Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири [ADDRESS]. У належній йому квартирі зареєстрована [PERSON], яка приходиться йому онукою, однак фактично не проживає за вказаною адресою з березня 2014 року, добровільно виписатися відмовилася. Домовленостей відносно збереження права користування житлом між ними не існує. Реєстрація відповідачки перешкоджає позивачу у повній мірі здійснювати всі права власника по володінню, користуванню та розпорядженню житлом. З наведених підстав, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України позивач просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язати Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2011р. (а.с.3-7). У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, його син [PERSON] і онука [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою ЦОА Єдиної абонентської служби №805 від 06.04.2015р. (а.с.8). Доводи позову, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації з березня 2014 року підтверджується актом №72 від 07.04.2015р. про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктом приватної власності, де членами комісії засвідчено, що [PERSON], [INFO], не мешкає у квартирі [ADDRESS] з березня 2014 року по теперішній час. Реєстрація місця проживання [PERSON] за вказаною адресою підтверджується також довідкою обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (частина перша статті 405 ЦК). За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи, що реєстрація відповідачки обмежує позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник квартири має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з тим, що відповідачка відмовилася від права користування майном позивача, понад рік без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, суд дійшов до висновку, що вона втратила право користування квартирою [ADDRESS], позов у цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вимоги позову зобов'язати Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області зняти відповідачку з реєстраційного обліку у спірному житловому приміщенні не ґрунтуються на вимогах закону. Виходячи із процесуального статусу третьої особи, діючими нормами процесуального права не передбачено можливості покладення судом на неї обов'язку по зобов'язанню до вчинення будь-яких дій на вимогу позивача. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, прийняте рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial