Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У травні 2015 р. [PERSON] предявила позов до Липівської сільської ради, у якому просила визначити їй додатковий двомісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що остання, яка померла 16.06.2007 р., за життя склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] У передбачений законом строк позивач не змогла подати заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], т. я. з 2000 р. позивач мешкає у смт. Липова Долина Сумської області, внаслідок чого вони припинили спілкування і про смерть [PERSON] [PERSON] дізналася в кінці 2014 р. Взнавши це, остання у січні 2015 р. отримала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану повторне свідоцтво про смерть [PERSON] та звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, що відкрилася після її смерті. Проте виявилося, що [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття нею спадщини, про яку йдеться, т. я. вона не проживала разом з [PERSON] на момент її смерті. Оскаржуваним рішенням позов задоволено. В апеляційній скарзі Липівська сільська рада просить скасувати дане рішення, а справу направити на новий розгляд. Доводи скарги зводяться до того, що з 2001 р. по 2012 р. у помешканні, в якому проживала [PERSON], мешкала сімя сина [PERSON] і, крім того, у с. Липове проживають дві її рідні сестри. Тож твердження позивача про те, що протягом майже 8 років позивач не мала інформації про смерть спадкодавця [PERSON], не відповідає дійсності. До того ж, смт. Липова Долина від с. Липове Талалаївського району знаходиться на відстані близько 100 км, що в аспекті спору між сторонами не є великою відстанню. Липівська сільська рада направила до суду заяву, у якій просить задовольнити її апеляційну скаргу, а [PERSON] у запереченнях на цю скаргу просить її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позивачем з поважної причини пропущено передбачений законом строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] З таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 10.12.1998 р. [PERSON], мешканка с. Липове Талалаївського району, у нотаріально посвідченій формі склала заповіт, згідно з яким вона заповіла [PERSON] все майно, яке їй належатиме на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що вона за законом матиме право (копія цього заповіту на а.с. 8). 18.06.2007 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть відповідного змісту (а.с. 7). Згідно з довідкою Талалаївської селищної ради від 06.05.2015 р. № 830, [PERSON] до дня смерті проживала [INFO] (а.с. 6). Витягом з паспорта [PERSON] підтверджується, що з 28.03.2001 р по цей час зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання є смт. Липова Долина, вул. Горького, № 34 (а.с. 3-4). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» орієнтує суди нижчих ланок на те, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття нею спадщини, суд має дослідити поважність причини пропуску передбаченого законом строку на її прийняття. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по її прийняттю у встановлений законом строк (абз. 6 п. 24). У справі відсутні докази того, що [PERSON] пропущено передбачений законом строк на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], внаслідок обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй вчинити дії по прийняттю у встановлений законом строк вказаної спадщини. Обставини, на які посилається позивач, не є такими труднощами. Крім того, апеляційний суд враховує, що у запереченні на апеляційну скаргу [PERSON] не спростовує ні посилання Липівської сільської ради на те, що не відповідає дійсності її ([PERSON]В.) твердження про незнання нею протягом майже 8 років про смерть спадкодавця [PERSON], ні обставини, якими обґрунтовується дане посилання. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Липівської сільської ради належить стягти 121 грн. 80 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (квитанція на а.с. 32). Враховуючи викладене,

Outcome: partial