Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця до досягнення їх неповнолітньою дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем по справі уклали шлюб, зареєстрований 30 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 504. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Також відповідач не надає їй ніякої допомоги на її утримання по догляду за дітьми, чим ставить її в дуже скрутне матеріальне становище. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом по справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, який зареєстрований 30 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 504 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких, відповідно до копії свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] (а.с. 4, 5). На даний час діти знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей та позивача не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має працює, хронічними захворюваннями не хворіє, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачає ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина має право на своє утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому, суд вважає за можливе зобовязати відповідача виплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 03 червня 2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved