Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернувся до Апеляційного суду м. Києва із зазначеним позовом, а також із клопотанням про визначення підсудності на підставі ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правий режим на тимчасового окупованій території», просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 29602 грн 32 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 09.07.2012 між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту [NUMBER], однак відповідач належним чином не виконав зобов'язання по кредитному договорі внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: електронними повідомленнями на сайті суду та кур'єрським відправленням №21-8910/2014 (а.с. 44, 48, 54, 60, 64). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що що 09.07.2012 між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту [NUMBER] згідно умовами якого позивачем було відрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використання платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 69000 грн 00 коп. на строк до 30.06.2014 включно (п.п. 2.1, 2.2 ст. 2 кредитного договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28% (а.с. 7-10). Станом на 26.06.2015 загальна сума заборгованості у відповідача становить 29602 грн 32 коп., з яких: 16047 грн 57 коп. заборгованість за кредитом (основним боргом); 6029 грн 67 коп. заборгованість за процентами; 1527 грн 16 коп. пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами; 5997 грн 92 коп. пеня, нарахована за прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом) (а.с. 11-21). Позивач звертався до відповідача із претензією №153-7/1120 від 12.06.2015 щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 3 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту повністю не виконав, суд вважає необхідним стягнути з нього суму заборгованості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved