Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-02 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої залиттям квартир. Позовні вимоги обґрунтували тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Внаслідок аварійної ситуації в цій квартирі 16 квітня 2017 року сталося залиття розташованих нижче у цьому будинку квартири № 212, власником якої є [PERSON], та квартири № 216, що належить [PERSON] Позивачі посилалися на Акти комісії ЖЕД-510 в яких зафіксовано, що 16 квітня 2017 року у квартирі відповідача сталася аварійна ситуація на мережі гарячого водопостачання та факт залиття квартир позивачів. Оскільки [PERSON] не бажала добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 64000,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь [PERSON] - 40000,00 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, на підтвердження розміру шкоди подали висновки експертного дослідження. У судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Акт обстеження щодо залиття від 19 квітня 2017 року складений з порушеннями та не підписаний одним з членів комісії ЖЕД-510. Наведені у акті обставини не відповідають дійсності, оскільки з 1989 року переобладнання мереж гарячого водопостачання у квартирі не здійснювалося, а доступ до квартири для повторного обстеження не надавався з об'єктивних причин. Позов ґрунтується на припущеннях імовірної вини мешканців квартири [ADDRESS]. При цьому висновки комісії ЖЕД-510 щодо причин залиття вважає безпідставним, а обставини на які посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог - недоведеними. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.8, 17-19). Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Н.Ю. 12 лютого 2009 року. (а.с. 9-11, 15-16). Відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Цей факт визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України. Згідно з актом комісії ЖЕД-510 від 19 квітня 2017 року за результатами обстеження щодо залиття квартир № 212 та № 216 по вул. Прирічна, 19, у місті Києві встановлено, що 16 квітня 2017 року в квартирі № 220 сталася аварійна ситуація на мережі гарячого водопостачання. Під час обстеження виявлено вологі плями на підлозі в ванній кімнаті, слідів затікання з розташованої вище квартири не виявлено. В квартирі № 220 виявлено переобладнання внутрішньоквартирних мереж гарячого водопостачання, рушникосушарку перенесено та підключено не за проектом. Врізки холодного та гарячого водопостачання замінено та під'єднано через різьбові з'єднання до металевопластикової труби. У цьому акті ймовірною причиною залиття визначено пошкодження на підключенні рушникосушарки, яку мешканці квартири № 220 встановили самовільно, не за проектом (а.с. 50). У акті ЖЕД-510 від 25 квітня 2017 року встановлено, що 16 квітня 2017 року в будинку [ADDRESS] (квартира позивача [PERSON]) сталося залиття, внаслідок якого пошкоджено оздоблення квартири: водоемульсійної фарби і шпалер у коридорі, кухні та у кімнаті. Оскільки мешканцями квартири № 220 доступу для детального обстеження не надано, інженерні мережі переобладнані та закриті плиткою, рушникосушарка замінена та підключена не за проектом, імовірною причиною залиття є пошкодження сантехнічного обладнання, встановленого самовільно (а.с. 7). За висновком експертного дослідження № 18/09-2017 від 18 вересня 2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворилися внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] складає 10650,00 грн. (а.с. 108-129). У акті ЖЕД-510 від 25 квітня 2017 року встановлено, що у квартирі № 216 (квартира позивача [PERSON]) в будинку [ADDRESS] 16 квітня 2017 року сталося залиття, внаслідок якого пошкоджено оздоблення квартири: шпалер у коридорі, двох кімнатах та ванній, а також декоративного покриття у ванній та туалеті. Оскільки мешканцями квартири № 220 доступу для детального обстеження не надано, інженерні мережі переобладнані та закриті плиткою, рушникосушарка замінена та підключена не за проектом, імовірною причиною залиття є пошкодження сантехнічного обладнання, встановленого самовільно (а.с.12). За висновком експертного дослідження № 19/09-2017 від 19 вересня 2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворилися внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] складає 17648,00 грн. (а.с. 80-104) Подані представником відповідача докази на підтвердження завищення розміру позовних вимог, а саме аналітичні записки ФОП [PERSON] щодо вивчення висновків експертного дослідження від 18 вересня 2017 року № 18/09-2017 та від 19 вересня 2017 року № 19/09-2017 суд відхиляє, як недопустимі і неналежні докази, з огляду на невідповідність їх форми встановленим законодавством вимогам та відсутність у цих документах відомостей щодо причин і розміру майнової шкоди, завданої залиттям квартир позивачів. При цьому, суд звертає увагу на те, що за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 01.12.2017 року було призначено будівельно-технічну експертизу для з'ясування розміру матеріального збитку, завданого належному позивачам майну. Експертиза не проведена у зв'язку з її неоплатою відповідачем. Отже, відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів щодо вартості матеріального збитку, завданого позивачам. Крім того не надано таких доказів і на спростування тверджень у Актах про залиття щодо його причин. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Таким чином, суд вважає доведеним, що 16 квітня 2017 року у належній відповідачу квартири [ADDRESS] сталася аварійна ситуація, що призвела до залиття квартири № 212, що належить [PERSON], та належної [PERSON] квартири № 216. Внаслідок залиття квартир позивачів було пошкоджено їх внутрішнє оздоблення. Ці факти підтверджено поясненнями сторін, а також Актом про залиття від 19 квітня 2017 року та Актами комісії ЖЕД-510 від 25 квітня 2017 року за результатами обстеження щодо залиття квартир № 212 та № 216. Відповідно до положень статті 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Згідно до вимог статті 190 ЖК Української РСР, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Отже, за загальним правилом законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15). Посилання відповідача на недоліки в оформленні Акта про залиття від 19 квітня 2017 року та несвоєчасне надання його для ознайомлення суд вважає недостатніми для визнання цього письмового доказу недопустимим, оскільки обставини, що викладені у ньому не спростовані відповідачем шляхом подання доказів на підтвердження своїх заперечень (наприклад, висновку експерта). Недоліки вказаного Акту самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Доводи відповідача, про відсутність у її квартирі під час обстеження 19 квітня 2017 року залишків залиття також не вказують на безпідставність позовних вимог, оскільки факт залиття стався за три дні до складання акту, наслідки його відображено у Актах від 25.04.2017 року. Посилання на нездійснення нею переобладнання мереж водопостачання та відсутності порушень при підключенні рушникосушарки суд також вважає необґрунтованим, оскільки вони спростовані даними, що містяться у Акті залиття від 19 квітня 2017 року, доказів на підтвердження своїх доводів також не надано. З огляду на зазначене суд не приймає заперечення [PERSON] щодо недоведення позивачами причин залиття та її вини, оскільки під час розгляду справи відповідачем не наведено обставин і доказів, які б вказували на інші причини залиття та виключали б її вину у залитті квартири позивачів. Відтак, суд вважає, що залиття квартир позивачів сталося внаслідок неналежного утримання квартири [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON], яка не довела, що шкоди майну позивачів завдано не з її вини. Отже є підстави для задоволення позовних вимог та відшкодування за рахунок відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] майнової шкоди та судових витрат. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На доведення розміру завданої майнової шкоди позивачами надано висновки за результатами експертного будівельно-технічного дослідження, що визначають вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворилися внаслідок залиття. Згідно з висновком № 18/09-2017 від 18 вересня 2017 року вартість таких робіт у квартири [PERSON] складає 10650,00 грн, а у квартирі [PERSON] - 17648,00 грн (висновок № 19/09-2017 від 19 вересня 2017 року). З огляду на відсутність інших доказів, які б надавали змогу встановити розмір матеріального збитку, завданого позивачам суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачам з урахуванням висновків вказаних експертних досліджень, а саме стягнути з відповідача 10650,00 грн на користь [PERSON] та на користь [PERSON] - 17648,00 грн. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; а також пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у сумі 640 грн. та 2000 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження, а на користь [PERSON] - 640 грн. витрат на оплату судового збору та 2500 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження. При цьому витрати позивачів на оплату послуг банку з перерахування коштів не підлягають включенню до загальної суми судових витрат та стягненню з відповідача, оскільки не є витратами безпосередньо пов'язаними з розглядом справи.

Outcome: partial