overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У червні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 03.06.2005 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарівського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис 222. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. 29.05.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи у фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із відповідачем [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. З березня 2017 року родина остаточно розпалася, діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач не виконує обов*язків по утриманню дітей, допомоги не надає, в зв'язку із чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позовних вимог не запречував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У червні 2017 р. представник ПАТ «ОТП Банк» звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. 06.06.2017 р. представник ПАТ «ОТП Банк» звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежитлове приміщення (комора №134/3.5), загальною площею 3, 5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] яке належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, нежитлового приміщення, серія та номер 2784, виданий 22.12.2016 р., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Павлишин О.В. посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник ПАТ «ОТП Банк» не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення суду. Крім того, в матеріалах заяви відсутні посилання на докази на підтвердження дійсної вартості нежитлового приміщення (комора №134/3.5), на яке просить накласти арешт представник ПАТ «ОТП Банк», що не дає можливості суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими представником ПАТ «ОТП Банк» вимогами. З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви представника ПАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

у червні 2018 МТСБУ через свого представника [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 23 320,96 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 03.09.2016 на бул. Дружби Народів в м. Києві з вини водія автомобіля «Фольксваген» державний номерний [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2016. Цивільна-правова відповідальність одного з учасників ДТП, а саме: власника автомобіля «Тойота» державний номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, в той час як відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.02.2017,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

у червні 2018 МТСБУ через свого представника Ратушного С.І. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 17 689,67 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 18.11.2015 на перехресті вул. Героїв Оборони - пр. Голосіївський в м. Києві з вини водія автомобіля «Audi» державний номерний [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 12.02.2016. Транспортний засіб одного з учасників ДТП, а саме: автомобіль «Daewoo» державний номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований, в той час як автомобіль відповідача не являвся таким. 30.05.2016 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

у червні 2018 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 05.06.2014 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2014 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], заявники) подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають зареєстрованому у шлюбі та мають дочку [PERSON], [INFO] Їх спільне життя не склалося, а тому шлюбно-сімейні відносини вони припинили, спільне господарство не ведеться. Ними досягнуто згоди щодо місця проживання дитини та участі кожного батьків у її вихованні та утриманні, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. Заявники подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.08.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 843. Подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO] Із заяви вбачається, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 11.01.2018 заявники уклали шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним І.С., запис у реєстрі за № 4. Відповідно до умов цього договору обоє з подружжя беруть на себе рівну відповідальність за утримання, виховання та навчання спільної дитини, у випадку розірвання шлюбу дитина буде проживати з дружиною, яка зобов'язується не чинити перешкод чоловіку у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, а чоловік - сплачувати аліменти в розмірі 25% від своєї заробітної плати. Сторони також домовились, що чоловік в повному обсязі оплатить навчання дитини у дошкільному, шкільному та вищому навчальному закладі України, а за домовленістю між подружжям - і за межами України, а також відпочинок та оздоровлення не менше одного разу на рік на території України та її межами. Отже вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення батьком, який буде проживати окремо, права на особисте виховання дитини, та його участь в утриманні дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дочки. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2005 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 696. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння з майже всіх питань подружнього життя. Спільна дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2012 р. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2005 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 696. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з вересня 2012 р. шлюб існує формально: разом сторони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.05.2017 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 724. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що понад три роки їх сім'я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.05.2013 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 526. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2018 року. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що понад три роки їх сім'я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 165. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , яка проживає з позивачем. Одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. З травня 2018 р. відповідач проживає окремо. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 165. Подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з травня 2018 р. шлюб існує формально: разом сторони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved