Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 14.09.2000 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: -житлового будинку та господарські споруди, що розташовані за адресою : смт. Малокатеринівка, провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області; -земельна ділянка площею 0,0537 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою : смт. Малокатеринівка, провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області. Також позивачка вказала, що за життя її мати, а саме 12.05.1997р. склала заповіт, згідно з яким, все належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачці. Позивачка зазначила, що до нотаріальної контори у встановлений законом строк вона не зверталась, а прийняла спадщину фактично, тобто зробила в спадковому будинку ремонт, користувалась та мала у володінні усі предмети домашнього вжитку, які знаходились в спадковому будинку, обробляла земельну ділянку, сплачувала комунальні послуги, має правовстановлюючі документи на спадкове майно. Без доведення факту прийняття позивачкою спадщини в судовому порядку, нотаріус Запорізької районної державної нотаріальної контори не може прийняти заяву про прийняття спадщини, про що повідомив позивачку листом, тому [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд: -визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою : смт. Малокатеринівка провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області, а саме, на : житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б,В», паркани №1. -визнати за нею , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,0537 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий № 2322155900:03:008:0010), що розташована в смт. Малокатеринівка провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області, яка належала [PERSON], померлій 14.09.2000 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЗП №037286 . Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої визнав позов, а також просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2000 року померла мати позивачки [PERSON] [PERSON]. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 227978, виданим 08.07.2002р. повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького районного управління юстиції, актовий запис № 52. Факт родинних відносин між позивачкою та її померлою матірю підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІ-ЧМ №432430, виданим 02.07.1970 р. повторно та свідоцтвом про шлюбу серії ІІ-ЧМ №159869 від 06.12.1971р., згідно з якого позивачка змінила дошлюбне прізвище на «Ільїна». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою : смт. Малокатеринівка, провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області; земельну ділянку площею 0,0537 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою : смт. Малокатеринівка, провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області. За життя, а саме, 12.05.1997 року, [PERSON] склала заповіт, в якому вона зробила наступне заповідальне розпорядження : все належне їй на час смерті майно вона заповідала позивачці. Вищевказаний заповіт був посвідчений 12.05.1997 року секретарем виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий №58. На час відкриття спадщини заповіт не змінений та не відмінений, про що на заповіті мається відповідна відмітка. Право власності на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами в смт. Малокатеринівка провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області зареєстрований за матірю позивачки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 09.06.1972року нотаріусом 4-ї Запорізької державної нотаріальної контори Право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0537 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в смт. Малокатеринівка провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області належало на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЗП №037286. Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 1997 році, то при розгляді вказаної справи суд вважає за необхідне керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року, чинними на 1997 рік. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина спадкодавця в рівних частках кожний. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою Запорізької області суду довідки №612/01-16, після смерті [PERSON], яка померла 14.09.2000р., ніхто із спадкоємців не звертався для прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась. Вказане підтверджує той факт, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину фактично. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається,що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, позивачкою до матеріалів справи був долучений технічний паспорт на житловий будинок від 27.04.2017р., який розташований за адресою: смт.Малокатеринівка, провулок Урожайний, 11 Запорізького району Запорізької області. За вказаною адресою розташовані: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б,В», паркан «№1». Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих стороною позивача як докази, а тому вважає що позовні вимоги [PERSON]О є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved