Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором позики. Як підставу позову зазначив, що 28 квітня 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики на суму 9 000 гривень. [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 9 000,00 гривень і обіцяв повернути гроші в строк до 15 травня 2017 року, на підтвердження чого в день отримання грошей, 28 квітня 2017 року, власноручно написав розписку, в якій зазначив суму грошей та дату повернення боргу. У вказаний час гроші повернуті не були. 25 травня 2017 року ним направлено листа за місцем проживання відповідача, який був отриманий 26 травня 2017 року, однак відповіді не надійшло. На теперішній час [PERSON] відмовляється виконувати свої зобов'язання та уникає спілкування. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 9 000 гривень за договором позики, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 640 гривень. У судове засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте, згідно зворотному поштовому повідомленню вважається належним чином повідомленим про день, місце і час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 9 000,00 гривень, без сплати відсотків, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 15 травня 2017 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надав позивачу розписку від 28 квітня 2017 року (а.с. 3), що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в обумовлений термін не повернув грошові кошти за договором позики, уникає спілкування з позивачем. 25 травня 2017 року позивачем направлено лист відповідачу щодо повернення грошових коштів за договором позики від 28 квітня 2017 року (а.с. 4, 5), який був отриманий 26 травня 2017 року (а.с. 6), однак відповіді не надійшло. Станом на день розгляду справи, кошти не повернуті. Положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Позивач зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у позику грошові кошти у визначений строк. Відповідач зобов'язань щодо своєчасного повернення суми позики не виконав до цього часу. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved