Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права особистої власності. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона та відповідач з грудня 2003\~року проживали спільно, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, тобто були сімєю. Як стверджує позивач, проживши разом тривалий час, вони з відповідачем прийняли рішення про вінчання 09.08.2008 року. Їх фактичні шлюбні відносини припинені з 17.07.2013 року. Зі слів позивача, вони з відповідачем від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказувала, що після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач запевнив її, що придбане за час шлюбу майно належить їй та право власності буде оформлено на неї найближчим часом, однак, станом на даний час вказані дії відповідачем не вчинено. Більше того, позивач посилається на те, що напередодні звернення із вказаною позовною заявою до суду, відповідач повідомив, що вона не має права на придбане за час фактичних шлюбних відносин за її кошти майно, так як воно зареєстровано на його імя. З доводами позивача, що майно було набуте за рахунок її власних коштів (житловий будинок, автомобілі, щоглова трансформаторна підстанція з лінією електропередач та опорами, земельні ділянки) і належить на праві власності їй, відповідач не погодився, бо вважає, що це не має значення. Вирішальним, на думку відповідача, є факт реєстрації права власності: майно зареєстровано за ним, а отже, на його думку, належить тільки йому. У звязку з вищевикладеним, а також фактом невизнання відповідачем права позивача на майно, що було придбане за час шлюбу за рахунок її особистих коштів, вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Зі слів позивача, за час фактичних сімейних відносин за її особисті грошові кошти було набуто наступне майно: житловий будинок (загальною площею 882,1 кв.м, житловою площею 216,5 кв.м) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Академічна, будинок 29, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2010 року на підставі рішення виконкому Гореницької сільської ради від 31.08.2010\~року, № 2/9. За спільною згодою право власності на будинок зареєстрували за відповідачем. Право власності зареєстроване КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», про що 07.09.2010 року внесено запис в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 770 та земельна ділянка (площею 0,4826 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 3222482001:01:008:0035, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, земельна ділянка 29 (вулиця Академічна, 29) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 581100; земельні ділянки (площею 1,1222 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0040, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська та площею 1,1154 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0033, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 714963 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 714962. За спільною згодою право власності зареєстрували за відповідачем; автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) SALLAAA146A357484. За спільною згодою право власності зареєстрували за відповідачем; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) JTEBU29J005027086. За спільною згодою право власності зареєстрували за відповідачем; автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 550, 2008 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) 4JGBF86E88A341852. За спільною згодою право власності зареєстрували за відповідачем; щоглову трансформаторну підстанцію ЩТП 160 з потужністю S=160 кВА з повітряною лінією електропередач ПЛ-10 кВ, напругою 10кВ, загальною протяжністю 1,5\~км, включаючи опори. За спільною згодою право власності зареєстрували за відповідачем. Поруч із цим, позивач звернула увагу, що будинок було побудовано та облаштовано нею за її власні кошти та власними силами (без допомоги відповідача), і вказане підтверджується наступними письмовими доказами: копією договору підряду на виконання окремих видів та комплексів робіт № 07/05-06-08 від 05.06.2008 року; копією договору поставки від 12.06.2008 року; копією локального кошторису № 17, копією локального кошторису 1 від 17.05.2010; копією локального кошторису № 19, №20, № 21, № 22, № 23, № 5, № 4; копією розрахунку вартості загально будівельних робіт 2-х поверхового житлового будинку в с. Гореничі; специфікацією обладнання № 1 тощо. Як зазначає позивач, також за її кошти було придбано вищевказані автомобілі, земельні ділянки, щоглову трансформаторну підстанцію, проте право власності на них за домовленістю зареєстровано на імя відповідача. Позивач вказувала, що наявність у неї власних грошових коштів підтверджується фактом продажу частини корпоративних прав та отриманими кредитними коштами згідно з Кредитним договором № ML-012/062/2008 від 03.03.2008 року. Частину грошових коштів, отриману від продажу корпоративних прав у розмірі 4\~000\~000,00 грн. було розміщено нею на депозитному рахунку відповідно до Договору банківського вкладу №\~001432 від 20.03.2008 року. Під час придбання обєктів, позивач частково повертала грошові кошти з рахунку, що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки №\~5444 та №8350. Також позивач, вказуючи на вимоги ст. 120 ЗК України вважала за необхідне визнати за нею право власності та визнати за неюправо власності на земельну ділянку (площею 0,4826 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), кадастровий номер земельної ділянки: 3222482001:01:008:0035, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, земельна ділянка 29, на якій розміщений вище згаданий житловий будинок. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просила суд: визнати факт проживання однією сімєю з січня 2004 року до 17.07.2013 року її та відповідача; визнати за неюправо власності на житловий будинок (загальною площею 882,1 кв.м, житловою площею 216,5\~кв.м) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул.\~Академічна, будинок 29; визнати за неюправо власності на земельну ділянку (площею 0,4826 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), кадастровий номер земельної ділянки: 3222482001:01:008:0035, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, земельна ділянка 29, в порядку ст. 120 Земельного кодексу України; визнати за неюправо власності на автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) SALLAAA146A357484; визнати за неюправо власності на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) JTEBU29J005027086; визнати за неюправо власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 550, 2008\~року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) 4JGBF86E88A341852); визнати за неюправо власності на щоглову трансформаторну підстанцію ЩТП 160 з потужністю S=160 кВА з повітряною лінією електропередач ПЛ-10 кВ, напругою 10кВ, загальною протяжністю 1,5\~км, включаючи опори за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Гореничі, вул. Академічна, будинок 29; визнати за неюправо власності на земельну ділянку (площею 1,1222 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0040, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська; визнати за неюправо власності на земельну ділянку (площею 1,1154 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0033, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з огляду на викладене у позовній заяві та надані докази. Представник відповідача у судове засідання теж зявився, обставини, викладені у позові, визнав повністю, проте позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що право власності зареєстровано за відповідачем і вирішальним у справі є саме цей факт, а тому вважав можливим позов задовольнити лише в частині визнання факту проживання сторін сімєю без шлюбу, а в іншій частині просив позов залишити без задоволення. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя та не підтверджує існування між сторонами сімї, вказувала на різні у сторін зареєстровані місця проживання, а також зауважувала, що відповідно до ст. 74 СК України майно може бути набуте лише у спільну сумісну власність, а не в особисту власність, а ст. 57 СК України стосується набуття в особисту власність майна лише під час шлюбу, а не фактичних шлюбних стосунків, вважала, що позивач не надала жодного доказу того, що спірне майно було набуте саме за її кошти, вказуючи при цьому на свої докази. Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що сторони з грудня 2003\~року по 17.07.2013 року проживали спільно, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, тобто були сімєю. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, а також на те, що саме сторони є учасниками спірних фактичних шлюбних стосунків і саме їм відомі всі обставини їх взаємовідносин, суд визнає цю обставину встановленою і такою, що не підлягає доказуванню. Із прийняттям СК України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу. Слід звернути увагу, що, оскільки СК України набрав чинності з 01.01.2004 р. і зворотної сили не має, то його положення застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. А отже, враховуючи вимоги ст.ст. 234, 235, 256 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, суд задовольняє вимоги позивача про визнання факту проживання її та відповідача сімєю без шлюбу саме з січня 2004 року по 17.07.2013 року. Статтею 74 СК України проголошена можливість створення чоловіком та жінкою сімї без реєстрації шлюбу та набуття ними у цей час майна у спільну сумісну власність. Проте, з огляду на спільність проживання, побуту, бюджету, а також вимоги п. 3 ч.\~1 ст. 57 СК України у розрізі ч. 1 ст. 10 СК України, суд визнає можливість набуття майна під час проживання чоловіка та жінки сімєю без шлюбу як в спільну сумісну власність, так і в особисту, в тому числі за рахунок коштів іншого з партнерів. З урахуванням вказаного та вимог ч. 2 т. 214, ст. 360-7 ЦПК України, суд знову ж таки у розрізі ч. 1 ст. 10 СК України бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015\~року у цивільній справі № 6-2641ск15, відповідно до якої статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1)\~час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Судом знову ж таки встановлено, що представником відповідача у судовому засіданні було визнано ту обставину, що під час проживання сторін сімєю без шлюбу на імя відповідача за особисті кошти позивача було набуто у власність наступне майно: житловий будинок (загальною площею 882,1 кв.м, житловою площею 216,5 кв.м) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Академічна, будинок 29, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2010 року на підставі рішення виконкому Гореницької сільської ради від 31.08.2010\~року, № 2/9, право власності зареєстроване КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», про що 07.09.2010 року внесено запис в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 770; земельні ділянки (площею 1,1222 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0040, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська та площею 1,1154 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0033, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 714963 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 714962; автомобіль марки LAND ROVER DISCOVERY 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) SALLAAA146A357484; автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2005 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) JTEBU29J005027086; автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 550, 2008 року випуску, легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) 4JGBF86E88A341852; щоглову трансформаторну підстанцію ЩТП 160 з потужністю S=160 кВА з повітряною лінією електропередач ПЛ-10 кВ, напругою 10кВ, загальною протяжністю 1,5\~км, включаючи опори. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, а також на те, що саме сторони є учасниками спірних фактичних шлюбних стосунків і саме їм відомі всі обставини їх взаємовідносин та набуття ними майна у цей час, суд визнає цю обставину встановленою і такою, що не підлягає доказуванню. Належність нерухомого майна відповідачу на час розгляду справи, поруч із цим, підтверджена свідоцтвом про право власності, державними актами на право власності на земельні ділянки та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2016 року, транспортних засобів свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів ААС947722 від 29.05.2012 року, САР980719 від 12.07.2013 року, ААС727658 від 09.03.2010 року, щоглової трансформаторної підстанції ШТП-160 актом прийому-передачі права власності від 10.02.2008 року. А отже, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015\~року у цивільній справі № 6-2641ск15, та вимоги п. 3 ч.\~1 ст. 57 СК України у розрізі ч. 1 ст. 10 СК України, суд визнає, що вище перелічене майно є особистим майном саме позивача, а тому задовольняє вимоги останньої щодо визнання за нею права власності на це майно. Також ч. 1 ст. 120 ЗК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 377 ЦК України, передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З огляду на вказані правові норми суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку (площею 0,4826 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), кадастровий номер земельної ділянки: 3222482001:01:008:0035, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, земельна ділянка\~29, на якій розміщений спірний житловий будинок. Крім обставин, визнаних у судовому засіданні відповідачем, судом встановлено, що відповідно до вже згаданої інформаційної довідки від 15.06.2016 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також відповідно до іпотечного договору № 25883-90312/0813 від 01.08.2013 року, іпотечного договору №\~25882-90300/0713 від 31.07.2013\~року, договору застави основних засобів № 25892-90700/0813 від 02.08.2013 року та договору застави транспортних засобів № 25886-90201/0813 від 02.08.2013 року спірне майно зареєстровано за відповідачем та передано з метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ГЛОБАЛ ІСТЕРН МЕНЕДЖМЕНТ Україна» за договором про відновлювальну кредитну лінію № 11v-01-13 від 31.07.2013\~року в іпотеку та в заставу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який до участі у справі залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Посилання представника третьої особи на те, що релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя та не підтверджує існування між сторонами сімї, що у сторін різні зареєстровані місця проживання, що відповідно до ст. 74 СК України майно може бути набуте лише у спільну сумісну власність, а не в особисту власність, а ст. 57 СК України стосується набуття в особисту власність майна лише під час шлюбу, а не фактичних шлюбних стосунків, що позивач не надала жодного доказу того, що спірне майно було набуте саме за її кошти, не можуть взяті судом до уваги з огляду на визнання відповідачем обставин, на які позивач посилалась в обґрунтування своїх вимог, а також висновки суду, викладені вище по тексту. Вказівки третьої особи на те, що твердження позивача, що спірне майно було набуте за її кошти, спростовується тим, що відповідно до акту прийому-передачі права власності від 10.02.2008 року Гореницька сільська рада безкоштовно передала право власності відповідачу на спірну щоглову трансформаторну підстанцію у звязку з тим, що фінансування даного обєкту здійснено за рахунок коштів відповідача, не можуть бути взяті до уваги, оскільки представник відповідача у судовому засіданні визнав протилежне, а саме: що дане фінансування було здійснено саме за рахунок коштів позивача. Так само суд не може зважати на посилання представником третьої особи на те, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №\~714963 власником спірної земельної ділянки площею 1,1222 га, розташованої на території Бузівської сільської ради є відповідач на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 29.12.2009 року № 1172, оскільки в ході розгляду справи було надано договори купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчені 28.12.2004\~року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровими №№ 1-4032 та 1-4034, відповідно до яких спірні земельна ділянка площею 1,1222 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0040, та земельна ділянка площею 1,1154 га, цільове призначення: для розміщення виробничо-складських та офісних приміщень, кадастровий номер земельної ділянки: 3222480800:11:004:0033, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська, були набуті першочергово на імя відповідача не у порядку приватизації, а за відплатними правочинами. Стосовно зауважень з боку представника третьої особи по спірній земельній ділянці площею 0,4826 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 3222482001:01:008:0035, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, то суд враховує, що позивачем заявлено вимоги по цьому обєкту не як щодо майна, набутого за особисті кошти, а відповідно до вимог ст.\~120 ЗК України. Твердження третьої особи про те, що і спірний житловий будинок не може бути набутий за кошти позивача, оскільки його власником відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.09.2010 року є саме відповідач, спростовується тим, що відповідач визнав даний факт. Те, що правовстановлюючі документи та документи введення спірного будинку в експлуатацію оформлені саме на імя відповідача, не спростовує того, що спірний будинок будувався саме за кошти позивача. Передача відповідачем спірного майна в іпотеку та заставу банку не спростовує того, що дане майно набуте за кошти позивача, оскільки даний факт визнано сторонами як учасниками спірних фактичних шлюбних відноси, і не може бути перешкодою для визнання за позивачем права власності, оскільки це буде суперечити вимогам ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зважаючи на вищенаведене, з огляду на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015\~року у цивільній справі № 6-2641ск15,

Outcome: approved