Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис №64. В обґрунтування позову зазначає наступне. 13.06.2017 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області. Спільних дітей з відповідачем від шлюбу не мають. Сімейне життя із відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 13.08.2019 року у справі призначено підготовче засідання. Позивач до суду не з`явилась, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.06.2017 року у Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис №64, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У підготовчому засіданні встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до стовірно сті цих об ставин або добровільно сті їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх пред ставників. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому повинен бути розірваним. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved