Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , який зареєстрований 12 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Срібнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 02. В обґрунтування позову зазначав, що 12 лютого 2011 року він і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . За час їхнього з відповідачем спільного сімейного життя склалися обставини, що призвели до неможливості подальшого спільного проживання. В їхньому сімейному житті були присутні сварки та образи, вони не можуть дійти згоди з вирішення важливих питань, між ними почали виникати неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння щодо подальшого сімейного життя. Почуття поваги та кохання ними втрачено, шлюбні відносини припинені. Із 2019 року спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо. Спроби примиритися та дійти порозуміння закінчилися невдало. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов підтримує, просив суд задовольнити позов, оскільки з 18 лютого 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, просила суд задовольнити його. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 12 лютого 2011року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Срібнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 18 лютого 2020 року сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved