Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У червні 2015 року позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частини жилого будинку № 23 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. Виноградовій в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області та на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої за адресою: с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області вул. Виноградова, буд. 23, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належні [PERSON], яка померла 16 листопада 2006 року. Вони, [PERSON] і [PERSON], є дочками [PERSON], про що свідчать їхні свідоцтва про народження. [PERSON] доводився сином [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження. [PERSON] прийняв спадщину на 1/3 частину вказаного жилого будинку та на 1/3 частини вищезазначеної земельної ділянки. Державний нотаріус в постанові обгрунтував відмову у оформленні спадщини їм тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на майно, а саме 2/3 частин жилого будинку № 23 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. Виноградовій в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області, на 2/3 частин земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої за адресою: с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Виноградова, буд. № 23, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, вони вважають, що за змістом діючих у період з 1963 року нормативних актів, у тому числі Цивільного кодексу УРСР, Закону України «Про власність», виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР 31 січня 1966 року передбачала обов»язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Приналежність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю підтверджується: рішенням виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів від 24 січня 1978 року, актом від 17 березня 1978 року про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби, видане виконкомом Васильківської районної ради депутатів трудящих Київської області. Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів від 24 січня 1978 року надано дозвіл [PERSON] про право оформлення індивідуального житлового будинку і господарських будівель. 17 березня 1978 року Актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку встановлено в натурі межі присадибної земельної ділянки, виділеної [PERSON] площею 0,07 га, і видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби. Таким чином, документально підтверджується, що вищезазначене майно, яке входить до складу спадщини, дійсно належить спадкодавцю. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] і [PERSON] просили визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], що складається з житлового будинку № 23 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Виноградовій в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області-по 1/3 частині за кожною. У судовому засіданні 10 вересня 2009 року судом було ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійих вимог щодо предмету спору, [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] і [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], позов підтримала і не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осію, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 16 листопада 2006 року померла [PERSON], яка доводилась матір»ю позивачам у справі [PERSON] і [PERSON], а також і [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, і із заявою про прийняття спадщини 05 березня 2007 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. Позивачі у справі [PERSON] і [PERSON] також звернулися 11 травня 2007 року із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. Постановою по відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] і [PERSON] у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частин жилого будинку № 23 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого на вул. Виноградовій в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області, та на 2/3 частин земельної ділянки площею 0,07 га за вказаною адресою, у зв»язку з тим, що не надано документів, що підтверджують право власності [PERSON] на вказане майно. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 80 за 2007 рік Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої 16 листопада 2006 року [PERSON]. Судом також встановлено, що 18 листопада 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, і із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка 23 квітня 2010 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. 23 квітня 2010 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій відмовились від прийняття спадщини після смерті їхнього батька [PERSON] на користь його дружини [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 195 за 2010 рік Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлого 18 листопада 2009 року [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Васильківської районної ради депутатів трудящих Київської області [PERSON] було видано Свідоцтво на забудову індивідуальної садиби по вул. Виноградова. Відповідно до умов п. 4 вказаного свідоцтва присадибна земельна ділянка розміром 700 кв.м. відведена [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку і господарчих будівель на землях присадибного фонду землекористування науково-експериментальної біологічної станції на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради депутатів трудящих від 24 січня 1978 року і відповідно до довідки науково-експериментальної біологічної станції від 01 лютого 1978 року № 47. Згідно витягу з Рішення виконавчого комітету Васильківської районної ради народних депутатів від 17 лютого 1978 року № 42 вирішено: 1. Затвердити рішення виконкомів сільських і селищних рад народних депутатів про надання дозволу на будівництво і перебудову індивідуальних житлових будинків і видати свідоцтво слідуючим громадянам району: с. Малютянка, № 9. [PERSON]; 2. Будівництво проводити за типовим проектом, згідно плану забудови земельної ділянки; 3. Після закінчення будівництва нового будинку старий будинок і сарай, де вони є, підлягають знесенню. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 січня 2015 року № 26 згідно записів у по господарських книгах сільської ради з 01 січня 1971 року по теперішній час житловий будинок № 23 в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Виноградова належить [PERSON], що померла 16 листопада 2006 року. На ім»я [PERSON] КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 05 березня 1988 року, 02 жовтня 2009 року складено технічні паспорти на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 23 по вул. Виноградова в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області, а також в матеріалах справи і наявна Будинкова книга для прописки громадян, що проживають в [INFO]. Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святшинської районної ради Київської області» від 23 липня 2013 року № 542 за матеріалами інвентаризаційної справи право власності на будинок № 23 по вул. Виноградова в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області не зареєстровано, і за результатами поточної інвентаризації встановлено, що загальна площа будинку становить 39,3 кв.м., житлова площа-33,0 кв.м.. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивачі є такими, що прийняли спадщину. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] щодо визнання за ними права власності на жилий будинок № 23 по вул. Виноградова в с. Малютянка, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Петрівни-по 1/3 частині жилого будинку за кожним з позивачів, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved