Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У січні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12593,76 грн., вказавши, що у 2016 році відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13 квітня 2016 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів та дав свою згоду на те, що заява позичальника разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 23 листопада 2020 року у неї виникла перед банком заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 12593,76 грн. Оскільки у добровільному порядку повернути вказану суму коштів відповідач не бажає, позивач просив стягнути їх з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Згідно з ухвалою суду від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог вказавши, що заборгованості за кредитним договором він не визнає, оскільки він укладений з недодержанням письмової форми та є нікчемним. Вказує, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні анкети-заяви ознайомився саме із зазначеними Правилами надання банківських послуг, оскільки вони містяться на сайті www.privatbank.ua, а також не відомо на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодився відповідач під час підписання анкети-зави, узв`язку з чим просив відмовити в позові. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів відповідача, вказавши, що розміщені на офіційному сайті позивача умови та правила надання банківських послуг, що містять в тому числі умови про процентні ставки та штрафні санкції, є публічною офертою, яку відповідач прийняв як невід`ємну частину договору про надання банківських послуг шляхом підписання 13 квітня 2016 року заяви про приєднання, в якій зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, умовами та правилами по платіжних картках, тарифами банку. В судове засідання сторони не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. Як встановлено судом, у 2016 році [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 13 квітня 2016 року. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 06 вересня 2019 року. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідкою про умови кредитування з використанням банківських карт «Універсальна» та «Універсальна Голд» та витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Так, підписавши 13 квітня 2016 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідач [PERSON] підтвердила, що вона згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також довідкою, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитних банківських карт «Універсальна» та «Універсальна Голд» відповідач прийняв зобов`язання щодо сплати відсотків від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна Голд». За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, яку він просить стягнути із відповідача, станом 23 листопада 2020 року становить 12593,76 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту. Жодних сумнівів щодо правильності наведеного розрахунку заборгованості у суду немає. Будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення вказаних обставин, зокрема, щодо відсутності заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. Вирішуючи обґрунтованість такого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом також враховується, що кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушив, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість у вищевказаному розмірі є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 12593,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1635,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial