Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У травні 2013 р. до суду звернулись [PERSON], яка діє і в інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] та Відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивували тим, що 15.08.2010 р. о 13.15 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Нісан», д/з [NUMBER], рухаючись від бази відпочинку «Портовик» в напрямку села Озерне, напроти будинку № 3 по вул. Польова в с. Озерне на заокругленні дороги з права уліво, не впевнився в безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху, не вибрав безпечний інтервал при зустрічному роз'їзді і скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] В результаті ДТП їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка знаходилась у автомобілі «Мерседес», отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, підкожної гематоми лобу. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу - автомобілю марки «Мерседес» заподіяно технічні пошкодження. Сума матеріальної шкоди, завданої через пошкодження майна автомобілю «Мерседес», згідно звіту про оцінку № 96 складає 23 977,32 грн. 26.08.2009 р. між ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/6024651 - автомобілю марки «Нісан», д/з [NUMBER]. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2012 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди полягає в тому, що вони та їх донька пережили сильні душевні страждання та емоційний стрес та фізичні страждання через факт ДТП, необхідністю у канікулярний період проходити курс лікування та вирішення питань, пов'язаних з ДТП, відмовою відповідачів у добровільному відшкодуванні шкоди та завдання зусиль для поновлення свого психічного стану. Уточнюючи розмір позовних вимог, позивачі остаточно просили суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] грошову суму на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 24 627,32 грн. (23 977,32 грн. - суму матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю та 650 грн. - за проведення оцінки вартості матеріальної шкоди), на користь [PERSON] - 2 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданій неповнолітній [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] - 2 500 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 22-124). Позовні вимоги до [PERSON] ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2013 р. на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України - залишено без розгляду (а.с.91). В судовому засіданні позовні вимоги були підтримані. В судове засідання представник відповідача - ВАТ НАСК «Оранта» не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.121, 125). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином (а.с.113). 21.01.2014 р. у судовому засіданні суду пояснив, що винним себе у ДТП не визнає, оскільки не він утворив аварійну ситуацію, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2010 р. о 13.15 год. [PERSON], керуючи на підставі довіреності від 07.05.2009 р. (а.с.108) автомобілем «Нісан», д/з [NUMBER], напроти будинку № 3 по вул. Польова в с. Озерне не впевнився в безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху, не вибрав безпечний інтервал при зустрічному роз'їзді і скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2012 р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано [PERSON], провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова суду не оскаржувалась (а.с. 5). Згідно довідці ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Ізмаїл, Ізмаїльського та Кілійського районів ГУ МВС України в Одеській області за №987 від 16.05.2013 р. транспортний засіб автомобіль марки «Мерседес», д/з [NUMBER], зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі біржової угоди № 26/768 від 01.03.2008 р. (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.06.2002 р. між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів громадського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.06.2002 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 202 (а.с. 27). Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 30.08.2002 р. позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], актовий запис № 459 (а.с. 28). Як вбачається з листа КУ «Ізмаїльська міська лікарня №1» № 01/01-13-189 від 17.05.2013 р., 15.08.2010 р. [PERSON], [INFO], зверталась за медичною допомогою до приймального відділення МЛ -1. Діагноз: закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, підкожна гематома лобу (а.с.8). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 96 від 10.12.2010 року вартість матеріальної шкоди, що завдана володільцю автомобілю «Мерседес», д/з [NUMBER], складає 23 977,32 грн. (а.с. 10-26). Вартість проведення висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 96 від 10.12.2010 року складає 650 грн. (а.с.96). У відповідності до страхового полісу № ВС/6024651 від 26.08.2009 р. цивільно-правова відповідальність власнику наземного транспортного засобу «Нісан», д/з [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», тип Договору - « 1» (а.с.63). У відповідності до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ї сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Разом з тим, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки завдається шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя та здоров'я, у зв'язку з чим відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю фізичної особи. У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності відповідачів власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як зазначено у п.19 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р., з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Таким чином неправомірними діями [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) була завдана майнова шкода, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями і підлягає повному відшкодуванню за рахунок ВАТ НАСК «Оранта» в сумі 24 627,32 грн. На підставі викладеного суд вважає, що внаслідок ДТП позивачам також спричинено і моральну шкоду. При цьому суд, враховуючи викладені в позовній заяві ряд конкретних обставин, що дійсно свідчать про негативні моральні відчуття позивачів, під час ДТП, та тих, що пов'язані з ДТП, приходить до висновку, що розміром відшкодування моральної шкоди в даному випадку має бути сума в 2 500,00 гривень у відшкодування шкоди, завданій [PERSON] - з ВАТ НАСК «Оранта» та 2 500 грн. у відшкодування шкоди, завданій [PERSON] - з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За правилами ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку. Згідно заяві судові витрати позивачі просили стягнути на користь [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved