Outcome: partial