Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У травні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.10.2006 року виконкомом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №14, мотивуючи позов тим, що з травня 2018 року шлюбні відносини між сторонами взагалі припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дітей. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.(а.с.20) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився до суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, заперечує проти стягнення з нього судового збору.(а.с.29) Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.10.2006 року зареєстрованого виконкомом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №14. (а.с10) Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з травня 2018 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved