Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір-заява №300937/3169/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті від 28.01.2014 року на суму 500,00 доларів США за ставкою 7,5 % річних на строк до 28.04.2014 року. На звернення позивача про повернення коштів за вкладом та нарахованих відсотків, відповідач зобов'язання не виконав. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу 500,00 доларів США, за період з 31.01.2015 року по 26.06.2015 року 15,00 доларів США процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом та 6,00 доларів США 3% річних. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору-заяви №300937/3169/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті від 28.01.2014 року на суму 500,00 доларів США за ставкою 7,5 % річних на строк до 28.04.2014 року позивач розмістив вклад у розмірі 500,00 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими претензіями про повернення коштів, проте, вони залишилася без задоволення. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач кошти за вкладом позивачу не повернув. Вкладник має право достроково припинити дію договору і отримати суму вкладу та проценти (п.3.4.5. договору банківського вкладу). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України), тому вимога про повернення суми вкладу у розмірі 500,00 доларів США підлягає задоволенню. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався здійснювати виплату за вкладом 7,50 процентів річних, а отже, позивач обґрунтовано просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами, за період з 31.01.2015 року по 26.06.2015 року, у розмірі 15,00 доларів США. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, а тому вимога про стягнення 6,00 доларів США підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, пояснення та надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума невиплаченого вкладу в сумі 500,00 доларів США, відсотки у розмірі 15,00 долари США, 3% річних у розмірі 6,00 долари США, а всього підлягає стягненню 521,00 доларів США. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Офіційний курс НБУ гривні до долару США, станом на 19.08.2015 року, становить 2208,7367 за 100 доларів США, а тому сума стягнення 521,00 доларів США в гривневому еквіваленті складає 11507,52 грн. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved