Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У травні 2018 [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернуся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - КП «Київтранспарксервіс», відповідач) про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] з 27.07.2017 працював в КП «Київтранспарксервіс» на посаді головного спеціаліста відділу логістики, 01.08.2017 був переведений на посаду начальника служби з безпеки та контролю якості надання послуг. Наказом №150-К від 27.04.2018 позивач звільнений за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки згідно наказу директора КП «Київтранспарксервіс» від 18.04.2018 № 50 По вжиття заходів спрямованих на розширення та оптимізації мережі відведених майданчиків для паркування транспортних засобів в межах вулично-дорожньої мережі м. Києва (далі - Наказ від 18.04.2018 № 50) він входив до складу комісії по розширенню та оптимізації мережі відведених майданчиків для паркування та 20.04.2018 отримав доручення щодо моніторингу паркувальних майданчиків в районі Дарницької площі та у зв`язку з цим о 14:25 вийшов з роботи, зробивши відповідний запис в журналі відряджень КП «Київтранспарксервіс». Після виконання доручення, позивач до 17.00 знаходився у Київській міській адміністрації та був безпосередньо у заступника голови Київської міській адміністрації, де були також інші особи, які можуть це підтвердити. Відповідач не звернув уваги на це, а профспілковий комітет не врахував той факт, що відповідач забажав звільнити позивача за відсутність на роботі 2 години 25 хвилин. При цьому, позивач зазначає, що був відсутній на робочому місці, проте був на роботі та виконував свої обов`язки. До того ж, позивач отримав лист-запрошення на засідання профспілкового комітету, яке мало відбутись 28.04.2018 о 16.30 год. Прибувши по запрошенню, позивач дізнався, що засідання профспілкового комітету відбулось 27.04.2018 без його участі, що суперечить ст. 43 КЗпП. В день звільнення 27.04.2018 позивач перебував на лікарняному, що також виключає можливість його звільнення з 27.04.2018 у відповідності до ст. 40 КЗпП. Таким чином, позивач просить поновити його на посаді, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача, посилаючись на наступне. Так, позивачем не надано підтвердження про отримання доручення щодо моніторингу паркувальних майданчиків саме 20.04.2021, більш того, у Наказі від 18.04.2018 №50, на який посилається позивач як на підставу його відсутності на робочому місці, зазначено, що план заходів спрямованих на розширення та оптимізації мережі відведених майданчиків для паркування транспортних засобів має бути затверджений до 20.04.20218, що виключає необхідність здійснювати позивачем 20.04.2018 моніторингу паркувальних майданчиків. Крім того, у цьому ж Наказі від 18.04.2018 №50 визначено, що Голова комісії звітує про виконану роботу, що спростовує доводи позивача про його перебування до 17.00 год у Київській міській адміністрації. Також, відповідач звертає увагу на те, що відповідно до Службової доповідної Радька Г.А. від 23.04.2018, яка написана власноруч позивачем, він залишив робоче місце 20.04.2021 о 16.49, а до цього знаходився у кабінеті, що вказує на розбіжності між доводами позивача у позові та його поясненням у службовій записці. Також, посилання позивача на запис в журналі відряджень КП «Київтранспарксервіс» не може бути достовірним доказом, оскільки вказаний журнал знаходиться безпосередньо у Службі, начальником якої був позивач. Також, посилання позивача на те, що засідання профспілкового комітету 27.04.2018 відбулось без його участі не відповідає дійсності, оскільки позивач був присутній та надавав особисті пояснення, а про те, що в цей день він має відкритий листок непрацездатності відповідач дізнався лише з позовної заяви, оскільки позивач не надавав відповідачу вказані листки непрацездатності, окрім того, він перебував на робочому місці з 23.04.2018, що підтверджується табелем обліку робочого часу та відомостями із електронної пропускної системи КП «Київтранспарксервіс». Отже, на підставі всього наведеного, відповідач заперечує проти вимог позивача про поновлення його на посаді, стягнення на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. 20.05.2018 позивачем, через свого представника [PERSON] , подано позовну заяву /т. 1, а.с.1-31/. 31.05.2018 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Даниленко В.В./ т. 1, а.с.32/. 12.06.2018 суддею Даниленко В.В. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження / т. 1, а.с.35-36/. 16.10.2018 представником позивача в судовому засіданні подано заяву про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] / т. 1, а.с.38/. 16.10.2018 представником відповідача Шурдою О.В. в судовому засіданні подано клопотання про відкладення розгляду справи / т. 1, а.с.44-45/. 16.10.2018 судом задоволено заяву про виклик свідків, судове засідання відкладено на 24.01.2019 за клопотанням представника відповідача / т. 1, а.с.50-51/. 23.10.2018 представником відповідача Т.Ларіною подано відзив з додатками/ т. 1, а.с.73-127/, до якого додано заяву про виклик свідків [PERSON] / т. 1, а.с.87/, [PERSON] / т. 1, а.с.88/. 04.01.2019 позивач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, та фактично ознайомився 09.01.2019 в приміщенні суду / т. 1, а.с.53-54/. 24.01.2019 представником відповідача Т.Ларіною подано заперечення на відповідь на відзив з додатками / т. 1, а.с.129-134/. 24.01.2019 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді [PERSON] на лікарняному. Судове засідання відкладено на 29.05.2019 / т. 1, а.с.55/. 27.05.2019 позивач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, та фактично ознайомився 27.05.2019 в приміщенні суду / т. 1, а.с.59/. 27.05.2019 надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи / т. 1, а.с.60-61/, а 28.05.2021 від позивача надійшла заява про відмову від представника [PERSON] та про відкладення розгляду справи, який призначений на 29.05.2021 / т. 1, а.с.67-68/. 29.05.2019 в судовому засіданні позивач підтримав подані заяву та клопотання, судом задоволено клопотання позивача та його представника та відкладено судове засідання на 09.08.2019 / т. 1, а.с.70-71/. 22.07.2019 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 22.07.2019 фактично ознайомився в приміщенні суду / т. 1, а.с.164/. 29.07.2019 представником відповідача Т.Ларіною подано письмові пояснення / т. 1, а.с.143-154/. 08.08.2019 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів / т. 1, а.с.156-161/. 09.08.2019 в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме оригіналу наказу №150-К від 27.04.2018 / т. 1, а.с.166-167/, та заяву про виклик свідка [PERSON] / том 1, а.с.168-168/. Судом протокольними ухвалами: 1) задоволено заяву представника позивача про виклик свідка [PERSON] ; 2) задоволено клопотання представника позивача про витребування оригінала наказу №150-К від 27.04.2018; 3) повернуто відповідь на відзив; 4) задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . Також заслухано вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача та оголошено перерву в судовому засіданні до 21.11.2019 / т. 1, а.с.170-175/. 09.09.2019 позивач під розписку отримав відповідь на відзив / том 1, а.с. 165/. 18.11.2019 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 18.11.2019 фактично ознайомився в приміщенні суду / т. 1, а.с.178/. 21.11.2019 у судовому засіданні представником відповідача надано для огляду оригінал наказу про звільнення та особову картку позивача; відмовлено представнику відповідача у долученні посадової інструкції; допитано свідка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судове засідання відкладено на 18.02.2020 / т. 1, а.с.187-190/. 15.01.2020 надійшло повідомлення про звільнення [PERSON] , який викликався в якості свідка / т. 1, а.с.199/. 14.02.2020 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 14.02.2020 фактично ознайомився в приміщенні суду / т. 1, а.с.199/. 14.02.2020 представником позивача подано клопотання про оголошення перерви або відкладення судового засідання у разі, якщо він не прибуде / т. 1, а.с.203-204/. 18.02.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про доручення доказів, а саме копії адвокатського запиту, копії відповіді на адвокатський запит / т. 1, а.с.205-222/. 18.02.2020 у судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , задоволено клопотання представника відповідача та долучено до матеріалів справи копію адвокатського запиту, копії відповіді на адвокатський запит; представник позивача не підтримав заяви про виклик тих свідків, що ще недопитані та не з`явились. У судовому засіданні оголошено перерву до 12.05.2020 /т. 1, а.с.223-225/. 07.05.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення доказу, а саме письмових відомостей про прибуття-завершення працівників протягом робочого дня 20.04.2018 /т. 2, а.с.1-3/. 14.05.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії запиту та листів / т. 2, а.с.6-14/. 12.05.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку із запровадженням карантину. Судове засідання відкладено на 29.07.2020 / т. 1, а.с.229/. 09.09.2020 цивільна справа протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Заставенко М.О. з причин звільнення з посади судді [PERSON] / т. 1, а.с.233/. 10.09.2020 ухвалою судді Заставенко М.О. прийнято дану справу до свого провадження. Судове засідання призначено на 17.11.2020 / т. 1, а.с.235/. 13.11.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи / т. 1, а.с.240/. 17.11.2020 в судовому засіданні суддею Заставенко М.О. відкладено розгляд клопотань сторін, що надійшли перед судовим засідання, на наступне судове засідання. Судове засідання відкладено на 09.02.2021. / т. 1, а.с.243/. 03.12.2020 представником відповідача Пономаренком А.Є. подано заяву про отримання копії технічного запису судових засідань, та 03.12.2020 фактично отримано копії технічних записів судових засідань /т. 2, а.с.16-17/. 03.02.2021 позивачем подано клопотання про долучення доказів, а саме копії відповіді, копії відомостей про час входу та виходу /т.2, а.с.18-21/. 09.02.2021 в судовому засіданні позивачем та його представником, представником відповідача підтримано заяви про виклик свідків (5 осіб зі сторони позивача та 2 осіб зі сторони відповідача), протокольною ухвалою задоволено заяви про виклик свідків; задоволено клопотання позивача про долучення письмових відомостей про прибуття-завершення працівників протягом робочого дня 20.04.2018; задоволено клопотання представника відповідача, долучено до матеріалів справи копії запиту та листів; задоволено клопотання позивача про доручення копії відповіді, копії відомостей про час входу та виходу; заслухано вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача. В судовому засіданні оголошено перерву до 22.03.2021, викликано двох свідків: [PERSON] та [PERSON] /т. 2, а.с.26/. 16.03.2021 надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, а саме відомостей про розмір заробітної плати позивача в КП «Київтранспарксервіс» за лютий та березень 2018 /т. 2, а.с.28-36/. 18.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме табелів обліку робочого часу /т. 2, а.с.39-46/. 22.03.2021 в судовому засіданні задоволені клопотання представника позивача та представника відповідача, долучено до матеріалів справи відомості про розмір заробітної плати позивача в КП «Київтранспарксервіс» за лютий та березень 2018 та табелі обліку робочого часу; досліджено письмові докази; зобов`язано представника відповідача надати статут та колективний договір; допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; оголошено перерву у судовому засіданні до 02.06.2021, ухвалено викликати всіх свідків, зобов`язано представника відповідала надати табель робочого часу позивача за лютий-березень 2018 /т. 2, а.с.53/. 05.04.2021представником відповідача на виконання ухвали надано табелі робочого часу позивача за лютий-березень 2018 /т. 2, а.с.57-63/. 26.05.2021 від позивача надійшли письмові пояснення /т. 2, а.с.65-66/. 02.06.2021 у судовому засіданні протокольними ухвалами долучено табелі робочого часу позивача за лютий-березень 2018, долучено пояснення позивача, відкладено судове засідання на 29.06.2021 /т. 2, а.с.68/. 10.06.2021 від представника відповідача надійшли письмові пояснення з додатками, а саме копією статуту та копією колективного договору /т. 2, а.с.71-103/. 29.06.2021 представником відповідача подано підтвердження направлення судових повісток про виклик до суду свідків [PERSON] та [PERSON] /том. 2, а.с.105-108/. 29.06.2021 представником позивача подано письмові доводи /т. 2, а.с.109-110/. 29.06.2021 у судовому засіданні долучено копію статуту та копію колективного договору; сторонами заявлено про відмову від заявлених свідків, які не з`явились, суд ухвалив продовжити розгляд справи; за згодою сторін суд ухвалив прослухати технічний запис допиту свідка [PERSON] в судовому засіданні під головуванням судді [PERSON], але у зв`язку із неякісним технічним записом дослідити зміст показань свідка не вдалось; заслухано усні доповнення сторін та долучено письмові доводи представника відповідача; суд видалився до нарадчої кімнати /т. 2, а.с.111/. Фактичні обставини, встановлені судом. 27.07.20217 [PERSON] було прийнято на посаду головного спеціаліста відділу аналітики КП «Київтранспарксервіс», 01.08.2017 переведено на посаду начальника служби з безпеки та контролю якості наданих послуг. /т.1 а.с.11 / Наказом №150-К від 27.04.2018 позивач звільнений за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Підстава: акт від 20.04.2018, вимога надати пояснення від 23.04.2018, доповідна записка від 23.04.2018, службова доповідна начальника Служби з безпеки та контролю якості надання послуг [PERSON] від 23.04.2018, копія протоколу засідання профспілкового комітету від 27.04.2018 №5./т.1 а.с.5/ Відповідно до наказу в.о. директора КП «Київтранспарксервіс» від 18.04.2018 №50 «про вжиття заходів спрямованих на розширення та оптимізації мережі відведених майданчиків для паркування транспортних засобів в межах вулично-дорожньої мережі м. Києва» [PERSON] включено до комісії по розширенню мережі відведених майданчиків для паркування транспортних засобів, розташованих в межах вулично-дорожньої мережі м. Києва. 20.04.2018 [PERSON] в журналі відряджень КП «Київтранспарксервіс» зроблено запис про його відрядження. Відповідно до Акту від 20.04.2018 складеного працівниками КП «Київтранспарксервіс» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 20.04.2018 [PERSON] з невстановлених причин з 12.50 год. по 16.45 год. був відсутній на робочому місці. 23.04.2018 спеціалістом з ІТ Служби безпеки В. Давганем скеровано т.в.о. директора [PERSON] . Доповідну записку про виявлення факту відсутності [PERSON] на робочому місці 20.04.2018 з 12.50 год по 16.45 год. Т.в.о. [PERSON] [PERSON] скеровано вимогу про надання письмових пояснень в термін до 12.00 23.04.2018 щодо підстав відсутності на робочому місці 20.04.2018 з 14.20 год по 16.45 год, яка отримано [PERSON] 23.04.2018. Листом-запрошенням Голови первинної профспілкової організації КП «Київтранспарксервіс» [PERSON] повідомлено про засідання профспілкового комітету, яке відбудеться 28.04.2018 о 16.30 в приміщенні КП «Київтранспарксервіс» щодо розгляду питання стосовно надання згоди на звільнення [PERSON] відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП у зв`язку із відсутністю на робочому місці 20.04.2018. Відповідно до листка непрацездатності серії АДІ №487619 від 23.04.2018 [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 23.04.2018 по 27.04.2018 включно. Стати до роботи 28.04.2021. З 02.05.2018 по 11.05.2018 включно [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДІ №487976 від 02.05.2018. Стати до роботи 12.05.2018. Згідно протоколу №5 засідання профспілкового комітету яке відбулось 27.04.2018 більшістю голосів була надана згода на звільнення [PERSON] з посади начальника служби з безпеки та контролю якості наданих послуг за прогул без поважних причин 20.04.2018 відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. На засіданні [PERSON] повідомив, що 20.04.2018 був у заступника голови КМДА Давтяна Д.О. та зробив відповідний запис в Журналі відряджень КП «Київтранспарксервіс». Свідок [PERSON] повідомив суду, що був депутатом Київської міської ради та 20.04.2018 в другій половні дня за його ініціативою відбулась нарада у заступника голови КМДА [PERSON] з пиводу організації пакувальних місць в м.Києві, на якій був присутній [PERSON] в якості заступника директора КП «Київтранспарксервіс». Протокол наради не вівся, тривала нарада 30-40 хвилин. Свідок також повідомив, що він був членом конкурсної комісії яка рекомендувала саме [PERSON] на посаду директора КП «Київтранспарксервіс», але цю посаду була призначена інша особа, тому звільнення позивача з посади пов`язує з описаними подіями. Свідок [PERSON] суду показав, що займав посаду першого заступника директора КП «Київтранспарксервіс» та відповідно до наказу №50 від 18.04.2018 був призначений головою комісії по розширенню мережі відведених майданчиків для паркування транспортних засобів, розташованих в межах вулично-дорожньої мережі м.Києва, [PERSON] був членом комісії. Звітування перед КМДА наказом не передбачалось, підпорядкування було лише директору. Свідок [PERSON] показав суду, що як радник з питань безпеки КП «Київтранспарксервіс» був присутній на нараді у заступника голови КМДА Давтяна Д.О. разом з [PERSON] , нарада тривала 30-35 хвилин, протягом яких [PERSON] був присутній. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України) Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо вимог позивача про поновлення на роботі. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України,- трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За змістом ст.147 КЗпП України, - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. На виконання ст. 149 КЗпП України, позивачу 23.04.2021 було запропоновано надати письмові пояснення щодо підстав відсутності на робочому місці 20.04.2018 з 14.20 годин до 16.45 годин. Таким чином, встановлено, що відповідно до акту про відсутність [PERSON] на робочому місці з 12.50 по 16.45 у роботодавця були сумніви щодо поважності відсутності працівника [PERSON] на роботі протягом 2 годин 25 хвилин, що не дозволяє застосувати до [PERSON] такий вид стягнення як звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. За таких обставин, суд не вбачає необхідності у наданні оцінки усім іншим обставинам справи, оскільки обставини справи ґрунтуються саме на причині звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме відсутність на роботі протягом трьох годин без поважної причини, що не знайшло свого підтвердження при дослідження обставин справи та перевірці їх доказами. Також судом встановлено, що позивач, залишаючи робоче місце, зробив у журналі відряджень відповідний запис, тобто повідомив про свою відсутність та був відсутній з поважних причин оскільки 20.04.2018 був присутній у приміщенні Київської міської ради, де відбувалась незапланована нарада, пов`язана безпосередньо з питаннями паркувальних майданчиків, що підтвердили свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] . Тому суд приходить до висновку, що відсутність [PERSON] на робочому місці 20.04.2018 без поважних причин не знайшло свого підтвердження. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Частиною 1 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про порушення його трудових прав у зв`язку з незаконним звільненням на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а отже позовні вимоги про поновлення на роботі підлягають задоволенню. При цьому суд не бере до уваги листки непрацездатності серії АДІ №487619 від 23.04.2018 та серії АДІ №487976 від 02.05.2018 надані позивачем в обґрунтування порушення роботодавцем вимог статті 40 КЗпП, оскільки позивачем не доведено, що він повідомив роботодавця про те, що перебуває на лікарняному. Щодо вимог позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. За приписами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100. Згідно положень п. 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Період вимушеного прогулу позивача з 28.04.2018 по 29.06.2021 становить 790 робочих днів. Як вбачається з довідки КП «Київтранспарксервіс» від 02.08.2019 №33 (а.с. 161 т.1), середньоденна заробітна плата позивача становила 662 грн без вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті позивачу становить 491 380 грн. із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Згідно із п.п. 2), 4) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України суд допускає до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача та виплати йому заробітної плати за один місяць у розмірі 13 571,34 грн із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди. Позивач зазначав, що після звільнення він та його сім`я перебуває у стресовому стані, без засобів для існування. Позивачу боляче не тільки фізично, а і через те, що після сорока років загального стажу та бездоганної роботи його звільнити за прогул. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією України та законами України, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. П. 8 даної постанови визначає, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 4, 5, 13, 43 ЦПК України). Ураховуючи, те що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати. Між тим, суму на стягненні якої в рахунок відшкодування моральної шкоди наполягає позивач, а сам 25 000 грн, суд вважає завищеною. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом враховані конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, зокрема, тяжкість і істотність вимушених змін у його житті після звільнення, вплив підстав звільнення (п.4 ст. 40 КЗпП України) на репутацію позивача в колективі та за його межами. За таких обставин, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, виходячи з принципів розумності та співмірності. Розподіл судових витрат. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача відшкодування позивачеві витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 8 000 грн, а також обов`язок сплату на користь держави судового збору у розмірі 1 550,56 грн.

Outcome: partial