Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У січні 2021р. Акціонере товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернувся до суду з вказаним позовом, який позивач мотивує тим, що 11.07.2017р. між ним та відповідачем шляхом підписання останнім Заяви було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт, який у подальшому, після підписання 18.09.2019р. відповідачем паспорту споживчого кредиту та отримання картки типу Word Elite, становив до 400 000грн. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі згідно з договором, але відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим станом на 15.11.2020р. утворилась заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 320 649,25 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 275504,88 грн., в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту - 171842,12 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 103662,76 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 12639,19 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 32505,18 грн. Просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості, а саме заборгованість за кредитом в сумі 275504,88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4132,57 грн. Ухвалою від 19.01.2021р. за вказаним позовом було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.02.2021р. від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що з Анкети-заяви від 11.07.2017р. не можливо встановити, за якими кредитними умовами, включаючи розмір процентів, виявив намір отримати позичальник [PERSON] кредитну картку, що в свою чергу свідчить про відсутність між сторонами домовленості про умови кредитування, в тому числі домовленості про належний до сплати розмір процентів за користування кредитними коштами, а також комісії та штрафів. Відсутні також будь-які відомості про погодження відповідачем суми кредиту та тарифів. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, тому підстави брати їх до уваги відсутні. Позивачем також не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу відповідної кредитної картки, відкриття на його ім`я рахунку та доказів зарахування кредитних коштів на вказаний рахунок. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості за кредитним договором вказує, що до вказаного розрахунку неправомірно враховані суми комісій та процентів за користування кредитом. З урахуванням отриманих та внесених відповідачем коштів, на даний момент у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість. Просить в задоволені позову відмовити. Ухвалою суду від 25.02.2021р. позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (надання виписки по рахунку відповідача, про яку зазначено у додатках до позовної заяви, але фактично до неї не додано). 10.03.2021р. до суду надійшла заява представника позивача на ухвалу про залишення без руху разом з випискою по рахунку відповідача. Ухвалою від 10.03.2021р. розгляд цивільної справи продовжено, призначено підготовче засідання. 05.04.2021р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та додатково зазначив, що факт укладання договору про надання банківських послуг між сторонами підтверджується особисто підписаною відповідачем Заявою, відповідно до якої він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Підписанням Заяви відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування та погодився з ними. Виконання договору сторонами підтверджується випискою по рахунку, яка містить інформацію про використання кредитного ліміту, часткову сплату відповідачем кредитних коштів та відсотків. Згідно витягу з тарифів обслуговування преміальних карт Word Elite, на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну проценту ставку у розмірі 0,01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1% (37,2 % на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. З виписки з карткового рахунку відповідача прослідковується, що йому було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався грошима, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Просить позов задовольнити. 07.04.2021р. від представника відповідача надійшли заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень та аргументів, посилається на обставини, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. 07.04.2021р. ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. 05.05.2021р. від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті спору, а 11.05.2021р. та 15.05.2021р. заява про долучення до матеріалі справи додаткових письмових доказів. Представник позивача Коняшин А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях, зокрема, вказав на те, що у паспорті споживчого кредитування, які підписані відповідачем, чітко визначені усі істотні умови кредитного договору, просив позов задовольнити, також просив поновити строк на подання додаткових письмових доказів після закінчення підготовчого провадження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь позивача на його відзив. Наполягав на тому, що відповідач не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку та тарифами Банку, зокрема з розміром відсотків за користування кредитними коштами та комісією. Вказує, що відповідач не має заборгованості перед Банком, оскільки вніс достатньо коштів на картку, щоб повернути усі отримані від Банку кошти. Просить в позові відмовити. Проти задоволення клопотання представника Банку про поновлення строку для подання письмових доказів після закінчення підготовчого провадження заперечував. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, в ході судового засідання поновив представнику позивача строк для подання додаткових письмових доказів після закінчення підготовчого провадження. Також суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 11.07.2017р. відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач [PERSON] , підписавши вказану анкету-заяву в повному обсязі приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою www.privatbank.ua, та які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування (т.1 арк.15). Крім того, судом встановлено, що 22.08.2019р. відповідач [PERSON] підписав ще одну Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій зазначено, що він погоджується, що вказана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу, складають договір надання банківських послуг (т.2 арк.15). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» без номера та дати, Банк видав відповідачу [PERSON] за кредитним договором б/н наступні кредитні картки: 18.02.2019р. - № [NUMBER] зі строком дії до 02/22, 22.08.2019р. - № [NUMBER] зі строком дії до 08/22 (т.1 арк.14). Також судом встановлено, що 18.02.2019р. відбувся старт карткового рахунку по кредитній картці № [NUMBER] , 20.08.2019р. на вказану кредитну картку Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 195 000,00 грн., 10.12.2019р. ліміт збільшено до 268 000,00 грн., 08.09.2020р. ліміт зменшено до 0,00грн. (т.1 арк.13). Згідно з наданими Банком розрахунком заборгованості станом на 15.11.2020р., заборгованість відповідача [PERSON] за договором б/н від 11.07.2017р. становить в загальній 320 649,25 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 275504,88 грн., в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту - 171842,12 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 103662,76 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 12639,19 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 32505,18 грн.(т.1 арк.9-12). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Банку до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. В даному випадку суд виходить з того, що як в Анкеті-заяві від 11.07.2017р., на яку позивач посилається при зверненні до суду, як і в анкеті-заяві від 22.08.2019р., копію якої представник позивача долучив в ході судового розгляду, не зазначений розмір кредитних коштів, порядок та строки повернення кредиту, розмір процентів за користування ним та розмір комісії за банківське обслуговування. На обґрунтування позовних вимог до позовної заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток (т.1 арк.18-22) та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т.1 арк.23-70), вказуючи, що ці документи разом із Заявою відповідача становлять Договір про надання банківських послуг, який є договором приєднання і який було укладено між сторонами. При цьому, додана до позовної заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.07.2017р., а також Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22.08.2019р., які підписані відповідачем, що ним не оспорюється, не містять відомостей про те, яку саме кредитну картку відповідач мав намір отримати, в той час, коли до позову додано Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, який відповідачем не підписаний, та відповідно до якого існує п`ять видів преміальних кредитних карток, в певних випадках з різними умовами кредитування. Таким чином, достовірні відомості про те, яку саме банківську послугу отримав відповідач, у вказаних письмових документах, на які посилається позивач, відсутні. Відповідні відомості відсутні і в доданій до позову довідці про видані відповідачу картки, в яких міститься інформація лише про номери карток, дати їх видачі та строки дії. Згідно з даними, які містяться у заявці по актуалізації даних по преміальній карті, відповідач [PERSON] підпивав таку заяву із зазначенням кредитного ліміту 268000 грн. лише 10.12.2019р. Вид картки не зазначений (т.1 арк.16). Наданий позивачем до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем [PERSON] 18.02.2019р., містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 05.03.2019р. (т.1 арк.17). Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (розділ 7). У розділі 4 вказаного Паспорту міститься застереження, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Наданий позивачем до в ході розгляду справи Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем [PERSON] 22.08.2019р., також містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 06.09.2019р. (т.2 арк.17-20). З його змісту також вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (розділ 7). Розділ 4 вказаного Паспорту також міститься застереження, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Проте, анкети-заяви, підписані [PERSON] не містять умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту. З огляду на зміст Паспортів споживчого кредитування, суд визнає, що ці документи не є кредитним договором із узгодженими умовами, а носять лише інформацій та ознайомлювальний характер, та передує укладенню договору між сторонами на прийнятних умовах. Такі дії банку цілком відповідають положенням ЗУ «Про захист прав споживачів» про ознайомлення споживача перед укладенням договору з умовами кредитування (реальна процентна ставка, подорожчання кредиту, сукупна вартість кредиту тощо), що є підготовкою до укладення договору, та не підміняє сам договір. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не свідчить про домовленість сторін про сплату процентів та інших платежів за користування кредитними коштам. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. З огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України, умови договору приєднання розроблює підприємець - в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже, ухвалюючи рішення в даній справі, суд виходить з того, що надані суду позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів не містять підпису відповідача, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати комісії в зазначених в цих документах строки та розмірах з відповідним порядком нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (25.08.2010р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (вересень 2020р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, враховуючи відсутність в підписаній ним Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, сплати комісії, неустойки за невиконання зобов`язань, тобто за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору надання банківських послуг, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. Крім того, варто зауважити, що договірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. У п.19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Виходячи з основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладання договору), про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем у письмовому вигляді істотної умови кредитного договору ціни у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також комісії. Отже, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 275504,88 грн., суд виходить з того, що дійсно Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказане відповідає викладеним у постанові ВП Верховного Суду від 03.07.2019р. обставинам та висновкам, у якій касаційним судом в узагальнюючому підсумку зазначено, що істотні умови кредитного договору хоча і не були погоджені між банком та позичальником, але доведений розмір отриманого та неповернутого останнім кредиту слід стягнути з відповідача на користь банку. В матеріалах справи міститься виписка про рух коштів по картрахунку відповідача (т.1 арк.146-178, 198-232), яка є первинним бухгалтерським документом, яким фіксується факт виконання банківських операцій та який служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах; в ньому відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] , що доводить користування ним виданими Банком картками, зокрема, містить відомості про користування кредитними коштами та внесення коштів на рахунок клієнтом. Суд вважає, що ця виписка доводить отримання відповідачем кредитних коштів від Банку та користування ними, а також здійснені на погашення кредиту платежі. Відповідачем та його представником не спростовано доводів позивача щодо отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Саме за випискою про рух коштів можна чітко визначити розмір неповернутого кредиту, відслідкувавши витрати відповідача та вкладені на картрахунок кошти. Шляхом аналізу виписки про рух коштів по картрахунку судом встановлено, що відповідач активно користувався усіма виданими йому картками протягом тривалого часу, знімаючи кошти готівкою, оплачуючи товари і послуги у торгівельній мережі, здійснюючи платежі та перекази, а також на його картрахунок надходили поповнення. Згідно з даними з виписки про рух коштів по картрахунку відповідача [PERSON] станом на 10.11.2020р., його борг становить 316 522,96 грн. (т.1 арк. 198-232). Згідно з даними розрахунку заборгованості відповідача станом на 15.11.2020р., після 10.11.2020р. відповідач [PERSON] витрат кредитних коштів не здійснював (т.1 арк. 9-12). Разом з тим, дослідивши виписку по рахунку встановлено, що в ній відображені операції з автоматичного списання відсотків за використання кредитного ліміту та зняття банком комісії за обслуговування на загальну суму 140049,07 грн., які не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості, оскільки позивачем не надано належних доказів погодження таких умов. Оскільки відсотки та комісії на загальну суму 140049,07 грн. безпідставно нараховувались відповідачу, то вказану суму слід спрямувати на погашення тіла кредиту, а не на ці складові заборгованості, яка визнається судом як неправомірно нарахована. Враховуючи вищенаведене та обов`язок [PERSON] повернути АТ КБ «ПриватБанк» суму фактично отриманих кредитних коштів, вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача, суд встановив, що різниця між сумою отриманих відповідачем грошових коштів від Банку та сумою грошових коштів, повернутою [PERSON] становить 176473,89 грн. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених вимог, а саме в розмірі 2646,91 грн. (з розрахунку: 176473,89 грн. х 100% : 275504,88 грн. = 64,05% від заявленої позивачем вимоги; 64,05% х 4132,57 грн. : 100 % = 2646,91 грн.)

Outcome: partial