Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

у червні 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; також після уточнення просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частини до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також просила стягнути кошти на додаткові витрати у розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 24.12.2016 між сторонами укладено шлюб у якому у них народилася донька [PERSON], [INFO] яка фактично проживає разом із позивачем, однак а відповідач у свою чергу матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та у добровільному порядку аліменти не сплачує, незважаючи на те, що дитина потребує додаткових витрат на лікування. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, а також, що те, що позивач в повному обсязі не може забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що справді між ними фактично відсутні шлюбні відносини з 2017 р., тому позивач у квітні 2018 р. забрала дитину і переїхала до своєї матері, із дитиною дозволяла бачитися тільки у її присутності та не зважаючи на це він продовжує матеріально забезпечувати дитину та добровільно сплачує аліменти (а.с. 27-34). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.12.2016 між сторонами було зареєстровано шлюб у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №579 (а.с. 7). У вказаному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON], за період з 4 кварталу 2017 по 1 квартал 2018 інформація відсутня про доходи, що також підтверджується довідкою про доходи (а.с. 19). Згідно довідки від 29.05.2018 №481 [PERSON] являється ад'юнктом науково-організаційного відділення Військового інституту Київського національного університету ім. Траса Шевченка, денна форма навчання (а.с. 21). Згідно довідки про доходи [PERSON] за період з листопада 2017 р. по квітень 2018 р. сума його доходів склала 73088 грн 38 коп. (а.с. 22). Згідно довідки МОУ ВІКНУ ім. Тараса Шевченка від 10.10.2018 №1157 з [PERSON] проведено стягнення із грошового забезпечення з 01.06.2018 у розмірі 7500 грн 00 коп., на підставі рапорту поданого відповідачем про добровільне стягнення із щомісячного грошового забезпечення у розмірі 25% на утримання дочки [PERSON], [INFO] до її повноліття (а.с. 78, 83). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, приймаючи до уваги обов'язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання непвнолітньої дитини щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів (доходу) заробітку щомісячно і до досягнення дитиною дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також слід врахувати добровільну сплату аліментів відповідача на утримання дитини. Крім цього, судом роз'яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1000 грн 00 коп. які пов'язані із придбанням препаратів для вакцинації дитини ціна якої межує від 1000 грн 00 коп. до 2500 грн 00 коп. та потрібні оздоровча терапія, масаж та басейн, однак позивачем не надано доказів необхідності придбання таких препаратів та проведення процедур. Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Щодо стягнення суми аліментів у розмірі ? на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку, слід зазначити наступне. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За положеннями ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання є незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відомостей про те, що він має інші аліментні зобов'язання суду не надано, відповідно суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно з дня подачі позову та до досягненням дитиною трьох років. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial