overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У суд звернулась позивач з позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на неповнолітню дитину. Позивач посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має нерегулярний дохід, стан здоров'я у нього нормальний Тому позивач у змінених позовних вимогах просить стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із часу пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій змінені позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановленого, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, відповідач є батьком дитини та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У суд звернулась позивач з позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на неповнолітню дитину. Позивач посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має нерегулярний дохід, тому позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи із часу пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановленого, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, відповідач є батьком дитини та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У суд звернулась позивач з позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на неповнолітню дочку. Позивач посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має нерегулярний дохід, тому позивач у змінених позовних вимогах просить стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітної дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 713 грн., але не менше 40% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із часу пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій змінені позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнає та не заперечує проти сплати аліментів. Просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановленого, що неповнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, відповідач є батьком дитини та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

У суд звернулась позивач з позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Позивач посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у неї народився син [PERSON], [INFO] року, який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини. Однак 16.08.2016 року до Кременецького районного суду надійшла заява про зміну позовних вимог, згідно якої позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позов визнав та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановленого, що неповнолітній [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки, відповідач є батьком дитини, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

У суд звернулась позивач із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач посилається на те, що 24 квітня 2017 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати, а саме: земельна ділянка розміром 1,4767 га, що розташована в с. Лосятин Кременецького району Тернопільської області. При зверненні в нотаріальну контору позивачу відмовлено в оформлені спадщини по тій причині, що відсутні правовстановлюючі документи на дане спадкове майно, так як вищевказану земельну ділянку [PERSON] успадкував, однак за життя не встиг завершити виготовлення технічної документації на неї. За таких обставин позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Представник позивача в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання подав заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 223645, [PERSON] помер 24 квітня 2017 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 листопада 1981 року та після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Деркач», що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 357146. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВМ № 629298 від 02.12.2004 року, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,76 га, що знаходиться в с. Лосятин Кременецького району Тернопільської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.08.2016 року наданого на заяву [PERSON], здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 1,5767 га, що розташована на території Лосятинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер 6123484700:001:0617. 11.04.2018 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 24 квітня 2017 року. У відповідності до ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є позивач по справі, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У суд звернулась позивач із позовом про стягнення із відповідача - [PERSON] аліментів на користь сина [PERSON] , [INFO] на період його навчання у навчальному закладі. Позивач посилається на те, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час, син навчається у Кременецькому лісотехнічному коледжі, на державній формі навчання. На період навчання, син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, як на оплату навчання, так і на придбання продуктів харчування, одягу та інші побутові потреби, оскільки, навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час позивач не працевлаштована, її заощаджень не вистачає на забезпечення її проживання та на утримання повною мірою сина. Тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 22 лютого 2002 року і до закінчення навчання, але не довше як досягнення сином 23-х років. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] подали заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та слухання справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, такі факти та відповідні їм правовідносини: Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №93 від 24.02.2020 року, виданої директором Кременецького лісотехнічного коледжу, [PERSON] є студентом третього курсу, денного відділу з 01.09.2017 р., І рівня акредитації, державна форма навчання. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати його до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання як повнолітньої дитини що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У суд звернулась позивачка [PERSON] із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: Ѕ частина земельна ділянка площею 2,15 га (кадастровий номер 6123484400010020228), на який видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №208619. При зверненні в нотаріальну контору позивачці відмовлено в оформлені спадщини по тій причині, що спадкоємцем вищевказаного спадкового майна є також: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не відмовились від неї в користь позивачки. За таких обставин позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідачі в судове засідання подали заяви в яких позовні вимоги визнають повністю та просять справу слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З довідки № 696, виданої Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 03.08.2020 року вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав в житловому будинку по [ADDRESS] , з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: мати [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2011 року, спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] Ѕ частка та син [PERSON] Ѕ частка. Спадщина скаладається з земельної ділянки площею 2,15 га, що розташована на території Лопушненської сульської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №208619, [PERSON] є власником змельної ділянки площею 2,15 га, яка розташована на території Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,1499 га, кадастровий номер 6123484400:01:002:0228 становить 41766,51 грн. 19.12.2020 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] .. У відповідності до ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями майна померлого [PERSON] є сторони по справі. Однак відповідачі не заперечують проти спадкування позивачкою вищезазначеного майна, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У суд звернулась позивачка з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В своїх позовних вимогах позивачка посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все належне їй майно позивачці. При звернені в нотаріальну контору позивачці відмовлено в оформлені спадкових прав то тій причині, що спадкодавець не здійснив реєстрацію свого права власності на дане будинковолодіння. А тому позивачка просить визнати за нею право власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачка подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав заяву, у якій просить слухати справу у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 08 грудня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила завітне розпорядження, за яким належне їй майно заповіла позивачці по справі, що стверджується заповітом від 08.12.2000 року. Згідно довідки Кременецького РК БТІ № 238 від 02.03.2021 року, довідки Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області № 150 від 17.02.2021 року власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності в БТІ не зареєстровано. Згідно технічного паспорту на будинок по [ADDRESS] , замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки Ридомильської сільської ради №227 від 12.03.2021 року на день смерті [PERSON] , [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] онука, [PERSON] правнук, [PERSON] правнучка. 16.02.2021 року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу відмовлено Кармазенко Г.К. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON] є сторони по справі. Однак відповідач по справі не заперечує проти спадкування позивачем вищевказаного майна, тому суд вважє, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У суд звернулась позивачка із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позивачка посилається на те, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,52 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» на території Розтоцької сільської ради Кременецького району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР 0284348, який є втраченний. При зверненні в нотаріальну контору позивачці відмовлено в оформлені спадщини, оскільки не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. За таких обставин позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання подав заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Згідно довідки №1163 від 22.12.2020 року, виданої Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] проживала в с.Розтоки Кременецького району Тернопільської області до 1997 року. Згідно заповіту від 18 червня 1997 року [PERSON] свій земельний сертифікат виданий на її ім`я серії ТР0057887 заповіла [PERSON] . Згідно повідомлення відділу у Кременецькому районі Держгеокадастру від 21.12.2020 року №0-19-0.29-282/109-20, [PERSON] відповідно до розпорядження голови Кременецької РДА №496 від 19.09.1996 року, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР 0057887 площею 2,52 умовні кадастрові гектари по колишньому КСП «Зоря» на території Розтоцької сільської ради Кременецького району, який вона загубила. Замість загубленного [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР 0284348 про що зроблено запис у книзі видачі сертифікатів за №384. Вартість земельної частки (паю) відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) серії ТР 0284348 становить 64544,65 грн.. Із оголошення в пресі слідує, що вважати втраченим сертифікат на земельну частку (пай), що на території Розтоцької сільської ради, на ім`я [PERSON] . 23.12.2020 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] . У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON] є сторони по справі. Однак відповідач не заперечує проти спадкування позивачем вищезазначеного майна, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved