Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У січні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить усунути перешкоди з боку відповідача в користуванні жилим приміщенням (квартирою), що знаходиться в [ADDRESS] шляхом визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням та примусово виселити її. В обґрунтування позову зазначає, що 14 липня 2007 року сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №498. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2018 року в справі № шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. На час укладення шлюбу сторони проживали за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належала на праві власності батькові позивача - [PERSON] , який помер у 2008 році. Позивач проживав та був зареєстрований в цій квартирі з 24.01.2007 року, тобто до дати укладення шлюбу з відповідачем. 05 грудня 2012 року сином позивача від першого шлюбу - [PERSON] була придбана квартира під номером [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 7979. 08 грудня 2012 року [PERSON] подарував вказану квартиру особисто позивачу. З 23 жовтня 2013 року відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі. Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заможня оселя» за №216 від 29 липня 2019 року в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані три особи - власник [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу спільне проживання з відповідачем стало неможливим, оскільки сторони стали сторонніми людьми, не членами однієї сім`ї, кожен із них має наміри створити нову сім`ю. За час спільного проживання відповідач не мала власних коштів, не працювала, будь-якого вкладу в утриманні квартири, що належить позивачу, не здійснювала. Вказує, що факт реєстрації відповідача не дозволяє позивачу як власнику в повній мірі розпоряджатись належною йому квартирою. Враховуючи, що відповідач після розлучення перестала бути членом сім`ї позивача, а позивач є власником житлового приміщення, вона позбавлена права користуватися жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідачка вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового приміщення і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Вважає, оскільки відповідачка спільним побутом із позивачем не пов`язана, а тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 39-40/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 58-59/. В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву подану ним 01.10.2020 року, через канцелярію суду, та клопотав прийняти відмову від позову в частині вимог щодо: примусового виселення [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням-підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2020 року клопотання задоволено. Прийнято відмову від позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та примусового виселення в частині вимог щодо: примусового виселення [PERSON] та провадження по справі № 404/233/20 (номер провадження 2/404/58/20) в частині вимог щодо: примусового виселення [PERSON] - закрито. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом подачі відзиву до суду не скористалась. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить копія договору дарування від 08.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., реєстровий номер 8090 /а.с. 11-12/. Згідно відповіді на запит суду відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницький від 24.01.2020 року за вказаною адресою зареєстрована з 23.10.2013 року [PERSON] , [INFO] /а.с. 38/. Відповідно до довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заможна оселя» №216 від 29.07.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] , колишня дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2018 року, яке набрало законної сили 06.08.2018 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №498 від 14.07.2007 року /а.с. 7/. Згідно акту комісії у складі мешканців будинку номер [ADDRESS] , затвердженого головою ОСББ «Заможна оселя» Шеремет О.С., від 30 вересня 2020 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , з липня 2019 року проживала періодично, з 15 грудня 2019 року не проживає в зазначеній квартирі, не відвідує її, не здійснює будь-яких витрат по утриманню цієї квартири та не здійснює будь-яких дій по утриманню, облаштуванню, зберіганню цієї квартири. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Так, відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового приміщення (дружина) і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 840,80 грн. внесеного судового збору ( а.с. 29).

Outcome: approved