Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У травні 2019 року позивач «СК «ПЗУ Україна» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, тим що 05 вересня 2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4692331 за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 26.11. 2016 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна, за участю забезпеченого автомобіля Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 26.12.2016 особою винною в настанні ДТП визнано Відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Тому позивач просив стягнути з відповідача нанесений збиток в сумі 19 619 грн. 27 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.07.2019 року відкрито позовне провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідач у встановлений судом термін відзив на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову,обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено,що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги,заперечення,аргументи,пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи,визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є:позовна заява;відзив на позовну заяву(відзив);відповідь на відзив;заперечення;пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи, між 05 вересня 2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4692331 за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 26.11. 2016 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна, за участю забезпеченого автомобіля Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 26.12.2016 особою винною в настанні ДТП визнано Відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER]. До ПАТ «СК «ПЗУ Україна» від [PERSON] надійшла заява від 26.11.2016 року про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням його автомобіля марки Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 26.11.2016 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Г. Дніпра, 16 Б, з вини [PERSON] , як водія автомобіля марки Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер [NUMBER] , забезпечено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК/4692331, чинного на дату ДТП. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком. На підставі Звіту №4285/16 про визначення вартості матеріального збитку складеного ТОВ «СОС Україна» та згідно з Страховим актом № UA2016112800013/L01/03 від 09-03-2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування. Платіжним дорученням №2150 від 10 березня 2017 року позивачем проведено виплату страхового відшкодування в сумі 19619,27 гривень на узгоджений рахунок потерпілого. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «а» 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved