Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У травні 2020 року з Подільського районного суду м. Києва до Печерського районного суду м. Києва надійшлИ за підсудністю матеріали позову [PERSON] . В своєму позові позивач просить зобов`язати відповідачів визнати недійсними п.1.5., п.1.6, 2.2.2.2., 3.3., 4.2., 4.3, 4.4. договору № 562403236 від 25.11.2019 року. В обґрунтування вимог зазначив, що він уклав договір № 562403236 від 25.11.2019 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо надання кредиту. Бажаючи отримати грошові кошти в кредит, він залишив заявку у особовому кабінеті сайту компанії. Як він зрозумів з наявної інформації, йому було надано кредит під незначні відсотки. При цьому він зазначає, що він як позичальник, не мав можливості впливати на зміст домовленості, не мав можливості погодити умови та тарифи користування грошовими коштами, а також впливати на умови нарахування відсотків за весь період. Вказує на те, що не розуміється в деталях оформлення зазначених послуг. А тому без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору між ним та відповідачем-1 було укладено спірний кредитний договір. Однак 04.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу від 28.11.2018 року за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 562403236. Наразі йому телефонують з вимогою погасити заборгованість, яка з урахуванням відсотків є значною, і він не в змозі розрахуватись. Посилаючись на недотримання відповідачем -1 порядку укладення електронного договору, що свідчить про нікчемність договору, просив визнати недійсними п.1.5., п.1.6, 2.2.2.2., 3.3., 4.2., 4.3, 4.4. умов кредитного договору та повернути йому 3 000 гривень. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 01.09.2020 року від відповідача - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надійшов відзив, з якого вбачається, що останній заперечує позовні вимоги. Зокрема зазначає, що 25.11.2019 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 562403236 на суму 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами, нараховані згідно п. 1.4. договору. Факт отримання грошових коштів за договором позивачем визнається та не заперечується. Строк платежу за договором минув, а позичальник кредит не повернув. Відповідач зауважив, що позивач був належним чином ознайомлений з умовами договору, крім того мав досвід користування послугами фінансової установи, зокрема: з умовами договору та Правилами позивач мав змогу ознайомитись ще до оформлення кредитного договору, екземпляр якого йому було направлено на електронну адресу, а також був у вільному доступі в особистому кабінеті на сайті фінансової компанії. В оспорюваному договорі містяться усі істотні умови зокрема: предмет Договору (п. 1.1.); строк договору (п. п. 1.2., 1.3.); інформація про відсотки за користування кредитом (п. п. 1.4.-1.6.); графік розрахунку; права та обов`язки сторін (розділ 2). Відповідно до п. 4.1. договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, Правила є у відкритому доступі на сайті фінансової установи (https://monevteo.ua/ru/confidentialitv/creditrules/) та позивач погодився, що ознайомився з ними (п. 4.1. договору). Відповідно до п. 4.14. договору позичальник підтвердив, що отримав від товариства до укладення договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; отримав кредит не на споживчі цілі; інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Факт отримання та користування грошовими коштами відповідно до умов договору позивачем визнається та не заперечується. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Сам факт того, що особисто надав договір свідчить про ознайомлення з порядком кредитування та умовами договору. Позивач мав змогу ознайомитись з умовами договору ще до його оформлення, отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також мав вільний доступ до умов договору на сайті фінансової установи. Відповідач також наголошує на тому, що позивачем не наводиться жодної підстави для визнання недійсними п.п. 1.5., 1.6., 2.2.2.2., 3.3., 4.2., 4.3., 4.4. договору. Крім того, відповідно до п. 3.3. договору у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом, це передбачено ст.ст. 550, 624 ЦК України. Отже, наявність в умовах договору неустойки у вигляді пені - не є порушенням вимог чинного законодавства, а є засобом забезпечення зобов`язання та способом стимулювання позичальника належно виконувати грошові зобов`язання. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Позивач станом на вересень 2020 року користується наданими у кредит грошовими коштами. Кредит надавався позивачу строком на 21 день, про що останній усвідомлював. Самі умови договору не містили пункту про суму компенсації понад п`ятдесят відсотків вартості продукту в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Прогнозувати можливе порушення позивачем умов договору та обраховувати обсяг кредитного зобов`язання, виходячи з більш тривалого періоду користування кредитним коштами, ніж визначено договором, у товариства не було підстав, а тому твердження позивача про те, що умови договору спрямовані на введення позивача в оману і свідчать про нечесну підприємницьку практику відповідача, є необґрунтованими. Крім того, ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, яким позивач не скористався. На підставі наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Від відповідача-2 відзив на позов не надходив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинено письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому чи електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічна електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Судом встановлено, що 25.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 562403236, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 3 000 грн строком на 21 день, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 1.4 укладеного договору (а.с. 30-33). У пункті 4.14 договору позичальник підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; отримав кредит не на споживчі цілі, що інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Пунктом 4.1 договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua, отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладення договору. Згідно пункту 4.5 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Оспорюваний договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач в своєму позові просить зобов`язати відповідачів вчинити певні дії, а саме визнати недійсними пункти кредитного договору №562403236 від 25.11.2019 року, разом з тим із тексту самої позовної заяви, вбачається, що фактично він оспорює ці пункти кредитного договору та має на меті визнати їх недійсними в судовому порядку. Позивач, звертаючись до суду із вказаними вимогами обґрунтовує їх тим, що розмір заборгованості значно перевищує суму кредиту, а також в зв`язку з втратою роботи він не в змозі сплатити великі та необґрунтовані відсотки за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що 25.11.2019 р. між позивачем та відповідачем-1 укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 3 000 грн зі сплатою процентів строком на 21 день. Згідно пунктів 1.1, 1.4 договору позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, передбаченого в п. 1.3 договору. Згідно додатку № 1 до договору, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у ч. 3-4 пункту 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Факт оформлення заявки на отримання кредитних коштів, яку оформив позивач, є акцептом на укладення кредитного договору (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до загального порядку дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з метою укладення електронного договору позичальник заходить на сайт, який надає доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, та у вбудованому калькуляторі обирає бажану (запропоновану) суму коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування. Отже для отримання кредиту, позичальник має бути ініціатором укладення договору, при цьому необхідно певний час опрацьовувати на сайті кожний етап заповнення заявки. Для оформлення кредиту позичальнику слід пройти певну процедуру оформлення на сайті товариства. На кожному етапі заповнення заявки на кредит позичальнику надаються підказки з роз`ясненнями порядку заповнення заявки на кредит та щодо змісту кожного кроку позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі. Одночасно з переходом на іншу сторінку заявки на телефонний номер позичальника направляється смс-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле, позичальник підтверджує дію з відправлення заявки на кредит для аналізу інформаційно-телекомунікаційною системою товариства. Після заповнення всіх необхідних даних та натиснення кнопки «Продовжити» заявка на кредит надсилається на опрацювання інформаційно-телекомунікаційною системою. На наступному етапі позичальнику повідомляється про процес оброблення заявки на кредит. У разі погодження заявки на кредит позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить у собі всі істотні умови договору, та додатково повідомляється смс-повідомленням на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит. На цьому етапі інформаційно-телекомунікаційна система товариства формує та надає позичальнику на ознайомлення індивідуальну частину договору з позичальником, шляхом підстановки у типовий договір, погоджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, введених позичальником в заявку на кредит даних. Індивідуальна частина договору відповідно до ст. 641 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є офертою товариства, при цьому позичальник, натиснувши на текст «Правила надання грошових коштів у позику», ще раз має можливість ознайомитися з умовами Правил, текст яких розміщений на сайті товариства, які відповідно до пункту 4.1. договору є його невід`ємною частиною. Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується та відправляється на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. У разі, якщо позичальник не бажає приймати оферту він має право відмовитись від укладання договору. Після цього Позичальник повідомляється про можливість повторно подати заявку на кредит, при цьому він має право змінити істотні умови договору, отже інформаційно-телекомунікаційною системою роз`яснюється позичальнику, що у разі його згоди з офертою товариства та виявлення бажання укласти електронний договір, він має вчинити дію в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо прийняття оферти товариства, а саме: ввести одноразовий ідентифікатор, отриманий від товариства у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі, та натиснути кнопку «Так», що одночасно є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме: акцептом в розумінні ч. 3 пункту 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У разі вчинення дій, спрямованих на прийняття оферти, позичальник повідомляється про те, що товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного позичальником в заявці на кредит. Одночасно з підписанням договору товариство відправляє на електронну адресу, вказану позичальником у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Інформаційно-телекомунікаційна система товариства повідомляє позичальника про успішне проходження транзакції переказу коштів. З цього моменту в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України електронний договір вважається укладеним. Позивачем до позову надано договір № 562403236 від 25.11.2019 року, що свідчить про проходження ним всіх етапів оформлення кредиту на сайті відповідача та погодження з умовами надання кредиту, ознайомлення з умовами, процедурою укладення договору, процедурою погашення заборгованості та відповідальністю за порушення умов договору, а отже, будучи ініціатором укладання договору позивач мав час для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з відповідачем. Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Враховуючи, що у задоволені позову суд відмовляє повністю, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed