Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного агентства водних ресурсів України (далі - Відповідач 1), Каховського міжрайонного управління водного господарства (далі - Відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 05 травня 2016 року №99-ос позивача було призначено на посаду начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства з 10 травня 2016 року, на умовах укладеного 05 травня 2016 року між ним та Державним агентством водних ресурсів України контракту на термін з 10 травня 2016 року по 05 травня 2017 року включно, який у подальшому було продовжено до 05 травня 2020 року. Відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 28 травня 2019 року №134-ос його 28 травня 2019 року було звільнено з посади начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства за невиконання умов укладеного контракту, згідно п. 8 ч. 1 ст.36 КЗпП України, пп. «е» п.5.3. укладеного контракту, а саме за неналежний контроль за збереженням державного майна, та розірвано вищевказаний контракт. Позивач вважає, що його звільнено незаконно, оскільки при виконанні трудових обов`язків ним було дотримано умови контракту в частині належного контролю за збереженням державного майна. Крім того, в порушення норм ст.149 КЗпП України та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, до дисциплінарного стягнення Відповідач 1 або уповноважений орган не зажадав від нього письмових пояснень, що призвело до необ`єктивних та упереджених висновків. Також Відповідачем 1 порушено вимоги п.22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1994 року №170 щодо попередження працівника за два тижні щодо дострокового розірвання трудового договору, а документи, які стали підставою для звільнення, не були надані йому під час ознайомлення з наказом Державного агентства водних ресурсів України від 28 травня 2019 року №134-ос. З урахуванням викладеного, [PERSON] просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства водних ресурсів України від 28 травня 2019 року №134-ос; зобов`язати Державне агентство водних ресурсів України поновити його на посаді начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства на умовах контракту, укладеного між Державним агентством водних ресурсів України та [PERSON] за №90 та Додаткової угоди від 02 вересня 2016 року №1 та стягнути з Каховського міжрайонного управління водного господарства середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У вересні 2019 року від представника відповідача Державного агентства водних ресурсів України І. Павлюка надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до наказу БУВР нижнього Дніпра від 17.05.2019 року №66 «Про створення комісії для перевірки фінансово-господарської діяльності Каховського МУВГ» була здійснена перевірка від 22.05.2019 року, якою виявлено численні недоліки та порушення, в тому числі щодо неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, за що керівник Каховського міжрайонного управління водного господарства несе персональну відповідальність та що є підставою для розірвання контракту. Вважає, що наказ про звільнення позивача [PERSON] був виданий на законних підставах, з дотриманням вимог контракту та чинного законодавства. У жовтні 2019 року від представника відповідача Каховського міжрайонного управління водного господарства адвоката Склярського П.М. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що позивач [PERSON] був звільнений на підставі, передбаченій контрактом, а саме за невиконання умов контракту в частині здійснення керівником підприємства контролю за збереженням державного майна. У задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача Державного агентства водних ресурсів України Григорова Н.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача Каховського міжрайонного управління водного господарства адвокат Склярський П.М. проти задоволення позову також заперечував, посилаючись на безпідставність позову, пояснив, що наказ про звільнення позивача винесений у відповідності до вимог чинного законодавства та з дотриманням процедури його винесення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2016 року між Державним агентством водних ресурсів України в особі голови Овчаренко І.І. та [PERSON] був укладений контракт №90, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства з 10 травня 2016 року по 05 травня 2017 року включно (а.с.19). Додатковою угодою №1 від 05 травня 2016 року строк дії контракту №90 продовжено до 05 травня 2020 року включно (а.с.23). Відповідно до умов вказаного контракту на [PERSON] , як на керівника Каховського міжрайонного управління водного господарства, покладався обов`язок здійснювати поточне (оперативне) керівництво організацією, організовувати її виробничо-господарсььку, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань організації, передбачених законодавством, положенням про організацію та контрактом, а також забезпечити виконання показників ефективності використання бюджетних коштів та державного майна. Пунктом 5.3 розділу V контракту встановлено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Агентства до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі неналежного контролю за збереженням державного майна (пп. «е»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Басейнового управління водних ресурсів (БУВР) нижнього Дніпра від 17.05.2019 року №66 «Про створення комісії для перевірки фінансово-господарської діяльності Каховського МУВГ» 21 травня 2019 року була проведена перевірка, якою виявлено численні недоліки та порушення, які відображені в звіті від 22.05.2019 року, зокрема, не забезпечено належного контролю за збереженням державного майна, а саме: надано доступ до електричного трансформатора, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці, на безоплатній основі з субспоживачами: ПП «Тріел» (договір від 01.01.2019 №А-1/19), ПП «Фея» (договір від 01.01.2019 №А-6/19), ФОП [PERSON] (договір від 01.01.2019 №А-7/19). Даний електричний трансформатор знаходиться на балансі Каховського МУВГ і обслуговується працівниками управління. Договори укладені на безоплатній основі начальником управління І.Зотовим одноособово (без погодження з відповідними спеціалістами управління) та не забезпечують відповідальність субспоживачів за використання державного майна (трансформатора) у своїй господарській діяльності (а.с.79-80). За наслідками проведеної перевірки БУВР нижнього Дніпра на адресу Голови Державного агентства водних ресурсів України було направлено лист щодо припинення дії контракту з [PERSON] від 22.05.2019 №10-22/571 (а.с.78). 27 травня 2019 року Комісія з контролю за виконанням умов контрактів керівників водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів вирішила рекомендувати Голові агентства розірвати строковий договір (контракт) до закінчення терміну його дії з начальником Каховського управління водного господарства [PERSON] за невиконання умов укладеного контракту згідно з п.8 ст.36 КЗпП України. (а.с.77). У відповідності з п.4.4.Порядку укладання, переукладання та розірвання контракту з керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Державного агентство водних ресурсів України, затвердженого наказом Держводагентства від 16.05.2011 року №53 та згідно ст.. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» звільнення [PERSON] як керівника водогосподарської організації погоджено з головою Каховської районної державної адміністрації (а.с.81). Наказом Державного агентства водних ресурсів України від 28 травня 2019 року №134-ос [PERSON] цього ж дня звільнено з посади начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства за невиконання умов укладеного контракту, згідно п. 8 ч. 1 ст.36 КЗпП України, пп. «е» п.5.3. укладеного контракту, а саме за неналежний контроль за збереженням державного майна, та розірвано контракт від 05 травня 2016 року №90, укладений відповідно до наказу Держводагентства від 05 травня 2016 року №99-ос (а.с.24). Підставою звільнення у вказаному наказі зазначено: п.8 ст.36 Кодексу законів про працю України; підпункт «е» п.5.3. укладеного контракту від 05.05.2016 року №90; протокол засідання комісії з контролю за виконанням умов контрактів керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Держводагентства, від 27.05.2019 №18; лист Басейнового управліня водних ресурсів нижнього Дніпра від 22.05.2019 №10-22/571; погодження Каховської районної державної адміністрації Херсонської області від 27.05.2019 №1744-01-10/0/19/612-3-2817. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У частині третій статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання договору. Конституційний Суд Україн у Рішенні від 9 липня 1998 року у справі року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначив, що незважаючи на ці та інші застереження, що міститься в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. За змістом пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання, припиняється. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 13 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання. Оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що комісією, створеною наказом Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра від 17.05.2019 року №66 для перевірки фінансово-господарської діяльності Каховського МУВГ, було встановлено наявність підстави для розірвання контракту від 05.05.2016 року №90, передбаченої пп. «е» п.5.3. цього контракту - неналежний контроль за збереженням державного майна. Результати перевірки та висновки комісії позивачем не оскаржені. Твердження позивача щодо порушення Державним агентством водних ресурсів України норм ст.149 КЗпП України та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення відповідач або уповноважений орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, суд вважає помилковими, оскільки відповідно до п. 8 ч. 1 ст.36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а не дисциплінарним стягненням. Крім того, безпідставними є доводи позивача щодо порушення Відповідачем 1 вимог п.22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1994 року №170 щодо попередження працівника за два тижні при достроковому розірванні трудового договору, так як Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затверджене вказаною постановою, не поширюється на керівників підприємств державної форми власності. Вимоги ж Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року №203 (зі змінами), а також Порядку укладання, переукладання та розірвання контракту з керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Державного агентство водних ресурсів України, затвердженого наказом Держводагентства від 16.05.2011 року №53, відповідачами дотримано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося відповідно до вимог чинного трудового законодавства, оскільки останній, як керівник підприємства, з яким було укладено контракт, допустив порушення умов контракту, а тому був правомірно звільнений із займаної посади за п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом.

Outcome: dismissed