Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що по вул. Братів Міцкевичів, 56, с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що відповідачка є її рідною тіткою, вищевказаний житловий будинок належить останній на праві власності на підставі договору дарування. Зі згоди тітки, яка проживає у [PERSON] Федерації, позивачка користується будинком з 2006 року, оплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи за власні кошти і кошти своєї сім»ї, утримує будинок та прибудинкову територію у належному стані. Відповідачка жодного разу не зверталась до позивачки з вимогою про звільнення займаного приміщення, натомість неодноразово повідомляла, що повертатись в Україну наміру не має, оскільки має постійне місце проживання в [INFO] Забайкальського краю РФ, і здійснювати поїздки, з тим, щоб доглядати за будинком їй важко фізично і фінансово. Будь-які договори щодо користування будинком вони не укладали, інші особи на вказаний будинок жодних вимог не заявляють. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилася. У матеріалах справи міститься клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, згідно протоколу судового засідання від 11 вересня 2017 року Читинського районного суду Забайкальського краю просить позов розглядати беї її участі, щодо позовних вимог пояснила, що її батько [PERSON] помер у 2005 році, після його смерті у будинок, що по вул. Братів Міцкевичів, 56 у с. Лісова Слобідка в м. Бердичівському районі заселилась її сестра [PERSON]Ф та проживала там зі своєю дочкою [PERSON]А, яка є позивачкою у даній справі. Проти задоволення позову не заперечує, просить позов задовольнити (а.с. 33-34). У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачкою та задовольняє позов, з таких підстав. Відповідно частин першої та другої статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Судом встановлено, що згідно договору дарування укладеного 05 січня 1995 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок № 56 по вул. Братів Міцкевичів в с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі(а.с. 8-9). На вказаний будинок виготовлено технічний паспорт на ім'я [PERSON] з якого вбачається, що будинковолодіння по вул. Братів Міцкевичів, 56 в с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі складається з житлового будинку 1968 року побудови, загальною площею по внутрішньому обміру 65,9 кв.м поз А-1; сараю «Б» 1950 року побудови; сараю «В» 1950 року побудови; сараю, «Г» 1996 року побудови; літньої кухні «Д» 1978 року побудови. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 20117 грн. ( а.с. 16-19). [PERSON] помер 19 грудня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с. 13). З відповіді на запит № 9 від 07 березня 2017 року представника позивачки - [PERSON] наданої Комунальним підприємством «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради № 154 від 13 березня 2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 56 по вул. Братів Міцкевичів в с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 05 січня 1995 року(а.с. 12). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Державного Комунального підприємства „Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна житловий будинок № 56 по вул. Братів Міцкевичів в с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі належить [PERSON] на праві приватної власності(а.с. 10, 11). Згідно довідки № 187 від 20 лютого 2017 року виданої Озадівською сільською радою [PERSON] постійно проживає без реєстарації у будинку № 56 в с. Лісова Слобідка Бердичівського району Житомирської області(а.с. 14). Відповідачка [PERSON] зареєстрована з 28 вересня 2008 року [ADDRESS] у Читинському районі Забайкальського краю в [PERSON] Федерації, що підтверджується копією паспорта (а.с. 20-21). Відповідачка визнала той факт після смерті її батька [PERSON], позивачка разом зі своєю матірю, починаючи з 2005 року проживає у будинку. Вказані обставини, відповідно до частини першої\~статі 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. Відповідно до\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майномі продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачка ще з 2006 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє будинком № 56 по вул. Братів Міцкевичів в с. Лісова Слобідка у м. Бердичівському районі, за нею слід визнати право власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved