Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 24.03.2011 року було укладено кредитний договір № 167/5-КЗН-Т, за яким надано кредит на суму 180000,00 грн. терміном до 23.03.2018 року. Засобом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] є застава квартири під номером 11 загальною площею 49,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 20.03.15 року 464787,60 грн., з них заборгованість по тілу кредиту - 147798,77 грн., 49162,31 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 267826,52 грн. - неустойка (пеня та штраф). Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на зазначену квартиру, а також визнати право власності на неї. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просить задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання 13.07.2015 року не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні 17.06.2015 року проти позову заперечила, вказуючи, що розмір неустойки просить зменшити, а також не згодна зі зверненням стягнення на іпотечне майно. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 24.03.2011 року було укладено кредитний договір № 167/5-КЗН-Т, за яким останній надано кредит на суму 180000 грн. під 22,5 річних з кінцевим строком погашення до 23.03.2018 року. На забезпечення повернення кредиту надано в іпотеку квартиру № 11 загальною площею 49,3 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВМР № 465311, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 2.03.2010 року за реєстраційним № 545. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] на порушення умов договору створила заборгованість по сумі кредиту та відсотків за користування ним, сплативши зазначені платежі частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на станом на 20.03.15 року підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 147798,77 грн., 49162,31 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. Банком також нараховано відповідачу 267826,52 грн. неустойки - пені згідно п. 7.1 за порушення зобов'язань зі сплати кредиту та відсотків (в сумі 174661,01 грн.) та штрафу згідно пунктів 7.2 та 7.3 договору за порушення умов страхування майна (в сумі 3600 грн.) та надання документів про доходи (в сумі 9000 грн.). У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Із зазначеної підстави суд вважає за необхідне зменшити нарахований банком розмір неустойки до 20000,0 грн., тим самим позовні вимоги в цій частині задовольнивши частково. Згідно з частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, в позивача виникли підстави для реалізації свого права на задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Внаслідок прострочення грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем було надіслано відповідачеві письмову вимогу від 26.03.2014 року, однак її виконано не було. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Згідно частин 1, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У відповідності до п. 6.2 укладеного між сторонами іпотечного договору, сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотекодержателя (угода про задоволення вимог іпотекодержателя) та будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення. За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись у наступному порядку (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іполтекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки, ціною придбання у власність предмета іпотеки є його вартість, визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності па предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності па предмет іпотеки до іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність. Як вбачається з наданого позивачем і наявного в матеріалах справи висновку про вартість майна, виконаного ТОВ «ОЦІНОЧНА ФІРМА «ДЕ ВІЗУ», ринкова вартість іпотечного майна станом на 5.03.2015 року складає 280959,00 грн. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у вказаний ним спосіб та визнання за ним права власності на іпотечне майно знайшли своє підтвердження і підлягають до задоволення. Судовий збір в сумі 2809,59 грн. в силу ст. 88 ЦПК України (пропорційно до задоволених позовних вимог) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial