Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в обґрунтування кого зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 14.09.2007 року, рішенням суду від 19.11.2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні, після розірвання шлюбу відповідач з ними не проживає, з дітьми не спілкується, від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Приймаючи до уваги викладене, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON] і [PERSON], а також стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Заочним рішенням від 14.08.2017 позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів було задоволено. У червні 2018 року відповідач звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 11.07.2018 заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення від 14.08.2017 скасовано, справу призначено до судового розгляду. Відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково лише в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочок, та зазначив, що підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, після розірвання шлюбу він проживав і працював за кордоном, весь цей час з дітьми спілкувалася його мати, він передавав кошти на утримання дітей та подарунки на день народження. Висновок органу опіки та піклування складений без його пояснень. Він особисто був позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, оскільки позивачка чинила йому перешкоди у цьому, а тому в задоволенні позовних вимог про позбавлення його батьківських прав необхідно відмовити. 13.08.2018 відповідач подав зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, який ухвалою від 15.08.2018 був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду його зустрічного позову. Також просив подальший розгляд справи за позовом [PERSON] про позбавлення його батьківських прав і стягнення аліментів розглядати без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позву наполягає та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи без його участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи без її участі, просить рішення прийняти з урахуванням прав та інтересів малолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи та долучені до неї письмові докази, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що з 14.09.2007 року [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2013 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.12.2007 року і свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04.10.2011 року, відповідно. Малолітні діти проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, та перебувають на її утриманні. Відповідач за раніше відомим фактичним місцем проживання у м. Запоріжжі не проживає, що підтверджується поясненнями самого відповідача, а також долученою до позову копією його паспорта, згідно якої [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з дітьми не спілкується, матеріальну допомогу дітям надавав лише протягом періоду перебування на заробітках у Російській Федерації з червня 2013 року по квітень 2014 року, що підтверджується копіями заяв на відправку грошових переказів за вказаний період. Інших доказів, які б свідчили, що відповідач виконує свої батьківські обов'язки, в матеріалах справи відсутні. За період навчання [PERSON] у Запорізькій загальноосвітній школі №22 батько не приймав участі у житті доньки, не відвідував батьківські збори та виховні заходи, що підтверджується довідкою навчального закладу. За період відвідування [PERSON] навчально-виховного комплексу «Еврика» її батько не приймав участі у житті доньки, не відвідував батьківські збори та виховні заходи, що підтверджується довідкою навчально-виховного закладу. Таке ставлення до відповідача до дітей свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками і розцінюється судом як ухилення від виховання дітей. Судом не встановлено, що відповідач був позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, що позивачка чинила йому перешкоди у цьому. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини (висновок №05/01-25/0717 від 14.07.2017р.). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно о ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України та приймає до уваги визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1280,00 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved