Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У червні 2014 року позивач ПАТ «Діамантбанк» звернувся до суду із позовом, в якому просив суд захистити майнові права ПАТ «Діамантбанк» у правовідносинах з Головою Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON] та [PERSON] У липні 2014 року позивач ПАТ «Діамантбанк» уточнив і доповнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним договір про виплату винагороди від 12.07.2013, укладений між ПАТ «Діамантбанк»в особі Голови Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги мотивував тим, що 12.07.2013 між позивачем ПАТ «Діамантбанк» в особі відповідача Голови Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про виплату винагороди, зміст якого суперечить вимогам та положенням чинного в Україні законодавства, укладений особою, яка не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності для цього, та під впливом обману, і є таким, що штучно створює безпідставні зобов'язання позивача ПАТ «Діамантбанк» перед відповідачем [PERSON] Позивач просив договір про виплату винагороди від 12.07.2013 визнати недійсним, стягнути з відповідачів судові витрати, пов'язані із розглядом справи. 07.07.2013 в судовому засіданні до розгляду із позовом ПАТ «Діамантбанк» був прийнятий зустрічний позов відповідача [PERSON] до ПАТ «Діамантбанк», [PERSON] про відшкодування завданих збитків. Відповідач [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом мотивував тим, що договір про виплату винагороди від 12.07.2013 між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] був укладений під впливом обману, [PERSON] особисто виплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000000 грн. Відповідач [PERSON] просив стягнути з ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] грошові кошти у розмірі 24000000 грн. та судові витрати, пов'язані із розглядом справи. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Діамантбанк» позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві, з урахуванням її уточнень і доповнень,та просила позов задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов представник позивача ПАТ «Діамантбанк» визнала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов ПАТ «Діамантбанк» визнав у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, посилаючись на обставини та факти, викладені у зустрічному позові, та просив зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог позивача ПАТ «Діамантбанк» та позовних вимог відповідача [PERSON] за зустрічним позовом заперечували, просили суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником ПАТ «Діамантбанк» у період 2006-2013 роки був відповідач [PERSON] На підставі рішення Спостережної Ради ПАТ «Діамантбанк», викладеного у протоколі №02-2006/06 від 01.02.2006, телеграми Головного управління НБУ по м. Києву та Київській області №09-116/5771 від 15.03.2006, наказу ПАТ «Діамантбанк» №86-К від 15.03.2006, відповідач [PERSON] з 16.03.2006 вступив на посаду Голови Правління ПАТ «Діамантбанк». Відповідно до рішення Спостережної Ради ПАТ «Діамантбанк», викладеного у протоколі №164 від 12.07.2013, наказу ПАТ «Діамантбанк» №394-К від 15.07.2013, відповідач [PERSON] звільнений з посади Голови Правління ПАТ «Діамантбанк» 12.07.2013 за угодою сторін згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. 12.07.2013 між позивачем ПАТ «Діамантбанк» в особі відповідача, Голови Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір про виплати винагороди. Відповідно до умов п. 1 цього договору сторони домовились у зв'язку із звільненням відповідача [PERSON] з посади Голови Правління ПАТ «Діамантбанк», виплатити [PERSON] винагороду в розмірі 12000000,00 грн. Умовами п. 2 цього договору частина винагороди в сумі 5648405,89 грн. виплачується готівкою в день звільнення відповідача [PERSON], а саме 12.07.2013, а інша частина винагороди в сумі 6351594,11 грн. виплачується [PERSON] готівкою на його першу вимогу. Підставами для укладення договору про виплати винагороди від 12.07.2013 зазначено рішення Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», викладене у протоколі №165 від 12.07.2013. Як вбачається з протоколу засідання Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» №165 від 12.07.2013, відповідач [PERSON] повідомив присутнім членам Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON] та [PERSON] про фінансові результати діяльності ПАТ «Діамантбанк» за період перебування відповідача [PERSON] на посаді Голови Правління ПАТ «Діамантбанк» у 2006-2012 роках. Відповідно до прийнятого Спостережною радою ПАТ «Діамантбанк» рішення, викладеного у протоколі №165 від 12.07.2013, вирішено виплатити відповідачу [PERSON] за період роботи на посаді Голови Правління ПАТ «Діамантбанк» з 01.01.2007 по 31.12.2012 винагороду у розмірі 12000000 грн., про що укласти відповідний договір та уповноважити відповідача [PERSON], як Голову Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», на укладення цього договору. