Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

у травні 2020 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-17-00333 від 28.04.2017 року, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] , було застраховано, зокрема, транспортний засіб «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] . 23.05.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Lancia Ypsilon» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 14.03.2018 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним п. п. 2.3 б), 10.1, 16.6 ПДР України. На виконання умов договору № 28-0107-17-00333 від 28.04.2017 року 21.08.2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 145 197,30 грн. У зв`язку з цим просило стягнути з [PERSON] у відшкодування шкоди суму в розмірі 145 197,30 грн., а також судовий збір у розмірі 2 177,97 грн. Ухвалою від 27.05.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 03.11.2020 року (а.с. 42-43). Ухвалою від 03.11.2020 року судовий розгляд відкладено на 30.03.2021 року (а.с. 48). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається, що в між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-17-00333 від 28.04.2017 року, котрим було застраховано, зокрема, транспортний «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 7-8). 23.05.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Lancia Ypsilon» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 10-12). 14.03.2018 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним п. п. 2.3 б), 10.1, 16.6 ПДР України (а.с. 13-14). Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, котра мала місце 23.05.2017 року, встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Доказів на спростування своєї вини [PERSON] не надав. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-17-00333 від 28.04.2017 року, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] , ПрАТ «СК «Українська страхова група» взяло на себе зобов`язання компенсувати пошкодження автомобіля «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 24.05.2017 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» [PERSON] подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 15, 16). Згідно звіту про оцінку автомобіля від 01.06.2017 року № 10106, складеного СОД ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП без врахування величини втрати товарної вартості та з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО склала 562 225,82 грн. (а.с. 19-35). 19.08.2017 ДККА-56848 та розрахунок суми страхового відшкодування, яким сума страхового відшкодування визначена у розмірі 145 197,30 грн. (а.с. 18). Таким чином, суд надходить до висновку про те, що правовідносин, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування, регулюються положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 16638 від 21.08.2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплачено [PERSON] 145 197,30 грн. (а.с. 36). Отже, з урахуванням викладеного вище, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, надходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивачем у відповідності до Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 2 177,97 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 177,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved