Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У січні 2020 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року в сумі 34483,97 грн. та заборгованість за кредитним договором №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року в сумі 8424,72 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено два кредитні договори №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року та №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року. Відповідно до умов договору 010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року Банк надав відповідачу кредитні кошти на загальну суму 7600 грн., строком на 48 місяців зі сплатою 42 % річних. За умовами договору №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 27451,20 грн., зі строком повного погашення кредиту 21 березня 2023 року, зі сплатою 39,9 % річних. Зі сплатою щомісячних ануїтет них платежів по 1009 грн. згідно графіку погашення. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування, інші платежі, визначені даними договорами. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк», (далі - АТ «Комерційний індустріальний банк»), 28 листопада 2017 року укладено Договір № 114/48-F відступлення права вимоги, за умовами якого до АТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року. В свою чергу, відповідно до Договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року, укладеному між АТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ПАТ «Комерційний індустріальний банк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржника за кредитним договором, вказаному у витягу з Реєстру боржників №5 від 28.11.2017 року в тому числі по Кредитному договору №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «ОКСІ банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «ОКСІ банк», (далі - АТ «ОКСІ банк»), 03 травня 2018 року укладено Договір № 114/58-F відступлення права вимоги, за умовами якого до АТ «ОКСІ банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором 010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року . Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 1 від 10 травня 2018 року, укладеному між АТ «ОКСІ банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «ОКСІ банк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржника за кредитним договором, вказаному у витягу з Реєстру боржників №2 від 10.05.2018 року в тому числі по Кредитному договору 010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року. З витягів реєстру боржників №2 від 10 травня 2018 року та № 5 від 28 листопада 2017 року до Договорів відступлення права вимоги вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року в сумі 34483,97 грн. та по кредитному договору №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року в сумі 8424,72 грн. Оскільки позичальник [PERSON] у добровільному порядку заборгованість за вказаними Кредитними договорами не погашає, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2020 року визначено суддю Яценко Н.О. для розгляду даної справи. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 29 січня 2020 року відкрито спрощене провадження. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення адресату за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи подання стороною позивача заяви про розгляд справи без участі в судовому засіданні їх представника, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , останній отримав кредитні кошти у розмірі 7600 грн., строком на 48 місяців, зі строком остаточного погашення 17 березня 2017 року, зі сплатою 42 % річних за користування коштами. Зі сплатою щомісячних платежів, відповідно додатку №1 до договору (а.с.28-33,34). Крім того, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] також 21 березня 2017 року укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0216/82/0221831 за умовами якого, [PERSON] отримав в кредит кошти в сумі 27451,20 грн., зі строком повного погашення кредиту 21 березня 2023 року, зі сплатою 39,9 % річних. Пунктом 1.1.12.1 зазначеного договору сторони погодили погашення кредитних коштів та сплату відсотків за його користування щомісячними платежами 16 числа кожного місяця ануїтет ними платежами по 1009 грн., згідно графіку погашення, що є додатком до кредитного договору (а.с.5-13,14,15). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Комерційний індустріальний банк» 28 листопада 2017 року укладено Договір відступлення права вимоги № 114/48-F, за умовами якого, до АТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року, укладеному між АТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ПАТ «Комерційний індустріальний банк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором, вказаному у витягу з Реєстру боржників №5 від 28.11.2017 року в тому числі по Кредитному договору №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року (а.с. 13-23). Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ банк» 03 травня 2018 року укладено Договір № 114/58-F відступлення права вимоги, за умовами якого до АТ «ОКСІ банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором 010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року (а.с.41-42). Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 1 від 10 травня 2018 року, укладеному між АТ «ОКСІ банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «ОКСІ банк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржника за кредитним договором, вказаному у витягу з Реєстру боржників №2 від 10.05.2018 року в тому числі по Кредитному договору 010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року (а.с,43-45). З витягів реєстру боржників №2 від 10 травня 2018 року та № 5 від 28 листопада 2017 року до Договорів відступлення права вимоги вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року в сумі 34483,97 грн. та по кредитному договору №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року в сумі 8424,72 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На виконання вимог Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦПК України, на адресу відповідача ПАТ «ОКСІ банк» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» направляли повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «КБ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». (а.с.25,47). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Банку, а потім позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов укладених договорів, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договорами не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Умовами укладених договорів передбачений обов`язок позичальника повернення кредитних коштів щомісячними платежами. Згідно наданого позивачем розрахунків заборгованості видно, що останнє погашення кредиту №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року відбулось 17 січня 2018 року на суму 110,05 грн (а.с.27). Остання сплата заборгованості з повернення кредитних коштів по кредитному договору №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року відбувалась 16 лютого 2018 року на суму 796,82 грн. (а.с.49). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом перевірено наданий представником позивача розрахунок заборгованості за укладеними кредитними договорам, який відповідачем в частині розміру кредитної заборгованості не спростований. На підставі викладеного. Суд приходить до переконання про наявність достатніх правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/0216/82/0221831 від 21 березня 2017 року в сумі 34483,97 грн., яка складається з: 26747,48 - суми заборгованості за основною сумою боргу; 4027,86 грн. заборгованість по відсоткам; 3708,63 - сума заборгованості за пенею, та заборгованість за кредитним договором №010/0216/82/0221932 від 17 березня 2017 року в сумі 8424,72 грн.. яка складається з: 7600 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 635,20 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом (перевищення кредитного ліміту), 189,52 грн.- заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Outcome: approved