Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до Мологівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, уточнивши позовні вимоги зазначила співвідповідача [PERSON] та просить суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 92,7 кв.м., де житлова складає 66,4 кв.м., сарай літ. «Б», підвал літ. «В», вбиральня літ. «Г», споруди 1-6; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 92,7 кв.м., де житлова складає 66,4 кв.м., сарай літ. «Б», підвал літ. «В», вбиральня літ. «Г», споруди 1-6. При цьому, заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що вказаний будинок [ADDRESS] за життя належав її батькові [PERSON] , який помер [INFO] , проте факт належності будинку підтверджується лише господарськими книгами сільської ради, за життя померлий не оформляв правовстановлюючі документи на будинок. Після смерті батька позивачки [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на підставі Заповіту від 17.01.2001 року складеного на користь позивачки та [PERSON] в рівних долях на вказаний житловий будинок. 08.07.2017 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на майновий пай. Однак, нотаріально позивачка не має змоги успадкувати житловий будинок [ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нього. Також, позивачка наголошує на своє право успадкувати Ѕ частку будинку в порядку спадкування за заповітом батька яким саме їй передано у спадщину Ѕ частки, та інша частка будинку, на думку позивачки, може бути нею успадкована на підставі закону в порядку статті 1261 ЦК України, оскільки вона не прийнята по сьогоднішній день [PERSON] . Ухвалою суду від 18.01.2021 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно судом було задоволено клопотання позивачки та витребувано з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи до майна [PERSON] . 03.02.2021 року до канцелярії суду надійшла витребувана копія спадкової справи. Ухвалою суду від 17.02.2021 року розгляд справи було відкладено через неявку сторін. 25.02.2021 року позивачка подала до канцелярії суду уточнену позовну заяву до Мологівської сільської ради та [PERSON] 03.03.2021 року відповідачка [PERSON] подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнає та від прийняття спадщини відмовляється. Також 03.03.2021 року позивачка подала до канцелярії суду заяву з проханням закрити підготовче провадження по справі, справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 03.03.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті. У судове засідання 23.03.2021 року сторони не з`явились. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити уточнену позовну заяву з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 24.03.2003 року виконкому Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Виходячи з положень статті 5 ЦК України, при вирішенні даної справи суд застосовує та керується нормами Цивільного Кодексу УСРС в редакції 1963 року, оскільки спадщина на спірне майно відкрилась до 2004 року. Копією свідоцтва про народження № [NUMBER] видане Випасненською сільською радою 14.11.1970 року, актовий запис 182, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району 10.06.1989 року, підтверджується факт того, що позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . З отриманих судом матеріалів спадкової справи № 26/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що позивачка 02.02.2017 року звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . В поданій заяві [PERSON] зазначила, що приймає спадщину, оскільки вступила у володіння та управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. 08.07.2017 року державний нотаріус Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іваницький О.Ю. видав позивачці Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМЕ № 618140, згідно з яким спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі статті 529 ЦК України (1963 року) є його донька [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складалась з майнового паю в структурі вартості майна КСП СВК «Дністровець» с. Молога Білгород-Дністровського району. Вказаний Заповіт є чинним. Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься Заповіт складений [PERSON] 17.01.2001 року та посвідченого секретарем Мологівської сільської ради Нефедовою Л.С., згідно з яким [PERSON] заповів житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Державним нотаріусом не видавалось свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують права власності спадкодавця на вказаний будинок. Згідно з п.4.15 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Стаття 548 ЦК УРСР: для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст.. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Стаття 545 ЦК УРСР: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До позовної заяви позивачка надала Довідку виконавчого комітету Мологівської сільської ради № 2991 від 30.10.2020 року про те, що за даними по господарської книги № 11 за 2001-2005 року по селу Молога, особовий рахунок [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На день смерті були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] . Підсумовуючи викладене, виходячи з заяви [PERSON] , яка була подана до суду 03.03.2021 року, суд вважає, що спадкоємець [PERSON] дійсно відмовилась від прийняття спадщини за заповітом у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] на користь позивачки [PERSON] . Таким чином, доводи позивачки щодо відкриття спадщини за законом на частку спадщини [PERSON] є помилковими, оскільки вказане питання слід вирішувати в призмі норм ЦК УРСР у відповідності до яких [PERSON] відмовилась від своєї часки на користь іншого спадкоємця за заповітом, а тому [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку лише за заповітом. Спадкування за законом не мале місце. Щодо самого спадкового майна у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , слід зазначити наступне. 30.10.2020 року виконком Мологівської сільської ради надав Виписку з по господарської книги № 6, згідно з якою [PERSON] значиться власником житлового будинку [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Рік побудови 1964 рік. У відповідності до пунктів 4-6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки і домоволодіння, розташовані на земельних ділянках, які відведені радгоспам і колгоспам в межах міста або селища міського типу, підлягають реєстрації на загальних підставах. Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Оскільки державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості в період чинності Інструкції від 31.01.1966 не проводилась, то документами, що підтверджують право спадкодавця на будинки, збудовані після видання Указу від 26.08.1948 та в період дії Інструкції від 31.01.1966, можуть бути довідки виконавчого комітету відповідної місцевої ради, виписки з погосподарської книги відповідної місцевої ради щодо належності будинку, ухвалені ОМС рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічні паспорти на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо, що відповідало діючому на той час законодавству. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, постанові Верховного Суду України від 28.02.2018 у справі № 3466/996/16-ц, інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, вищезазначена виписка з погосподарської книги Мологівської сільської ради є належним підтвердженням наявності у померлого [PERSON] речового права на вказаний будинок, хоча і не зареєстрованого. Згідно з даними технічного паспорту на будинок [ADDRESS] в селі Молога, виготовленого 28.10.2020 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», вказаний будинок має наступний склад: житловий будинок літ. «А» загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., 1964 року побудови, літня кухня літ. «Б» 1964 року побудови, сарай літ. «В» 1964 року побудови, вбиральня літ. «Г» 1990 року побудови, господарський блок літ. «Д» 1990 року побудови, сарай літ. «Є» 1990 року побудови, споруди № 1-4. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку, в складі відповідно до технічного паспорту, в порядку спадкування лише за заповітом. Доводи позивачки щодо наявності в неї права на вказане спадкове майно знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а природа спадкового майна позбавляє її можливості іншим шляхом, окрім судовим, реалізувати свої спадкові права.

Outcome: partial