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У своїх позовних вимогах позивач ПАТ «Діамантбанк» посилається на положення ч. ч. 1 і 2 ст. 203, ст. 229 та ст. 230 ЦК України, як правові підстави недійсності договору про виплату винагороди від 12.07.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману, що до обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як вбачається з протоколу засідання Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» №165 від 12.07.2013, відповідач [PERSON] повідомив членам Спостережної Ради ПАТ «Діамантбанк» певні відомості про результати фінансової діяльності ПАТ «Діамантбанк» за період 2006-2012 роки. Повідомлені відповідачем [PERSON] результати фінансової діяльності ПАТ «Діамантбанк» не відповідають дослідженим судом даним фінансової звітності ПАТ «Діамантбанк» за 2006-2012 роки, результатам комплексної перевірки і встановлення рейтингової оцінки ПАТ «Діамантбанк», викладеним в листі НБУ від 12.06.2013. Разом з тим, відповідно до статуту ПАТ «Діамантбанк», зареєстрованого 31.05.2011, та Положення про Спостережну Раду ПАТ «Діамантбанк» від 08.04.2011, до виключної компетенції Спостережної Ради ПАТ «Діамантбанк» належить контроль за реалізацією основних напрямів діяльності ПАТ «Діамантбанк», прийняття рішень щодо його фінансово-господарської діяльності та здійснення контролю за цією діяльністю. З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що члени Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», в тому числі відповідач [PERSON], як Голова Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», були обізнані про результати фінансової діяльності ПАТ «Діамантбанк» за період 2006-2012 роки. За таких обставин, суд вважає недоведеним факт введення відповідачем [PERSON] в оману членів Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» щодо результатів фінансової діяльності ПАТ «Діамантбанк» за період 2006-2012 роки. У відповідності до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», права та обов'язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства, а також контрактом, що укладається з кожним членом виконавчого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 64 Закону України «Про акціонерні товариства», посадовим особам органів акціонерного товариства виплачується винагорода лише на умовах, передбачених цивільно-правовими або трудовими договорами (контрактами), укладеними з ними. Положеннями ч. 3 ст. 40 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що правління банку діє на підставі положення, яке затверджується загальними зборами учасників чи спостережною радою банку. У відповідності до п. 4.3 Положення про Правління ПАТ «Діамантбанк», 06.03.2006 затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Діамантбанк», права та обов'язки, строк повноважень, відповідальність і оплата праці Голови Правління визначаються Законом України «Про акціонерні товариства», іншими актами законодавства, статутом ПАТ «Діамантбанк», цим Положенням, а також трудовим договором (контрактом), що укладається з Головою Правління ПАТ «Діамантбанк». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів, колективних договорів, трудових договорів. Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому зазначається строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. У відповідності до ч. 3 ст. 24 КЗпП України додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні контракту. Згідно положень п. 10.1 статуту ПАТ «Діамантбанк», 20.12.2002 зареєстрованого головним управлінням НБУ по м. Києву та Київській області, органами управління ПАТ «Діамантбанк» є Загальні збори акціонерів, Спостережна рада, Правління. Згідно п. 10.4.3 статуту ПАТ «Діамантбанк» до складу Правління входять члени Правління, якими є Голова Правління, всі заступники Голови Правління та Головний бухгалтер. Положеннями п. 10.4.4 статуту ПАТ «Діамантбанк» визначено, що роботою Правління керує Голова Правління, який призначається та звільняється з посади за рішенням Спостережної Ради, а умови роботи працівника на посаді Голови Правління визначаються трудовим контрактом. У відповідності до п. 11.1 статуту ПАТ «Діамантбанк», зареєстрованого 31.05.2011, органами управління ПАТ «Діамантбанк» є Загальні збори акціонерів, Спостережна рада, Правління. Згідно п. 14.1 статуту ПАТ «Діамантбанк» Правління є колективним виконавчим органом ПАТ «Діамантбанк», який очолює Голова Правління. Положеннями п. 14.7 статуту ПАТ «Діамантбанк» визначено, що права та обов'язки, строк повноважень, відповідальність і оплата праці Голови Правління визначаються Законом України «Про акціонерні товариства», іншими актами законодавства, цим Статутом, Положенням про Правління, а також трудовим договором (контрактом), що укладається з Головою Правління. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON], працюючи на посаді Голови Правління ПАТ «Діамантбанк», в період з 16.03.2006 по 12.07.2013 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Діамантбанк», і тому виплата грошової винагороди відповідачу [PERSON] повинна була здійснюватись відповідно до умов трудового договору (контракту). Враховуючи той факт, що трудовий договір (контракт) між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] не укладався, суд приходить до висновку про суперечність укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] договору про виплату винагороди від 12.07.2013 положенням та вимогам ч. 5 ст. 58, ч. 4 ст. 64 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 5 Закону України «Про оплату праці», помилки відповідача [PERSON], як Голови Спостережної Ради ПАТ «Діамантбанк», щодо можливості укладення такого договору, а отже з урахуванням підстав, визначених ч. 1 ст. 203 і ч. 1 ст. 229 ЦК України, недійсність договору про виплату винагороди від 12.07.2013, укладеного між ПАТ «Діамантбанк», в особі Голови Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON], та [PERSON] Разом з тим, як вбачається з довідки позивача ПАТ «Діамантбанк» від 30.04.2014, позивачем ПАТ «Діамантбанк» виплати за договором про виплату винагороди від 12.07.2013, укладеного між ПАТ «Діамантбанк», в особі Голови Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» [PERSON], та [PERSON], не здійснювались. Відповідно до рукописного напису відповідача [PERSON] на зразку заяви про звільнення, визнаного представниками відповідача [PERSON], заява відповідача [PERSON] про звільнення з посади Голови Правління ПАТ «Діамантбанк» буде написана після отримання виплат за договором. Зі змісту зустрічного позову відповідача [PERSON] та пояснень представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що під час укладення 12.07.2013 між позивачем ПАТ «Діамантбанк» та відповідачем [PERSON] договору про виплату винагороди, відповідач [PERSON] особисті грошові кошти у сумі 12000000 грн. сплатив готівкою відповідачу [PERSON] У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Положеннями ч. 1 ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З урахуванням викладеного, а також наявності рукописної заяви відповідача [PERSON] про звільнення з посади Голови Правління ПАТ «Діамантбанк», а також відсутності у договорі про виплату винагороди від 12.07.2013, укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та відповідачем [PERSON], порядку отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі 12000000 грн. та підтвердження цього, що свідчить про можливість передачі грошових коштів без оформлення відповідних документів, підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] частини грошових коштів укладенням договору про виплату винагороди від 12.07.2013, а також внаслідок розміру задекларованих доходів у 2012-2013 роках наявності у відповідача [PERSON] можливості виплатити відповідачу [PERSON] зазначену суму грошових коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно виплачених відповідачу [PERSON] грошових коштів у сумі 12000000 грн. Разом з тим, позовні вимоги за зустрічним позовом відповідача [PERSON] про стягнення додатково грошових коштів у сумі 12000000 грн. та стягнення грошових коштів з позивача ПАТ «Діамантбанк» суд вважає необґрунтованими та недоведеними. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача ПАТ «Діамантбанк» в сумі 243,60 грн., які підлягають стягненню із відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Разом з тим, підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати відповідача [PERSON] в сумі 3654,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial