overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У травні 2014 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що вона - [PERSON], [INFO], будучи працевлаштованою, після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» про що свідчить запис в її трудовій книжці. Однак у трудовій книжці при здійсненні вказаних змін допущено помилку у відділ кадрів, а саме: вказано неправильне прізвище «[PERSON]», коли правильно необхідно зазначати « [PERSON]», про що свідчить копія трудової книжки, копія паспорту та копія свідоцтва про укладення шлюбу. У зв'язку з тим, що в трудовій книжці допущена зазначена помилка, яку неможливо усунути, заявниця позбавлена можливості оформити собі виплату пенсії за віком, тому вона була змушена звернутися до суду для усунення зазначеної помилки з метою встановлення факту належності їй трудової книжки. В судове засідання заявниця не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], [PERSON], [INFO] 10 жовтня 1987 року уклав шлюб з [PERSON], [INFO]. При укладанні шлюбу заявниці присвоєно прізвище [PERSON]. Також, паспорт [NUMBER], виданий 6 квітня 2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України у Донецькій області виданий на ім'я [PERSON], [INFO] року народження. Судом встановлено, що до трудової книжки, виданої 17 липня 1987 року на ім'я [PERSON] внесено помилково відомості щодо прізвища останньої, а саме: вказано прізвище «[PERSON]». Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що трудова книжка, видана 17 липня 1987 року на ім'я [PERSON], [INFO] року народження.належить заявниці. Зазначений факт ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У травні 2014 року заявниця звернулася до суду з заявою, якою просила суд встановити факт її перебування на утриманні померлого годувальника, її чоловіка [PERSON] на момент його смерті. Свої вимоги вона аргументувала тим, що з 1985 року по 2014 року проживала спільно у з її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вони мали спільне господарство, вели спільний сімейний бюджет та дбали один про одного. [INFO] [PERSON] помер, але при житті він мав значно більшу пенсії ніж заявниця, та вона фактично було на його утримані. Встановлення факту необхідно заявниці для вирішення права на отримання пенсії з нагоди втрати годувальника. Заявниця у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, проти винесення рішення без участі представника зацікавленої особи не заперечувала. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного Фонду України Калінінського району м. Донецька -у судове засідання не з'явився, не повідомивши причин неявки, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі сторін. Перевіривши матеріали справи і документи, суд дійшов висновку про те, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.11.1955 року, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 30.11.1955 року. Проживали спільно з 1985 по 2014 роки, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом Депутата Калінінської районної в м. Донецьку ради Подшибякіна А.П., довідкою Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» від 17.02.2014 року №1137, заяви свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], яке видане відділом реєстраційних актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька від 03.02.2014 року. Згідно ст. 256 ч. 1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. На підставі ст. 259 ч. 1 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Дослідження зазначених вимог закону та матеріалів справи дає суду можливість зробити висновок про необхідність встановлення факту знаходження заявниці на утриманні [PERSON], для реалізації заявницею свого права на отримання пенсії по втраті годувальника. Тому заява задовольняється судом повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості по кредитному договору. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 03.11.2006 року був укладений кредитний договір № 005-01103-031106, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1495 гривень. Однак, взяті на себе зобов'язання згідно договору відповідач не виконав, кредит не повернув і заборгованість по кредитному договору на 20.03.2014 року становить 1645 гривні 04 коп., яка складається з 1163 гривень 25 коп. заборгованості за кредитом, 24 гривень 06 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом., 457 гривень 73 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не з'явився, в письмовій заяві просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 03.11.2006 року позивач надав відповідачу кредит шляхом перерахування на розрахунковий рахунок коштів на придбання певного майна. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитородавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином [PERSON] отримав споживчий кредит строком до 02 травня 2008 року. До суду позивач про стягнення з [PERSON] сум неповернутого кредиту та процентів і комісії звернувся 15 травня 2014 року. Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30.03.2012 року суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд вважає, що строк позовної давності щодо вимог позивача за цим договором сплив 02.05.2011 року, отже в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії №42 від 22.06.2007 р. банк надав [PERSON] кредит в сумі 330000 грн. строком до 22.06.2017 р. Відповідач зобов'язався повернути кредит щомісячними платежами відповідно до графіка та сплачувати відсотки в розмірі 18% річних за користування грошовими коштами. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений іпотекою житлового бубинку та земельною ділянкою, що розташовані по [ADDRESS] Овідіопольського району. Своїх зобов'язань [PERSON] за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.03.2014 р. заборгованість за кредитом становить 319553 грн. 97 коп., з яких: строковий основний борг за кредитом 136712 грн. 69 коп., прострочений основний борг за кредитом 100870 грн. 73 коп., заборгованість за відсотками 13309 грн. 61 коп., пеня за прострочений основний борг по кредиту 5395 грн. 28 коп., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 14675 грн. 66 коп. З наведених підстав позивач стягнути з відповідача борг за кредитним договором 319553 грн. 97 коп. та судові витрати. Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчать розписки про отримання ним судових повісток, в судове засідання повторно не явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, отримання [PERSON] грошових коштів від банку у розмірі 330000 грн. підтверджується договором відновлючальної кредитної лінії, додатковою угодою до цього договору. (а.с. 4-7) З розрахунків позивача слідує, що відповідач своїх зобов'язань перед банком належним чином не виконує і станом на 24.03.2014 р. заборгованість за кредитом становить 319553 грн. 97 коп., з яких: строковий основний борг за кредитом 136712 грн. 69 коп., прострочений основний борг за кредитом 100870 грн. 73 коп., заборгованість за відсотками 13309 грн. 61 коп., пеня за прострочений основний борг по кредиту 5395 грн. 28 коп., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 14675 грн. 66 коп. (а. с. 11-17) З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору 3195 грн. 54 коп. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № DO3ER494801577 від 23 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9817,37 гривень зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 16 квітня 2014 року він має заборгованість у розмірі 12661,22 гривня. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 червня 2012 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № DO3ER494801577 (а.с. 5-15), отримавши кредит у розмірі 9817,37 гривень зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 16 квітня 2014 року він має заборгованість у розмірі 12661,22 гривня (а.с.4). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 12661,22 гривня підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору без номеру від 6 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 180,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 30 березня 2014 року він має заборгованість у розмірі 27844,65 гривні. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 6 грудня 2007 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір без номеру (а.с. 10-15), отримавши кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 180,00% на рік на суму залишку заборгованості. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 30 березня 2014 року він має заборгованість у розмірі 27844,65 гривні (а.с.5-8). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 27844,65 гривні підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 травня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2530 грн. 19 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановлену Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по кредитному договору від 20.05.2006 року, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 22.04.2014 року складає 14946 грн. 24 коп., а саме: - 677 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом; - 531 грн. 31 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 4093 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9643 грн. 67 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за дговором. Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 14946 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 04.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 17558 грн.06 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановлену Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по кредитному договору від 04.10.2012 року, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 25.03.2014 року складає 15684 грн. 81 коп., а саме: - 11838 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; - 1343 грн. 54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2502 грн. 53 коп. - штраф за п.п.2.2 Генеральної угоди. Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 15684 грн. 81 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору №ОDХRRХ03020071 від 12.04.2007 р. надав [PERSON] кредит в сумі 1920 грн. Відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань відповідач не виконала, внаслідок чого станом на 16.04.2014 р. з урахуванням стягненого з неї судовим наказом від 28.11.2008 р. боргу у розмірі 3863 грн. 53 коп., має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 25809 грн. 68 коп., у тому числі: основний борг за кредитом 1174 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками 6727 грн. 76 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 924 грн. 74 коп., пеня за порушення строку виконання зобов'язання 15271 грн. 47 коп., штраф за порушення строків виконання зобов'язання (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1205 грн. 22 коп. З наведених підстав банк просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором 25809 грн. 68 коп. та судові витрати. Відповідач [PERSON] належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилась. Зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладення між позивачем та [PERSON] кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів підтверджується договором. (а.с. 6) З розрахунку банку слідує, що відповідач не виконала взяті нею перед банком зобов'язання, внаслідок чого станом на 16.04.2014 р., з урахуванням стягненого з неї судовим наказом від 28.11.2008 р. боргу у розмірі 3863 грн. 53 коп., має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 25809 грн. 68 коп., у тому числі: основний борг за кредитом 1174 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками 6727 грн. 76 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 924 грн. 74 коп., пеня за порушення строку виконання зобов'язання 15271 грн. 47 коп., штраф за порушення строків виконання зобов'язання (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1205 грн. 22 коп. (а.с. 3-5) Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 258 грн. 10 коп. (а.с. 16) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № К120-07/Ф від 12 вересня 2007 року. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини заочного рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved