Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. за № 3498, вчинений 11 лютого 2019 року. Позов мотивний тим, що 06 травня 2019 року позивач отримала від приватного виконавця Вольф Т.Л. повідомлення про відкриття виконавчого провадження № 58660054 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. за № 3498 від 11 лютого 2019 року про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості в розмірі 20119,14 грн., а також постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 березня 2019 року ВП № 58660054 та копію виконавчого напису КМНО Хари Н.С. за № 3498 від 11 лютого 2019 року. Зазначає, що між нею та АТ «Банк Ренесанс капітал» було укладено кредитний договір № 2625001894906 від 24 січня 2014 року, згідно якого встановлено ліміт овердрафту у розмірі 5000,00 грн. з процентною ставкою річних 0,0001/24, на строк 36 місяців, за яким вона здійснювала розрахунки перед АТ «Банк Ренесанс капітал». Повідомлення про зміну кредитора у вказаному договорі не отримувала. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки, виконавчий напис вчинено за відсутності необхідних документів, заборгованість за кредитним договором не є безспірною та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2019 року справу було передано у провадження судді Васильченка О.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2020 року справу було передано у провадження судді Захарчук С.С. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2021 року справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 01 березня 2021 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 01 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 28 квітня 2021 року. В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала із наведених у позовній заяві підстав та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, пояснень по суті спору не надали. З огляду на викладене та за відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 березня 2019 року за № 58660054 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. за № 3498 від 11 лютого 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 20119,14 грн. З виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. за № 3498 від 11 лютого 2019 року вбачається, що він вчинений за кредитним договором № 2625001894906 від 24 січня 2014 року, укладеним між [PERSON] і АТ «Банк Ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2018 року по 29 січня 2019 року. Сума заборгованості складає 19619,14 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8849,52 грн., прострочена заборгованість за процентами 10595,05 грн., строкова заборгованість за процентами 174,57 грн. З наданих позивачем документів вбачається, що між [PERSON] і АТ «Банк Ренесанс капітал» було укладено у простій письмовій формі договір шляхом підписання Заяви №2625001894906 від 24 січня 2014 року про приєднання до Договору карткового рахунку та договору страхування. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] відкрито картковий рахунок у гривнях в АТ «Банк Ренесанс капітал», погоджено ліміт овердрафту у сумі 5000,00 грн. (п.2.3.), процентну ставку за користування овердрафтом у розмірі 0,0001% річних при розрахунках у торговельно-сервісній мережі у межах ліміту та 24% річних при здійсненні інших дебетових розрахунків у межах ліміту (п. 2.6.); строк користування овердрафтом 36 місяців (п. 2.4.). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Із виконавчого напису вбачається, що він був вчинений на підставі договору № 2625001894906 від 24 січня 2014 року, який був укладений між [PERSON] і АТ «Банк Ренесанс капітал» у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Крім того, стороною вказаного договору як кредитор є ПАТ «Банк Ренесанс капітал». Разом з тим, у виконавчому написі не зазначено, на якій підставі АТ «Перший Український Міжнародний Банк» набув прав вимоги за договором, укладеним між [PERSON] і АТ «Банк Ренесанс капітал». Не міститься відповідних доказів і в матеріалах справи. Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що на дату вчинення виконавчого напису минув трьохрічний строк давності за вимогами по кредитних зобов`язаннях, оскільки, закінчився узгоджений сторонами у Заяві № 2625001894906 від 24 січня 2014 року 36 місячний строк користування кредитом. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не перевірила належність оформлення документів, поданих для вчинення виконавчого напису, не перевірила дійсність та безспірність вимог АТ «ПУМБ», а також дотримання трьохрічного строку давності за грошовими вимогами, а тому суд доходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, за непідтвердженими борговими вимогами стягувача, та з порушенням трьохрічного строку давності. Ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1152,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved