Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобілю марки «MERSEDES-BENZ», модель «R350», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] ( після укладення угоди присовєно державний номер транспортного засобу [NUMBER]), який укладено 14 червня 2010 року між ним та [PERSON] , на товарній біржі АБВ « Контракт» м. Володимир- Волинський, Волинської області та зареєстрований за номером № 2400 , посилаючись на те, що зазначений договір укладений з порушенням норм чинного законодавства. Просив на підставі ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визнати його недійсним та поновити строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. В подальшому позивач звернувся до суду с заявою про збільшення своїх позовних вимог та просив також повернути сторони до попереднього стану,шляхом визнання за ним права власності на автомобіль «MERSEDES-BENZ», модель «R350», 2006 року випуску, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що договір купівлі-продажу транспортного засобу [PERSON] ,особисто, або уповноважений нею представник не підписували. Відповідачка нікому не доручала діяти в своїх інтересах, не надавала довіреностей на купівлю для неї спірного автомобілю. Сама особисто не укладала спірний договір, в члени біржі не приймалася, відповідних заяв не подавала та нікого на це не вповноважувала. Грошові кошти за придбаний автомобіль відповідачка йому не сплатила. За такого, даний правочин суперечить закону і не спрямований на настання реальних наслідків, порушує норми Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів. Остаточно просив визнати договор купівлі -продажу недійсним , визнати за ним право власності на спірний автомобіль та поновити строк звернення до суду з даним позовом , який він вважав пропущеним з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення майнових прав позивача. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що спірний договір купівлі - продажу вона дійсно не підписувала та від свого імені нікого на це не вповноважувала; не видавала довіреностей [PERSON] або іншій особі діяти в її інтересах та придбати для неї спірний транспорт; на час підписання угоди на товарній біржі вона не була присутня і підпис на договорі від її імені у графі « покупець» виконаний не нею. Вона не обговорювала з позивачем умови договору і не передавала позивачу кошти за договором купівлі-продажу, але оскільки угода відбулася між близькими людьми і ініціатива укласти даний договір купівлі - продажу автомобілю була саме позивача, тому, на її думку, позивач не має права на цій підставі просити визнати недійсним договір купівлі-продажу. У 2013 році стосунки між ними припинилися і вона не надає автомобіль позивачу. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та дату слухання справи повідомлялася належним чином. Сторони вважали за можливе слухати справу за відсутністю представника товарної біржи АБВ «Контракт» та представника відповідача. Посилання відповідача про неможливість закінчення розгляду справи за відсутністю документів від третьої особи про членство [PERSON] та [PERSON] в товарній біржі АБВ « Контракт» та про повноваження [PERSON] представляти інтереси [PERSON] не заслуговують уваги. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30, ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд за клопотанням сторін може витребувати необхідні докази, але суд витребовує і приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Враховуючи підстави позову викладені позивачем, пояснення відповідачки відносно обставин справи, суд вважає, що документи на обов'язковості яких наполягає [PERSON], не мають значення для справи в обсязі заявлених вимог та підстав позову. Крім того, на запит суду з УДАЇ Миколаївської області надійшли правовстановлюючі документи на підставі яких за [PERSON] реєструвалося право власності на спірний автомобіль, у тому числі біржові документи відносно цієї угоди. За такого, суд також вважає за можливе розгляд справи на підставі наявних доказів Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з заступного. У відповідності до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 4 вказаної статті ,правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В силу статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь - якій формі, передбаченій для укладення угод, якщо законом не встановлена певна форма. Договір у письмовій формі може бути укладено шляхом складання документу підписаного сторонами або їх представниками. Відповідно до ст. 206 ЦК України та ч.2 ст. 207 ЦК України правочини, які потребують державної реєстрації, у тому числі відносно транспортних засобів, вчиняються у письмовій формі та обов'язково підписуються його сторонами, або їх вповноваженими в встановленому законом порядку представниками . Згідно ст. 237 , 244 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, зокрема може здійснюватись за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ,що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність між фізичними особами на вчинення правочинів, які потребують державної реєстрації, посвідчується нотаріально. Судом встановлено, що автомобіль «MERSEDES-BENZ», модель «R350», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] ( на даний час [NUMBER]) , належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 384594 від 26.02.2010 р. виданого Миколаївським УДАЇ УМВС України. 14.06.2010 р. була підписана угода від імені [PERSON] та від імені [PERSON]. У тексті договору купівлі - продажу, вказано що угода укладена на товарній біржі АБВ Контракті м. Володимир -Волинський, Волинської області за реєстровим номером 2400 від 14. 06. 2010 року. Відповідно до біржової угоди позивач продав відповідачці автомобіль «MERSEDES-BENZ», модель «R350», 2006 року випуску, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER] за 100 ( сто) грн. З тексту договору купівлі - продажу вбачається, що його укладено та підписано представниками сторін : [PERSON] від імені позивача та [PERSON] від імені відповідачки. Також у даному тексті договору є графа з підписом покупця. Після реєстрації біржового договору в УДАЇ Миколаївської області державний номер автомобілю змінено на [NUMBER], що підтверджується відповідною довідкою реєстратора. З пояснень відповідачки під час розгляду справи , на яких вона неодноразово наполягала, встановлено , що 14.06.2010 року, під час укладання спірного договору та товарній біржі АБВ « Контракт» у м. Володимир - Волинський, вона не була присутньою, підпис від імені покупця у графі « особиста підпис покупця» виконана не нею особисто. Довіреностей на придбання для неї спірного автомобілю вона будь - яким особам , у тому числі [PERSON] не видавала і нікого не вповноважувала діяти в своїх інтересах. Процедурою зняття та постановки автомобілю на облік не займалася. Попередньо, умови договору купівлі - продажу сторони між собою не оговорювали, на час укладання договору вона не мала особистого волевиявлення на придбання цього транспорту, грошові кошти позивачу взагалі не сплачувала. У суда відсутні підстави не довіряти поясненням відповідачки. На ці обставини вказує також позивач. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але підтверджено, що одна зі сторін його не підписувала, визнає цей договір недійсним за нормами ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України ( підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення .). Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовим визнається правочин купівлі-продажу, поставки та обміну товарів, допущених до обігу на товарній біржі, укладений членами біржі або їх представниками. Будь-яке порушення встановленого порядку проведення біржових торгів або оформлення біржового контракту є підставою для визнання біржового договору не дійсним. Таким чином, нормативний акт , який встановлює порядок продажу автомобілів на біржі , також передбачає наявність належного договору і довіреності та особистого підпису осіб, які безпосередньо здійснюють купівлю - продаж майна або їх представників за нотаріальною довіреністю. Оскільки, договір не підписаний покупцем або його представником за встановленою законом довіреністю , тобто не дотримана встановлена законом форма, на час укладання правочину відсутнє волевиявлення покупця на придбання майна, то цей договір є недійсним. За таких обставин підлягає задоволенню позовна вимога щодо проведення реституції, відповідачка повинна повернути позивачу відчужене за визнаним недійсним договором майно. Враховуючи, що відповідачка за цим договором не сплачувала позивачу грошові кошти, то на останнього не може бути покладений обов'язок по їх поверненню. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, за такого підлягає задоволенню і вимога про визнання права власності на спірне майно з огляду на те, що майно на час укладення оскаржуваного договору належало позивачу на праві власності, та враховуючи визнання недійсним договору купівлі-продажу із застосуванням реституції. Суд вважає, що строк звернення до суду за відновленням порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивачем пропущено з поважних причин, оскільки до 2013 року його право оперативного володіння і користування автомобілем ні ким не порушувалося, перешкоди не чинилися, можливість повернення автомобілю у його власність не була втрачена, що підтвердила сама відповідачка у судовому засіданні, пояснив, що до 2013 року позивач вільно володів спірним майном, а у 2013 році після припинення стосунків , вона приховала автомобіль , чим перешкодила позивачу ним користуватися. Вказівки відповідачки, у судових дебатах, на пропуск позивачем строку позовної давності, суд вважає безпідставними виходячи з норм встановлених ст. 267 ЦК України, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такої заяви зі сторони відповідача не надходило. Окрім того, відповідно до вказаної правової норми, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною біржової угоди з підстав порушення порядку її укладення та про застосування наслідків недійсності правочину. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved