Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на підставі актового запису №1956. Вже на протязі понад три роки сторони проживають окремо через відсутність взаємопорозуміння, несумісності характерів, різних поглядів на життя між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Судове засідання провести без її участі. У разі неявки до суду належно повідомленого відповідача, е заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.(а.с.20). Відповідач до суду не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи сповіщений належним чином за адресою реєстрації, про що в справі є відповідні докази. До суду повернувся поштовий конверт з позначкою: «за зазначеною адресою не проживає», тому суд, вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про день та час слухання справи, (п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду сам відповідач не надав.(а.с.17). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.47). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі 27 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1956. (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 19.04.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області).(а.с.4). Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідно до наданої позивачем заяви, вона наполягає на розірванні шлюбу та миритися не бажає. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, оскільки відповідач знехтував пропозицією з'явитись до суду та надати будь - які пояснення на позовні вимоги позивача. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Від позивача не надійшло до суду ніякої заяви про зміну їй прізвища отриманого при реєстрації шлюбу на дошлюбне. Тому, відповідно до ст. 113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». Судовий збір по справі складає 640.00 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved