Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства інфраструктури України, треті особи: міністр інфраструктури України Бурбак Максим Юрійовича, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, [PERSON] про визнання незаконними дій та скасування наказу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 409 від 20.06.2002 р. [PERSON] був призначений на посаду генерального директора ДП «Украерорух» на умовах контракту. Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 181-О від 25.05.2010 р. був укладений контракт з керівником Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що є у державній власності від 25.05.2010 р. на строк з 25.05.2010 р. до 24.05.2015 р. включно. Відповідно до наказу Міністерства № 78-О від 26.05.2014 р. «Про відсторонення [PERSON]» на час проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відсторонено [PERSON] з 27 травня 2014 року від виконання службових обов'язків з управління Державним підприємством обслуговування повітряного руху України зі збереженням заробітної плати. Призначено [PERSON] з 27 травня 2014 року виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на період проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України зазначеного в пункті 1 цього наказу. Вважає даний наказ неправомірним, винесений з порушенням чинного законодавства України. В позовних вимогах просив суд визнати незаконними дії Міністерства інфраструктури України щодо відсторонення [PERSON] з 27 травня 2014 року від виконання обов'язків генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та призначення Здоровця Сергія Анатолійовича з 27 травня 2014 року виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Скасувати Наказ Міністерства інфраструктури України № 78-О від 26.05.2014 р. «Про відсторонення [PERSON]». Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Міністерства інфраструктури України - Кошель Ірина Володимирівна проти позову заперечувала у повному обсязі та просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа міністр інфраструктури України Бурбак Максим Юрійовича в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку. В судовому засіданні представники третьої особи Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - Луференко Вікторія Миколаївна, Григор’єв Анатолій Миколайович, Смольський Олексій Володимирович, Лобода Сергій Іванович позовні вимоги підтримали та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляду справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розділу «Загальні положення» Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (наділі по тексту - ДП «Украерорух»), затвердженого 23.05.2007 р., зі змінами, затвердженими 16.08.2011 р. (надалі по тексту - Статут), ДП «Украерорух» є державним комерційним підприємством, що засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (надалі по тексу - Міністерство). Згідно з п. 6.1, 6.2 Статуту, управління ДП «Украерорух» здійснює генеральний директор. Наймання генерального директора ДП «Украерорух» здійснюється Міністерством шляхом укладання з ним контракту згідно чинного законодавства. Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 409 від 20.06.2002 р. [PERSON] (надалі по тексу - Позивач) був призначений на посаду генерального директора ДП «Украерорух» на умовах контракту (а.с. 32). Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 181-О від 25.05.2010 р. був укладений контракт з керівником Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що є у державній власності від 25.05.2010 р. (надалі по тексту - Контракт) на строк з 25.05.2010 р. до 24.05.2015 р. включно (а.с. 71-74). Пунктом 2 Указу Президента України «Про положення про Міністерство інфраструктури України» № 581/2011 від 12.05.2011 р. передбачено, що Міністерство інфраструктури України є правонаступником Міністерства транспорту та зв'язку України. Пунктом 2 Контракту визначено, що на підставі даного Контракту між Позивачем і Міністерством виникають трудові відносини. Пунктом 11 Котракту встановлено, що під час проведення перевірок фінансово-господарської діяльності ДП «Украерорух» Міністерство має право відсторонювати Позивача від виконання службових обов'язків з управління ДП «Украерорух» та призначити на цей час виконуючи обов'язки керівника ДП «Украерорух». Відповідно до наказу Міністерства № 78-О від 26.05.2014 р. «Про відсторонення [PERSON]» на час проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відсторонено [PERSON] з 27 травня 2014 року від виконання службових обов'язків з управління Державним підприємством обслуговування повітряного руху України зі збереженням заробітної плати. Призначено [PERSON] з 27 травня 2014 року виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на період проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України зазначеного в пункті 1 цього наказу (а.с. 33). Виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника має місце, коли працівник підприємства разом зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, виконує обов'язки іншого, тимчасово відсутнього працівника (ст. 105 Кодексу законів про працю). Виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника регулюється, зокрема, Роз'ясненням Держкомпраці та Секретаріату ВЦРПС № 30/39 від 29.12.1965 р. (надалі по тексту - Роз'яснення № 30/39), Постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» № 1145 від 04.12.1981 р. (надалі по тексту - Постанова № 1145), Інструкцією від 14.05.1982 р. № 53-ВЛ по застосуванню постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» № 1145 від 04.12.1981 р. (надалі по тексту - Інструкція № 53-ВЛ). Так, п. 1 Роз'яснення № 30/39 зазначено, що тимчасове виконання обов'язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) по підприємству, установі чи організації. Пунктом 2 Постанови № 1145 та пунктом 1 Інструкції № 53-ВЛ передбачено, що виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника допускається на одному і тому ж підприємстві. Відповідно до Листа Міністерства праці та соціальної політики України № 126/06/186-11 від 19.04.2011 р. виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника можу бути як без звільнення працівника від своїх основних обов'язків, так і зі звільненням працівника від своїх основних обов'язків. Отже, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника може бути покладено тільки на особу, яка є працівником цього підприємства. При цьому законодавством не передбачається покладення виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника на особу, яка не є працівником підприємства. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не є працівником ДП «Украерорух», що підтверджується довідкою № 1.6.39-130 від 30.05.2014 р. (а.с. 34). Чинним законодавством передбачено на кого саме з числа працівників підприємства, може бути покладено виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Так, п. 1 Роз'яснення № 30/39 та Листом Міністерства праці та соціальної політики України № 126/06/186-11 від 19.04.2011 р. визначено, що виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника є тимчасовим заступництвом. На цій підставі п.п. а) п. 1 Роз'яснення № 30/39 передбачено, що такому працівнику - заступнику виплачується різниця між його фактичним окладом і посадовим окладом працівника, якого заміщують, за умови, якщо працівник, який заміщує, не є штатним заступником або помічником відсутнього працівника (за відсутності посади заступника). У випадках, коли у керівника є декілька помічників, то штатним заступником вважається перший, старший помічник. Отже, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника має покладатись на штатного заступника (якщо штатним розписом підприємства передбачена посада заступника). Згідно з організаційною структурою ДП «Украерорух», затвердженою генеральним директором ДП «Украерорух» 18.06.2013 р. та погодженою Заступником Міністра інфраструктури України, у генерального директора ДП «Украерорух» є два перших заступника та чотири заступника за напрямами (а.с. 35). Відповідно до п. 1.4. Посадової інструкції першого заступника генерального директора ДП «Украерорух» № 110-14 від 23.05.2014 р., перший заступник генерального директора у разі відсутності генерального директора виконує його посадові обов'язки (а.с. 36). Пунктом 6.2. Статуту ДП «Украерорух» (в редакції зі Змінами до Статуту, затвердженими 16.08.2011 р.) передбачено, що наймання генерального директора ДП «Украерорух» здійснюється Міністерством відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення конкурсного відбору керівників державних суб'єктів господарювання» № 777 від 03.09.2008 р. або з кадрового резерву відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про формування кадрового резерву керівників державних підприємств, установ і організацій» № 1912 від 18.10.1999 р., або згідно інших актів законодавства. Кандидатури для зарахування до кадрового резерву подаються ДП «Украерорух» за попереднім погодженням з Радою ДП «Украерорух» та затверджується керівником Міністерства. Відповідно до п. 1 наказу Міністерства № 79-О від 28.05.2013 р. «Про затвердження кадрового резерву на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінінфраструктури та капітанів морських торговельних портів України» затверджено кадровий резерв на посади керівників державних підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури та капітанів морських торговельних портів України на 2013 рік (а.с. 121). Відповідно до списку осіб, зарахованих до кадрового резерву керівників державних підприємств, установ, організацій авіаційного транспорту, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури третя особа [PERSON] відсутній (а.с. 122-123). Згідно п. 6.3. Статуту ДП «Украерорух» повна відповідальність за стан та діяльність ДП «Украерорух» покладена на генерального директора ДП «Украерорух». Згідно п. 6.1. Статуту ДП «Украерорух» (в редакції зі Змінами до Статуту, затвердженими 16.08.2011 р.), управління ДП «Украерорух» здійснює генеральний директор, який є одночасно начальником служби руху України та керівником Об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України та повинен мати відповідну вищу освіту за фахом і стаж роботи керівників нижчого рівня підприємств в галузі обслуговування повітряного руху - не менше п'яти років. Кваліфікаційні вимоги до генерального директора авіапідприємства встановлені також п. 2 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 68 «Авіаційний транспорт», затверджений наказом Міністерства транспорту України № 488 від 17.07.2002 р.: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст); післядипломна освіта в галузі управління та системи управління якістю; стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня у авіаційній галузі - не менше 5 років. Проте, [PERSON] не має стажу роботу за професіями керівників нижчого рівня підприємств в галузі обслуговування повітряного руху не менше п'яти років, що підтверджується особовою карткою [PERSON], який працював в ДП «Украерорух» в період часу з 17 липня 2008 року (наказ № 341/о від 16.07.2008р.) по 18 листопада 2009 року (наказ № 566/о від 18.11.2009 р.). З роботи звільнений за прогул без поважних причин. З 20 листопада 2009 року на нього було покладено виконання обов'язків генерального директора ДП «Украерорух» (наказ Міністерства транспорту та зв'язку України № 1191 від 19.11.2009 р.). Увільнений від виконання обов'язків генерального директора 13 березня 2010 року (наказ Міністерства транспорту та зв'язку України № 70-о від 13.03.2010 р.). Відповідно до п. 8 Контракту, Позивач, як генеральний директор ДП «Украерорух», зобов'язаний відповідно до Закону України «Про державну таємницю» та Закону України «Про інформацію» виконувати встановлені законодавством та іншими нормативно-правовими актами вимоги режиму секретності. Відповідно до Витягу з номенклатури посад працівників ДП «Украерорух», перебування на яких потребує оформлення допуску до державної таємниці, затвердженого генеральним директором ДП «Украерорух» 03.08.2011 р. та погодженого Начальником Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України 20.08.2011 р., Позивач, як генеральний директор ДП «Украерорух», є працівником підприємства, якому надано допуск до державної таємниці (а.с. 40). Генеральний директор організовує, контролює та здійснює захист державної таємниці у підприємстві; керує роботою забезпечення режиму таємності про проведенні робіт, що пов'язані з виконанням завдань оборонного характеру та військово-мобілізаційної підготовки. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця - це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державно. Під час розгляду справи, судом встановлено, що третя особа [PERSON] не має допуску до державної таємниці, даний факт ні Відповідачем ні самим [PERSON] не заперечувався. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що Міністерством інфраструктури України з порушенням вимог чинного законодавства призначено [PERSON] виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Украерорух» та позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково то слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 121,80 грн. На підставі ст.ст. 2, 3, 21, 105, 233 КЗпП України,

Outcome: partial