Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року вирішення позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Позов про відшкодування шкоди завданої злочином [PERSON] мотивує тим, що 13 липня 2009 року близько 07год. 20хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, діючи з хуліганських спонукань, спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, чим завдав йому суттєву матеріальну та моральну шкоду. В результаті завданої шкоди він близько десяти разів перебував на стаціонарному лікуванні, яке тривало понад чотири місяці, в зв»язку з чим був змушений піти у академічну відпустку зі стаціонарного навчання. Крім того, змушений звернутися щодо пересадки нирки, замість хворої, на що потрібні великі кошти, втратив працездатність і став інвалідом. Просить стягнути матеріальні витрати в зв»язку з втратою працездатності, витрати на ліки, додаткове харчування, витрати на транспорт, стільниковий зв»язок, витрати пов»язані з копіюванням документів, придбанням паперу, поштові принади, санаторно-курортне лікування на загальну суму 65 973 грн. 44коп., в тому числі 4 000грн. на юридичну допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав збільшені позовні вимоги, стягнути із засудженого [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 66 456 грн. 73 коп. та 4 000 грн. витрат на юридичну допомогу. Представник відповідача [PERSON] уточненні позовні вимоги [PERSON] визнав частково та пояснив, що не згідний з позовними вимогами щодо відшкодування шкоди через втрату непрацездатності в розмірі мінімальної заробітної плати, всі інші вимоги позивача визнає. Заслухавши доводи та заперечення представників сторін дослідивши матеріали заяви кримінальної справи № 0707/1774/2012, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайоного суду від 08 травня 2013 року [PERSON] засуджено з ст.121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі та постановлено стягнути на користь [PERSON] 100 000грн. моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2013 року зазначений вирок залишено в силі. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року вирок Мукчівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2013 року стосовно засудженого [PERSON] в частині вирішення питання позовних вимог потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 08 травня 2013 року встановлено, що з 07 год. 10хв. до 07год. 20хв. 13 липня 2009 року [PERSON] по вул.Митрака в м.Мукачево під час спільного вживання алкогольних напоїв з [PERSON], на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив з останнім сварку, в процесі якої наніс останньому удари руками та взутими ногами по голові, спині, внаслідок чого спричинив [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, що стверджується висновками судово-медичних експертиз та згідно яких у [PERSON] виявлені тяжкі тілесні ушкодження у виді травматичного розриву лоханки гідронефротичнозміненої правої нирки, сечового перитоніту, токсичної (єдиної) нирки гідронефрозу, пелоектазії лівої нирки, нейрогенного гіпертрофованого сечового міхура, гострої ниркової недостатності, правобічного середнього пневмотораксу, аномалії розвитку сечового міхура з гіпертрофією стінок та уретерогідронефрозом зліва третього ступеню. Формою ІПР № 964 від 19.11.2009 року виданою Мукачівською міжрайонною МСЕК та довідкою серії 7-66 КА від 19.11.2009 року стверджується, що [PERSON] є інвалідом другої групи (Т.2 а.с.152-166 кримінальної справи №0707/1774/2012 ). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно частин 2, 3 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування шкоди внаслідок каліцтва в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 13 липня 2009 року по 25 жовтня 2012 року підлягають частковому задоволенню, так як згідно довідок та виписки із медичної амбулаторних картки, хворого [PERSON], вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні з 13 липня 2009 року по 31 січня 2011 року (Т.2 а.с.168-180 кримінальної справи №0707/1774/2012). Мінімальна заробітна плата згідно ЗУ «Про Державний бюджет України» на 2009, 2010 та 2011 роки становила по періодам з 01 липня по 30 вересня 2009 року - 630 грн.; з 01 жовтня по 31 жовтня 2009 року - 650 грн.; з 01 листопада по 31 грудня 2009 року - 744 грн. з 01 січня по 31 березня 2010 року - 869 грн.; з 01 квітня по 30 червня 2010 року - 912 грн.; 01 липня по 30 вересня 2010 року 968 грн.; з 01 жовтня по 31 грудня 2010 року -1020 грн. із 01 січня по 31 березня 2011 - 1071 грн. Таким чином, відшкодуванню підлягає шкода в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 13 липня 2009 по 31 січня 2011 року у розмірі - 16 406 грн. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, позовні вимоги позивача, що були визнані представником відповідача щодо відшкодування витрат на придбання ліків, додаткове харчування у період лікування та у після реабілітаційний період, транспортні витрати, що стверджуються копіями квитанцій, проїзними квитками, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи №0707/1774/2012 про обвинувачення Герика за ч.1 ст. 121 КК України (Т.2 ст.ст.152-166), витрат на стільниковий зв»язок, а також витрати пов»язані з копіюванням документів, придбанням паперу, поштові витрати, санаторно-курортне лікування, всього на загальну суму 30 498 грн. підлягають задоволенню. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної злочином, всього на загальну суму 46 904 грн.

Outcome: partial