Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 червня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося через часті сварки в сімї, що відбуваються в присутності дитини. Сімейні стосунки фактично припинилися з початку квітня 2015 року коли позивачка переїхала проживати разом з сином до батьків. Враховуючи викладене, вказаний шлюб просить розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. До суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2012 року між [PERSON] та Ткачук (після укладання шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис\~за\~№\~115 (а.с.5). Згідно зі Свідоцтвом про народження серії І- ОК № 233907 від 08 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 24 грудня 2012 року у сторін народилася син [PERSON] (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Горенко». Вказана вимога підлягає задоволенню. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, а тому позовні вимоги про залишення малолітнього сина проживати з позивачем задоволенню не підлягають. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial