Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У червні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди , заявлені позовні вимоги у процесу розгляду справи були уточнені позивачем та в останній редакції позову від 14 квітня 2015 року , позивач [PERSON] просив суд , стягнути з відповідача по справі [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 16 035 ,00 грн., моральну шкоду загальною сумою 10 000 грн., та понесені судові витрат у розмірі 250 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначив , що згідно довіреності від 11.04.2008 року посвідченої приватним нотаріусом Андрух І.В. позивачу [PERSON] громадянином [PERSON] було надано усі права необхідні для розпорядження належним йому автомобілем ВАЗ-2101 , державний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER] . Згідно розписки від 27 січня 2013 року відповідач по справі [PERSON] узяв у позивача для проведення ремонту автомобіль ВАЗ -2101 , державний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER] вартістю 15 000 грн., грошову суму 5 000 грн., лакофарбні матеріали загальною вартістю 1500,00 грн. та запчастини до автомобіля загальною вартістю 3535,00 грн. Остаточний строк повернення вказаного автомобіля , який був зазначений у розписці був 31.05.2013 року, однак у вказані строки ремонті роботи не проведені, автомобіль, гроші та запчастини не повернути. Прохання позивача про повернення зазначене майно відповідач постійно ігнорував та постійно відкладав повернення автомобіля на невизначений термін . В результаті чого відповідачем по справі [PERSON] були порушені строки та умови договору та не було повернуто майно та кошти, що призвело до понесення позивачем матеріальних збитків на загальну суму 16 035, 00 грн. Окрім цього, нехтування та ігнорування відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань зухвале розпорядження належним позивачу майном завдають позивачу моральних страждань , моральну шкоду , що стала результатом протиправних дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] , оцінює у 10 000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Мельниченко А.Ю. підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суду їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначив , що [PERSON] не є власником автомобіля ВАЗ 2101 державний номер [NUMBER] власником автомобіля є [PERSON] , крім цього зазначив , що у серпні 2009 року [PERSON] познайомив його з позивачем по справі і попросив відремонтувати автомобіль ВАЗ 2101 д.н. [NUMBER] , згідно до умов усного договору [PERSON] зобов'язувався купувати запчастини до автомобіля і поступово надавати їх для проведення ремонтних робіт , зокрема для зварювання автомобілю , а потім здійснення його фарбування . Відповідач зазначив, що він для проведення діяльності по ремонту автомобіля орендував гараж № [NUMBER] у громадянина [PERSON] , де поставив автомобіль , який привіз [PERSON] Затримання в ремонті автомобіля пов'язане з тим, що [PERSON] приносив запчастини з затримкою крім того, громадянин [PERSON] продав гараж № [NUMBER] , і тому 22 листопада 2012 року [PERSON] запропонував звільнити гараж, у зв'язку з чим, позивач запропонував [PERSON] забрати його автомобіль або надати матеріали для здійснення фарбування автомобіля , однак, [PERSON] жодним чином не відреагував на прохання відповідача , а [PERSON] вимагав звільнити гараж, тому відповідач був змушений 22 листопада 2012 року вивезти машину з гаражу та залишити її на площадці біля гаражу № [NUMBER]. Згодом, 21 січня 2013 року [PERSON] розбив вікно в приміщенні офісу гаражного кооперативу та погнув дах автомобіля , пошкодив двері. Про вказаний інцидент 23 січня 2013 року відповідач [PERSON] повідомив позивача по справі, однак, він свій автомобіль не забрав. Потім , 27 січня 2013 року [PERSON] разом з [PERSON] перевезли автомобіль в гараж № [NUMBER], який орендував [PERSON] В січні 2015 року [PERSON] вивіз автомобіль і де він знаходиться на теперішній час йому не відомо. Окрім того , відповідач зазначив, що у нього наявні певні запчастини від автомобілю та лакофарбні матеріали , які він не бажає повернути позивачу , оскільки вважає, що останній не розрахувався з ним у повному обсязі за проведені ремонтні роботи.Просив суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв'язку з тим, що [PERSON] є неналежним позивачем по справі , т.я. користувався автомобілем на підставі довіреності , строк якої закінчився , автомобіль належить [PERSON] , сума матеріальної шкоди нічим не підтверджена та ним не визнається. Відповідач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не з»явивлись, про день та час розгляду справи сповіщались належним чином, у зв»язку з чим судом прийнято рішення щодо розгляду справи за їх відсутності. В ході судового розгляду по справі були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що він є власником гаражів № [NUMBER],[NUMBER], які знаходяться в [ADDRESS] , один з них , а саме: гараж за № [NUMBER] він у 2012 році почав здавати в оренду відповідачу по справі [PERSON] , однак, після того як продав гараж за № [NUMBER] , то здавати в оренду [PERSON] гараж під № [NUMBER]. По даній справі свідок пояснив, що, дійсно, [PERSON] у гаражі за № [NUMBER] ставив машину марки «Жигулі» , якого кольору був цей автомобіль він вже не пам'ятає, однак, зазначив , що в той період, коли він продавав гараж № [NUMBER] , то попросив [PERSON], щоб цей автомобіль забрали . Згодом автомобіль забрали, однак, куди та хто його забрав свідку невідомо. По даній справі свідок також пояснив, що йому також відомо , що взимку 2013 року громадянином [PERSON] був пошкоджений даний автомобіль ,а саме : був погнутий дах і, начебто, ремонтом даного автомобіля зайнявся [PERSON] Також в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] ,який суду пояснив, що він є головою гаражного кооперативу «Вітерець» з 2003 року , приблизно в серпні 2009 року, в гаражі № [NUMBER] кооперативу «Вітерець » свідок побачив незнайомого йому чоловіка який розмовляв з [PERSON] , згодом [PERSON] пояснив, що до нього звернувся з проханням відремонтувати автомобіль свого кума гр. [PERSON] . Потім, в жовтні 2009 року , [PERSON] зняв гараж у вищевказаному кооперативі за № [NUMBER] у громадянина [PERSON] та почав здійснювати ремонт автомобіля, який йому пригнав громадянин [PERSON]. Свідок суду пояснив , що автомобіль був у поганому стані, він весь був іржавий та гнилий. [PERSON] позивач по справі привозив якісь запчастини для проведення ремонту цього автомобіля , а відровідач у вільний час займався його ремонтом, згодом, [PERSON] провів всі необхідні ремонті роботи та повідомив власника автомобіля про те, що ремонті роботи вже закінчені і йому як найшвидше необхідно звільнити гараж, в якому знаходився автомобіль, оскільки вказаний гараж його власник [PERSON] вже на той час продав і запропонував [PERSON] зайняти інший гараж, який також йому належав . Приблизно в грудні -січні 2012 року автомобіль стояв біля гаражу № [NUMBER] він був вже поґрунтований , але не пофарбований, але на ньому були виявлені сліди від взуття , дах погнутий, двері ушкоджені. Свідок викликав працівників міліції, після чого, стало відомо, що власник гаражу № [NUMBER] [PERSON] , пошкодив автомобіль, про це 23-24 січня 2013 року було повідомлено позивавача по справі [PERSON] , де потім знаходився автомобіль і хто займався його ремонтом свідку достовірно невідомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що взимку 2013 року він здійснював ремонт електрики в гаражі кооперативу «Вітерець». Одного дня , коли він прийшов до гаражного кооперативу, то побачив , що в приміщенні офісу були побиті вікна. Крім того, біля одного з гаражів стояв автомобіль марки ВАЗ сірого кольору , кому він належав йому достовірно не відомо , цей автомобіль вже там знаходився певний час , однак, в той день на ньому був ушкоджений дах , на машині були брудні сліди від взуття. Про даний факт він повідомив голову гаражного кооперативу і потім вони викликали працівників міліції. Пізніше працівниками міліції було встановлено особу, яка вчинила цей злочин, ним був громадянин [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив , що він познайомив [PERSON] з [PERSON] з метою проведення ремонтних робіт автомобіля, який належав [PERSON]. Машина ремонтувалась , але потім їм стало відомо, що автомобіль знаходиться біля гаражу розбитий. Також свідок суду пояснив, що [PERSON] отримав для проведення ремонтних робіт автомобіль синього кольору марки «Жигулі» від позивача по справі [PERSON], щодо суми коштів, які були сплачені позивачем відповідачу для проведення ремонту свідку достовірно невідомо, але ним підтверджується факт надання [PERSON] матеріалів для проведення ремонтних робіт, а саме : запчастин до автомобіля, лакофарбних матеріалів. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що декілька разів за проханням позивача по справі [PERSON] він їздив на своєму автомобілі на ринок, де позивач купував 4 крила для автомобіля ВАЗ, капот, лакофарбні вироби. Зазначені матеріали привозили у гараж на « [ADDRESS] особисто він до гаража не заходив, але може показати місце, де той знаходиться. Вислухавши пояснення сторін , свідків по справі та дослідивши письмові матеріали суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено і зазначений факт не заперечується сторонами, що у 2009 році позивач [PERSON] передав для проведення ремонтних робіт відповідачу [PERSON] автомобіль моделі ВАЗ -2101, випуску 1977 року, темно- синього кольору , номерний знак [NUMBER]. Володільцем та розпорядником даного автомобілю на час передачі вищеназваного транспортного засобу для проведення ремонтних робіт був на підставі довіреності , посвідченої 11.04.2008 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух І.В. за реєстром № 1397 від імені [PERSON] був [PERSON], якому власником автомобіля було надано право на користування та розпорядження ним ( а.с.69). Згідно із роз»ясненнями Пленуму Верховного Суду України , які викладені в Постанові від 27.03.1992 року № 6 ( з наступними змінами та доповненнями) « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ( п.9) положення щодо захисту права власності поширюється також на особу , яка хоча і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Отже, доводи відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] не є належним позивачем не можуть бути прийняті судом до уваги. На підставі досліджених в ході судового розгляду доказів, суд вважає, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично існували договірні правовідносини, які регулюються нормами ст.837, 840 ЦК України. Доказами виконання відповідачем [PERSON] ремонтних робіт за договором підряду слугують показання свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт того, що останній прийняв від позивача автомобіль ВАЗ для проведення ремонтних робіт щодо зварювання та фарбування. Крім того, відповідач надав позивачеві 27.01.2013 року розписку, в якій зазначив, що взяв автомобіль [NUMBER] № кузова [NUMBER] для ремонту кузовних зварювальних та фарбувальних робіт « під ключ». Отримав передплату у розмірі 5 ( п»ять) тисяч гривен. Зобов»язується провести роботи до 31.05.2013 року. Комплектуючі кузовні та лакофарбні матеріали отримав нові ( а.с. 6). Із зустрічним позовом щодо визнання недійсним укладеного договору підряду відповідач до суду не звертався. Доказів того, що ним пропонувалось позивачеві забрати відремонтовану машину або забезпечити її схоронність суду не було надано. У січні 2013 року переданий позивачем [PERSON] для ремонту відповідачу [PERSON] автомобіль « ВАЗ 2101» державний знак [NUMBER] , який стояв на вулиці біля гаражів в ГСК « Вітерець» був ушкоджений. За даним фактом 14.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до Центрально- Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області , яка була зареєстрована в ЄРДР за № 12014040770001148. В ході проведеного досудового розслідування було встановлено, що вищеназваний автомобіль було ушкоджено членом гаражного кооперативу [PERSON] Постановою слідчого від 16.05.2014 року було закрито кримінальне провадження у зв»язку із існуванням між сторонами цивільних правовідносин ( а.с.67). [PERSON] був залучений до участі у справі в якості співвідповідача за ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02.12.2013 року, але безпосередньо позивач не пред»являє до нього ніяких претензій. Суд вважає, що даний відповідач не є належним, розписку про відшкодування шкоди він надав відповідачу [PERSON], отже саме перед ним має певні зобов»язання і право вимоги до нього має [PERSON] ( а.с.23).У задоволенні позову до відповідача [PERSON] слід відмовити. Позивач [PERSON] зазначив , що автомобіль він забрав і не претендує на відшкодуванні його вартості, а пред»являє претензії до відповідача тільки в частині відшкодування вартості запчастин, сплаченого авансу та моральної шкоди. Отримувати в натурі зазначені речі він не бажає, оскільки лакофарбні вироби за час розгляду справи могли втратити свої властивості, запчастини невідомо в яких умовах зберігались, а отже також могли також зіпсуватись. Відповідно до ст.841 ЦК України підрядник зобов»язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормою ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Сторони по справі не клопотали про проведення експертизи для встановлення вартості переданих для ремонту запчастин. У зв»язку з чим , суд керується наявними в матеріалах справи доказами на підтвердження суми заподіяної шкоди, а саме: розпискою, складеною від імені [PERSON] 27 січня 2013 року в присутності свідків , з якої вбачається, що дійсно ним були отриманні від [PERSON] кошти в розмірі 5000 грн. в якості передоплати за проведення ремонтних робіт та комплектуючі та лакофарбні вироби ( а.с.6) ; розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів ( а.с.51) та проведеним позивачем розрахунком придбаних товарів на суму 3535,00 грн. та вважає , що матеріальна шкода становить 10 035 ( десять тисяч тридцять п'ять ) грн., яка складається з 5000 ( п'ять тисяч) грн. - оплати за виконання ремонту , 3535,00 ( три тисячі п'ятсот тридцять п'ять) грн. - вартість матеріалу та 1500 ( одна тисяча п'ятсот ) грн.. - вартість лакофарбних виробів ( а.с.7). Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не забезпечив належне зберігання переданого йому для проведення ремонтних робіт автомобіля та не довів відсутність своєї вини у його ушкодженні, отже повинен нести цивільно- правову відповідальність за даним позовом та відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 10035, 00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Оскільки між сторонами убачаються договірні відносини, при цьому між позивачем та відповідачем будь-яких домовленостей з приводу відшкодування моральної шкоди обумовлено не було, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування за рахунок відповідача понесених ним витрат на надання правової допомоги в розмірі 6000 грн., оскільки позивачем в ході судового розгляду не було надано суду жодного належного доказу на підтвердження сплати даної суми адвокату Мельниченку А.Ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 156 грн. 50 коп.

Outcome: partial