Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 02 вересня 2006 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 6. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя більше чотирьох останніх років разом не проживають, вказав на неможливість збереження сім'ї надалі, просив шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. В позову зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, сповіщалась про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності, залишити ій шлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 02 червня 2017 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 02 вересня 2006 року виконавчим комітетом Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 6 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, у подружжя виникали конфлікти, які послужили погіршенням стосунків, останні чотири роки шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження відповідач після реєстрації шлюбу обрала прізвище «[PERSON]», а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved