Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] в особі представника звернувся до суду з позовом до Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської в м.Києві районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просить визнати за [PERSON] право на приватизацію житлового приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Управління житлово-комунального господарства відділ приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації провести приватизацію та передати [PERSON] у приватну власність кімнату [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , на підставі документів поданих до вказаного управління 22.05.2019 та за відсутності довідок, що підтверджують участь в приватизації та невикористання житлових чеків на ім`я [PERSON] в період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003 для приватизації вказаної кімнати у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про приватизацію державного житлового фонду»; зобов`язати Управління житлово-комунального господарства відділ приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації видати [PERSON] свідоцтво про право власності на кімнату [ADDRESS] на підставі поданих до вказаного управління документів 22.05.2019 та за відсутності довідок, що підтверджують участь в приватизації та невикористання житлових чеків на ім`я [PERSON] в період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003 для приватизації вказаної кімнати у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про приватизацію державного житлового фонду». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що позивач отримав майнове право на проживання та оселився в кімнаті [ADDRESS] . Фактично зареєстрований за вказаною адресою з 21.02.2003 по теперішній час. Маючи на меті реалізувати своє законне право на приватизацію кімнати [ADDRESS] надав довіреність [PERSON] для здійснення вказаної приватизації на його ім`я. Листом від 15.03.2019 відповідач повідомив позивача, що не було правових підстав для здійснення вказаної приватизації на ім`я позивача та відмовили у передачі у приватну власність зазначеної кімнати та запропонувало повторно подати документи. Також із вказаної відповіді вбачається, що необхідно подати документи про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків на [PERSON] за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. Позивачем було зібрано нотаріальні заяви осіб-сусідів, які підтвердили факт проживання позивача за вищевказаною адресою за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. 22.05.2019 позивачем було повторно подано заяву відповідачу на приватизацію кімнати [ADDRESS] . Відповідач надав відповідь від 25.06.2019 про те, що позивач не може здійснити процедуру приватизації, оскільки відсутні довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання чеків за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. Позивач вважає відмову відповідача у приватизації неправомірною. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Від позивача та його представника надійшли заяви, в яких просять провести розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, будь-які заяви чи клопотання не надав. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 545 від 25.02.2014, виданого Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району», на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.09.2011 № 722 [PERSON] отримав майнове право на проживання в кімнаті [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.03.2019 № 2834726 [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 21.02.2003. Управління житлово-комунального господарства відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації у відповідь на звернення представника позивача [PERSON] - [PERSON] надало відповідь № 085/26-129 від 15.03.2019, в якій повідомило, що не має правових підстав для здійснення приватизації на ім`я позивача та запропонувало повторно подати документи. З вказаної відповіді вбачається, що позивачу необхідно подати документи про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків на [PERSON] за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. 22.05.2019 було повторно подано заяву відповідачу на приватизацію вказаної кімнати. З відповіді Управління житлово-комунального господарства відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 085/26-337 від 25.06.2019 вбачається, що відповідач не може здійснити процедуру приватизації, оскільки відсутні довідки про реєстрацію про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. Як вбачається з паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві 13.06.2004 відсутні відмітки про використання права на приватизацію. Згідно довідки Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № С-25 від 22.01.2019 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.04.1981 по 15.09.1995 не брав участі в приватизації зазначеної квартири. Довідкою Державного ощадного банку України від 20.12.2018 № 212/06 підтверджено, що [PERSON] , 1958 року народження в списках на приватихацію державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] - не значиться. В листі-підтвердженні КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» від 09.01.2019 № 062/14-237 (И-2019) зазначено, що згідно з даними реєстрових книг КП «Київське міське БТІ» за адресою у [ADDRESS] на праві власності не реєструвалися. Відповідно до довідки виконавчого комітету Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 08-1/1974 від 13.12.2018 [PERSON] був дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 20.11.1998 по 01.08.2000. З листа КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 08.10.2018 № 1683 вбачається, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншими особами, а не за [PERSON] . Згідно з довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» від 27.12.2018 № 1038 [PERSON] ( [INFO] ), який мешкав за адресою: с. [ADDRESS] в період з 20.11.1998 по 01.08.2000 участі в приватизації даного будинку не приймав, житловий чек не використовував. Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 25.01.2019 місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2003 по 04.03.2014. В списках на приватизацію за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток) [PERSON] відсутній, що підтверджується довідкою Державного ощадного банку України від 22.10.2018 за № 10026/08 441. З паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві 13.06.2004 вбачається, що на сторінках 11, 12 містяться штампи про реєстрацію адреси проживання за такими адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , які фактично є однією і тією ж адресою, що підтверджується розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 30.09.2011 № 722 «Про зміну та впорядкування нумерації жилих та нежилих приміщень з введенням номерів блоків у гуртожитку по [ADDRESS] » та яким внесено зміни до вказаного вище розпорядження № 722. З наведеного розпорядження вбачається, що адресу: [ADDRESS] було змінено і впорядковано, в результаті чого визначено адресу: [ADDRESS] . Позивачем було зібрано нотаріальні заяви сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання [PERSON] у [ADDRESS] в період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Згідно з ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 26.12.2009 року, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років). Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Згідно з п. 1 рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м. на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Подана позивачем заява була розглянута Управлінням житлово-комунального господарства відділу приватизації житлового фонду Голосіївського районної в м. Києві державної адміністрації, та надана відповідь про те, що позивачем не було подано всіх достатніх та передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, документів, а саме: довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків на [PERSON] за період з 15.09.1995 по 20.11.1998, та з 01.08.2020 по 21.02.2003. Що стосується нотаріальних заяв сусідів, стосовно проживання за вищевказаною адресою позивача, то використати їх як такі, що підтверджують необхідну інформацію для приватизації житла не надається можливим, тому що це не передбачено законодавством України та переліком документів необхідних для приватизації житла. При дослідженні поданих позивачем документів, судом було встановлено, що дійсно позивачем було подано не весь пакет документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, зокрема, позвиачем не було надано інформації щодо місць попереднього проживання позивача, що прямо передбачено положенням, а відтак, на думку суду, права позивача відділом приватизації порушені не були та їй було обґрунтовано повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право власності за відсутності, передбачених положенням документів. Крім того, позивачем в даному позові не пред`явлено позовних вимог про визнання відмови відділу приватизації неправомірною, а також на даний час відсутній спір щодо перевищення норми безоплатної приватизації, а тому, на думку суду, вимоги позивача про зобов`язання здійснити на користь позивача приватизацію є також передчасними, оскільки спір між сторонами відсутній з даних питань. Окремо слід звернути увагу позивача на те, що з огляду на предмет та підстави позову, суд не має можливості зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення, оскільки в такому випадку буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів, відповідно до вимог закону, а також позивач не позбавлена можливості звернутись до відділу приватизації для повторного вирішення питання про приватизацію, надавши, передбачені положенням документи та дане рішення, в якому суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог про встановлення факту, та в разі неправомірної відмови звернутись до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи було встановлено, що позивачем не було подано до відділу приватизації всіх, передбачених законом та положенням документів, та відповідача не може бути зобов`язано здійснити приватизацію, оскільки на час надання відповіді про відмову у видачі свідоцтва про право власності відповідач діяв в межах закону, не маючи даних про причини відсутності необхідного для здійснення приватизації переліку документів, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської в м.Києві районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житла та зобов`язання вчинити дії, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed