overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 21.07.2012 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного, зловживання відповідачем спиртними напоями, застосуванням фізичного насильства. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву щодо розірвання шлюбу підтримала і просила її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за закінченням терміну зберігання». На підставі п.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи . Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного, зловживання відповідачем спиртними напоями, застосуванням фізичного насильства, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12017240260000165 внесеного до ЄРДР 20.06.2017 року в звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ч.8\~ст.235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 25.08.1990 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву підтримала і просила її задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій позовні вимоги визнає, а справу просить слухати у його відсутності, термін на примирення просить не надавати. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ч.8\~ст.235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 27.04.1985 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач з'явилася, позовну заяву підтримала і просила її задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище залишити - [PERSON]., понесені судові витрати покласти на неї. Відповідач в судове засідання з'явився, проти розірвання шюбу не заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у зв'язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Згідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. Крім того, протягом останніх трьох років вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, які вже досягли повноліття. Позивачка до не з'явилася, уповноваживши на розгляд справи представника. В судове засідання представник позивачки також не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви, крім того, вбачається, що вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити його інтересам. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Новосілецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї та різні погляди на життя, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, часто виникали конфлікти. Крім того, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити її інтересам. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що ті обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог, дійсно мають місце. На розірвання шлюбу згідний, проти надання строку на примирення також заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ за № 492256 від 17.11.1990 року, виданим Божиковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на зазначені обставини, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя та відсутність неповнолітніх дітей, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 08.11.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через безвідповідальне ставлення відповідача до сімейних обовязків, його захоплення азартними іграми, через яке він витрачає свої та сімейні кошти, що є причиною їх постійних конфліктів. З відповідачем проживають окремо останніх вісім місяців, тому вважає що їхня сімя розпалася остаточно і примирення між ними не можливе. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 09.06.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Смолдирівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.11.2013 року (а.с. 4). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачкою, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 14 вересня 2013 року відділом Дзержинським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №420, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача, стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач мотивувала тим, що на протязі останніх місяців, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. З березня 2017 року ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем припинено, подальше збереження шлюбу неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява про те, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява про те, що останній в повному обсязі визнає позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, з урахуванням того, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяви сторін та письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Договір про утримання дитини не укладено. Стан здоровя дитини здоровий з народження. Відповідач інших осіб на утриманні не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень та з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі ст.ст.110, 112, 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 30.08.2016 уклала шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося по причині несумісності їх характерів. З 23.10.2016 вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Примирення між ними є неможливим. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, заперечень проти заочного вирішення справи до суду не надала. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надіслав. У відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 30.08.2016 сторонами укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами не склалися по причині несумісності їх характерів. З 23.10.2016 сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час відповідач на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключаться, шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №159174 виданим повторно 14.12.2016 Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2016 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 380. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved