Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

у червні 2019 року позивачі звернулися до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, у т.ч. на житловий будинок по [ADDRESS] . Вони являються єдиними спадкоємцями майна померлої за заповітом та вчасно прийняли спадщину, подавши заяви приватному нотаріусу Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. Однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв`язку з наведеним, позивачі просять визнати за кожним з них по Ѕ частині садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, які включають: літню кухню площею 47,7 кв.м., літню кухню площею 18,5 кв.м., сарай площею 23,1 кв.м, сарай площею 7,5 кв.м., погріб вхідний площею 11,2 кв.м., ворота огорожі металеві в металевих стовпах, огорожу з дощок з прозорами в дерев`яних стовпах, колодязь питний зі збірних залізобетонних кілець, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] мами [PERSON] . У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивачі позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.57,58), представник відповідача не заперечує проти позову, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с.54), третя особа при вирішенні позову покладається на розсуд суду (а.с.43). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] - мама позивачів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 04.04.2018 р. та копіями свідоцтв про народження позивачів серія [NUMBER] від 03.10.1963 р. та серія [NUMBER] від 06.10.1969 р.(а.с.9,12,14). Відповідно до заповіту, складеного за життя [PERSON] , вона заповіла в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] своїм синам [PERSON] та [PERSON] - позивачам по справі в рівних частках кожному (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] належним чином прийняла спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, звернувшись із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М., якою було заведено спадкову справу №41/2018 р., у Спадковому реєстрі № 62838056, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру (а.с.15). За довідкою Новотагамлицького старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області №215 від 02.04.2019 р. [PERSON] станом на 1991 р. була власницею домогосподарства, де була зареєстрована та проживала до дня смерті у [ADDRESS] та будинок відносився до типу колгоспного двору (а.с.17). Відповідно до положень чинного на той час ЦК України 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із погосподарських книг. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №171034659 від 20.06.2019 р. відомості щодо права власності на майно, що за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с.19) та згідно інформації наданої директором ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» №10627 від 12.10.2018 р., що згідно матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» [PERSON]. станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано право власності за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). 05 жовтня 2018 року виготовлений технічний паспорт на зазначений будинок, у якому відомості про власника відсутні, а його замовником зазначені позивачі, рік побудови житлового будинку - 1979, господарських будівель і споруд - 1959-1975 р.р. (а.с.20-22). Разом з цим, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по Ѕ частці кожному, у зв`язку з відсутністю у позивачів правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно, що вбачається з постанови від 13.12.2018р. № 1774/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). Пунктом 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, в т.ч., якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.18. якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За таких обставин, суд уважає, що у позивачів існують перешкоди для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на будинок в нотаріальній конторі, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва. Згідно ст. 112 ЦК УРСР, 1963 року (в редакції на час існування колгоспного двору), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ч.2 ст. 123, ЦК 1963 року діючих станом на 01.07.1990р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частиною 2 ст. 120 цього Кодексу передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням обставин справи, суд уважає, що оскільки померла [INFO] [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , позивачі як спадкоємці за заповітом, належним чином прийняли після неї спадщину, але не мають змоги оформити право власності по Ѕ частині вказаного будинку за відсутністю правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, указана обставина перешкоджає їм узаконити своє право на спадщину за заповітом, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і за позивачами слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на Ѕ частину кожному на вказаний садибний (індивідуальний) житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved