Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. У позовній заяві позивач посилається на те, що 16 лютого 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у неї та відповідача народилися спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що сторони проживають окремо з 2016 року. Спільне господарство не ведеться, відносини між сторонами припинені, у звязку з чим, просила розірвати шлюб. В обґрунтування необхідності стягнення аліментів, позивач [PERSON] зазначила, що обидві дитини перебувають на її утриманні, у звязку з чим просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судове засідання зявилися, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання також зявився, визнав позов у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 лютого 2008 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 104240, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «Шевчук». У зазначеному шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 982, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 194858, виданим 16.09.2008 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та [PERSON], 13.01.2011 р.н, про що складено відповідний актовий запис № 110, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 313941, виданим 01.02.2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. При вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, суд виходить з наступного. Позивач та відповідач з 2016 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, згідно з позовною заявою примирення неможливе. Спір щодо місця проживання дітей відсутній. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. У зв'язку з чим, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При вирішенні питання про стягнення аліментів на малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст.184СК\~України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч. 2ст.182СК\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обовязку по утриманню дитини. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість утримувати дітей, що є його обовязком, інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому, приймаючи до уваги прохання позивачки, її матеріальне становище, і те, що малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн., та на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн. 00 коп., починаючи з 23 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704 грн. 80 коп., на користь держави за вимогу про стягнення аліментів на дітей у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved