Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

у травні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд виділити в натурі житловий будинок, загальною площею 57,1 кв.м та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , передавши [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними право приватної власності на відокремлені частки житлового будинку, та господарські споруди, що відповідають розміру1/2 частини кожної із сторін у спільному майні. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторонам належить по 1/2 частині будинку та 1/2 частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та на даний час жилий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за 1 / 2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 10.07.2000 №2у-879 Дванадцятою КДНК, а інша 1/2 частина належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.02.2006 №6-982 Дванадцятою КДНК, однак між сторонами не було досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити між ними договір про поділ цього майна в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Мазур І.В. від 02.02.2016 позовну заяву залишено без руху (а.с. 23). 17.06.2016 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Мазур І.В. відкрито провадження по справі (а.с. 31). На підставі розпорядження від 06.10.2016 №629 вказану цивільну справу призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку із закінченням повноважень Мазур І.В. (а.с. 43, 44). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Семанівою Ю.В. прийнято цивільну справу у своє провадження (а.с. 46). 26.01.2017 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва по справі призначено будівельно-технічну експертизу (а.с. 65). 20.07.2017 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва відновлено провадження по справі (а.с. 73). 17.08.2017 на підставі розпорядження №1445 цивільну справу було призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку з відпусткою пов`язаною з вагітністю та пологами судді Войтенко Ю.В. (а.с. 74, 75). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновською зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання по справі (а.с. 76). Провадження у даній справі було відкрито в порядку Цивільного процесуального кодексу України, що діяв до 15.12.2017. У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15.12.2017. 13.02.2018 ухвалою суду по справі призначено будівельно-технічну експертизу на підставі чого зупинено провадження (а.с. 87). 11.09.2018 ухвалою судді провадження по справі відновлено, оскільки 10.09.2018 до суду повернулися матеріали цивільної справи з повідомленням про неможливість надання висновку №5146/18-43 (а.с. 104). 24.04.2019 ухвалою суду по справі призначено будівельно-технічну експертизу без натурального огляду об`єктів експертного дослідження та виїзду на місце розташування об`єктів дослідження на підставі чого зупинено провадження (а.с. 122). 12.08.2019 ухвалою судді провадження по справі відновлено, оскільки 09.08.2019 справа повернулася до суду для виконання клопотання КНДІСЕ №15369/19-43 від 04.06.2019 щодо витребування з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4в) інвентаризаційну справу на житловий будинок по [ADDRESS] або технічний паспорт (а.с. 138). 10.10.2019 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва по справі призначено будівельно-технічну експертизу без натурального огляду об`єктів експертного дослідження та виїзду на місце розташування об`єктів дослідження на підставі чого зупинено провадження (а.с. 187, 188). 21.04.2020 ухвалою судді провадження по справі відновлено у зв`язку із тим, що 17.04.2020 справа повернулася із Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із висновком експерта від 31.03.2020 №15369/19-43/8108/20-43 за результати проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №759/7682/16-ц (а.с. 215). 09.06.2020 представником позивача подано по справі уточнену позовну заяву (а.с. 226, 227). Однак суд не може прийняти зазначені уточнення представника позивача до розгляду у зв`язку із відсутністю доказів, що підтверджують надіслання (надання) уточнення і доданих до уточнення доказів іншим сторонам відподвіно до положень ЦПК України. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним, 19.06.2020 представником подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника (а.с. 235). Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про слухання справи, шляхом поштових повідомлень, причини неявки суд не повідомила (а.с. 222). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 23.02.2006 [PERSON] було передано в дар 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS] , який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої КДНО Зубченко Л.С. та зареєстровано в реєстрі 8-982 (а.с. 9, 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2000 посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої КДНО Зубченко Л.С. та зареєстрованого в реєстрі №24-876 спадкоємцями майна гр. [PERSON] померлого [INFO] в рівних долях дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , яке складається з жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки ПБ-2014 від 23.05.2014 виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить 1/2 частина [PERSON] та 1/2 частина належить [PERSON] (а.с. 12). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія №015691 виданого [PERSON] які належить рішень Київської міської ради від 24.06.2004 №326-1/1536 від 22.08.2007 №202/2036 є власником 1/2 від 0,0900 га у межах з планом на [ADDRESS] , інша частина у розмірі 1/2 належить [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається із заповіту від 24.10.2003 складеного державним нотаріусом Дванадцятої КДНК Якуш Т.М. та зареєстрованого в реєстрі №2-2504 заповіла своїй дочці [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частину жилого будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається із висновку від 04.05.2016 складеного інспектором Святошинського УП ГУНП у м. Києві проте, що 09.04.2016 до управління звернулася із заявою [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] з приводу того, що вона перебуваючи за адресою: [ADDRESS] п/ б виник конфлікт із гр. [PERSON] (а.с. 58). 01.04.2016 [PERSON] зверталася із претензією-пропозицією до [PERSON] в якій пропонувала мирне вирішення питання щодо поділу в натурі житлового будинку та земельну ділянку шляхом укладення відповідного договору про поділ спільного майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 59, 60). Так, висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2020 №15369/19-43/8108/20-43 експертом запропоновано два варіанти розподілу будинку по [ADDRESS] перший варіант з відступом від часток 1/2 та 1/2 в одиницях площі, без урахування грошової компенсації із необхідністю провести наступні будівельні роботи: закласти дверний проріз між кухнею 1-5 площею 10,з кв.м та верандою І площею 9,0 кв.м; закласти дверний проріз між житловою кімнатою 1-4 площею 8,6 кв.м та житловою кімнатою 1-2 площею 19,3 кв.м; влаштувати дверний проріз між житловою кімнатою 1-2 площею 19,3 кв.м та верандою І площею 9,0 кв.м; з боку головного фасаду у віконному прорізі влаштувати дверний проріз для проходу у частину житлового будинку та добудови приміщення кухні, а також другий варіант для можливості ізольованого користування групами приміщень у житловому будинку по [ADDRESS] , які виділяються між власниками по другому варіанту розподілу житлового будинку з відступом від часток Ѕ та Ѕ необхідно провести наступні будівельні роботи: закласти дверний проріз між житловими приміщеннями у житловому будинку 1-4 площею 8,6 кв.м та 1-2 площею 19,3 кв.м (а.с. 196-214). Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до абз. 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Достовірно встановлено, що житловий будинок а за адресою: [ADDRESS] є у спільній частковій власності сторін. Позивач звернулася з позовом з підстав, передбачених ст. 356 ЦК України, згідно якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Приймаючи до уваги даний висновок експертизи, як належний і допустимий доказ, той факт, що при проведенні експертного дослідження були в повній мірі враховані дані площі приміщення відповідно до часток кожного співласника житлового приміщення, суд вважає, що саме у першому варіанті висновку підлягають задоволенню вимоги позову про поділ земельної ділянки, виділ сторонам часток в натурі. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову є законними, обґрунтованими, окрім уточнень, які були подані представником позивача без підтвердження про напрвленя всі сторнам, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн 20 коп., який був сплачений позивачем при подані позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial