Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1531 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання та виховання. У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та зобов'язався сплачувати на утримання дітей аліменти розмірі 1531 грн. 00 коп. на кожну дитину (а.с. 16). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами 27.01.2001 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №56, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2016 розірвано. Від даного шлюбу у подружжя є спільні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі на кожну дитину у розмірі 1531 грн. 00 коп. щомісячно до досянненян дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved