Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15 квітня 2014 року було укладено договір позики за умовами якого громадянка України [PERSON] паспорт [NUMBER], виданий 20 липня 2006, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] взяла в борг у [PERSON] паспорт серії [NUMBER], виданий Святошинським РУГУМВС України в місті Києві. 08.11.2007, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США (еквівалент у гривні за курсом Національного банку України на день подання позовної заяви 1305600 грн. 00коп), та зобов'язалася повернути борг до 20.04.2014 року. На підтвердження виконання умов договору Відповідачем було власноруч написано розписку. Відповідач не виконала умов договору щодо повернення боргу в повному обсязі, або частково. Позивач просив суд стягнути з Відповідача Стягнути з Відповідача суму боргу за договором позики від 15 квітня 2014 року в розмірі 60000(шістдесят тисяч) доларів США(еквівалент у гривні за курсом Національного банку України на день подання позовної заяви 1305600 грн. 00коп); 3% річних від основної суми боргу за період прострочення в розмірі 46488 (сорок шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн.. 45 коп. та судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи. Відповідач [PERSON] у жовтні 2015 року звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що розписка про отримання у борг від [PERSON] грошових коштів у розмірі 60 000 доларів США була написана [PERSON] під тиском та погрозами, проти її волі внаслідок застосування до неї психічного тиску, що є підставою для визнання цього договору недійсним. Просила суд визнати недійсним договір позики від 15 квітня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила задовольнити в повному обсязі. Проти вимог зустрічного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що будь-які докази застосування до [PERSON] психологічного або психічного тиску відсутні, як і відсутні докази отримання коштів іншими особами, як завдаток на купівлю квартир та існування будь-яких попередніх договорів купівлі продажу нерухомого майна. Представник Відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог первісного позову заперечував, просив відмовити у їх задоволені. Зокрема зазначав про те, що укладання оспорюваного договору відбулося проти справжньої волі [PERSON] внаслідок застосування до неї психічного тиску, що є підставою для визнання спірного договору позики недійсним. Зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив зустрічний позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що грошові кошти від Позивача за первісним позовом не отримувала, розписку писала власноруч під тиском присутньої при цьому [PERSON], [PERSON]. При цьому справжніх мотивів написання такої розписки чітко пояснити не змогла, в показах плуталась. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не бачила, щоб передавалися гроші, а [PERSON] написала розписку, так як на неї здійснювали тиск, кричали, погрожували. Натомість відповісти на запитання щодо того хто саме кричав, погрожував та якими словами або діями здійснювався тиск, чітко пояснити не змогла. Допитана в якості свідка [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що була присутня при написанні розписки, сама передавала [PERSON] належні Позивачу за первісним позовом грошові кошти в сумі 60 000 доларів США в присутності [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] вирвала аркуш із зошита та написала розписку, при цьому при написанні цієї розписки тиск на неї не чинився. Зазначила що кошти передавалися [PERSON] в борг, тобто з умовою повернення їх у вказаний в розписці строк. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що при передачі [PERSON] грошей був присутній він, його мама [PERSON], [PERSON] та сама [PERSON], на яку ніякого тиску ніким не чинилося. Кошти передавалися його матір'ю [PERSON] а належали кошти Позивачу за первісним позовом, його брату [PERSON] . Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був присутній при передачі коштів [PERSON] та при написанні розписки, зазначив що [PERSON] передала належні [PERSON] кошти в розмірі 60 тисяч доларів США а також що [PERSON] сама писала розписку на вирваному з зошита листку, при цьому тиск на останню ні ким не чинився. Також приблизно в той же час він сам передавав в борг [PERSON] кошти в розмірі 60 тисяч доларів США які належали йому про що вона і йому написала розписку. Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 15 квітня 2014 року позивачем [PERSON] передано відповідачу [PERSON] на умовах позики грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США з умовою їх повернення відповідачем в строк до 20 квітня 2014 року. Факт передачі коштів в розмірі 60 000 доларів США підтверджений розпискою, складеною відповідачем . Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, грошові кошти в сумі 60 000 доларів США не повернула. В обґрунтування своїх заперечень проти вимог первісного позову, а також на підтвердження вимог зустрічного позову про визнання договору недійсним, сторона відповідача посилалася на укладення договору позики та розписки під впливом психологічного тиску із посиланням, зокрема на покази Відповідача [PERSON] яка була допитана в якості свідка. Також Представником Позивача за зустрічним позовом було внесено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи завданням якої, виходячи з тексту клопотання, є визначення у під експертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей. Порадившись на місті суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно з вимогою ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Разом з тим, в судовому засіданні Позивачем по зустрічному позову не було надано доказів які б підтверджували виконання [PERSON] тексту розписки під диктовку тощо, або наявності обставин створення тексту розписки у незвичайному стані, що міг бути спричинений саме психічним тиском на Відповідача [PERSON] Будь-яких інших достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог, стороною відповідача надано не було. Таким чином, у розпорядженні суду немає жодних прямих доказів на підтвердження факту укладення [PERSON] договору позики (розписки) проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, а відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданий позивачем письмовий доказ у вигляді розписки, який свідчить про наявність між сторонами спору щодо невиконаного грошового зобов'язання, в ході судового розгляду відповідачем спростовано не було. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з тексту розписки, [PERSON] зобов'язувалася повернути отримані нею грошові кошти в сумі 60 000 доларів США в строк до 20.04.2014, проте, своє зобов'язання по поверненню суми позики у встановлений в розписці термін не виконала, грошові кошти не повернула. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума основної заборгованості складає 60 000 доларів США, яку позивач просить стягнути в гривнях, що станом на 24.06.2015 року за встановленим курсом НБУ становить 1305600 грн. 00коп. Суд погоджується з вимогою позивача за первісним позовом щодо застосування ст. 625 ЦК України та стягнення 3 % річних за невиконання грошового зобов'язання за період прострочення в розмірі 46 488 грн. 45 коп,, оскільки такий висновок ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3654 гривні 00коп.

Outcome: approved