Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У травні 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивача до досягнення трирічного віку їх спільними дітьми, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони 31.12.2019 року уклали шлюб, від якого мають двох дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на утриманні позивача, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явились, подавши письмові заяви про розгляд справи без х участі. Крім того, відповідач у заяві зазначив про повне визнання позову. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в прядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми матеріальні права, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31.12.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.12.2019 року, виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданими Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20.08.2020 року (актові записи № 714 та 713 відповідно). За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростоване та визнане, сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до\~ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідач зі свого боку позовні вимоги визнав, суд виходить з доведеності того факту, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу як матері своїх дітей. Вирішуючи питання про розмір допомоги, суд виходить з того, що заявлений позивачем розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Суд також вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене,\~на підставі\~ст.\~ст.7,\~84\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved