Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування її на утриманні чоловіка [PERSON], посилаючись на те, що вона проживала разом з останнім у м. Ізяслав по пров. Набережна, 5 Хмельницької області. 06 грудня 1999 року [PERSON] помер. Заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки він був військовим пенсіонером та отримував значно більшу пенсію. Встановлення зазначеного факту необхідно [PERSON] для призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Іншим чином довести цей юридичний факт вона не має змоги, а тому і звернулася з вказаною заявою до суду. Ухвалою суду від 10 липня 2015 року замінено в даній справі заінтересовану особу управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, у надісланих на адресу суду письмових поясненнях просила суд дослідити матеріали справи та ухвалити обґрунтоване рішення. Суд, заслухавши пояснення заявниці, зясувавши позицію заінтересованої особи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. За змістом ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сімї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Статтею 31 вказаного закону передбачено, що члени сім»ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Зі змісту вказаних норм матеріального права вбачається, що дійсно право на пенсію в разі втрати годувальника має, зокрема, дружина померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та перебувала на утриманні свого чоловіка. Чинним законодавством України визначено певний порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника. Так, відповідно до п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, для призначення пенсії в разі втрати годувальника подається, зокрема, довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім'ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні. У даній справі відсутність документів, які підтверджують факт перебування заявниці на утриманні чоловіка, є підставою для звернення до суду з заявою про встановлення вказаного факту, що має юридичне значення. Судом обєктивно встановлено, що заявниця та [PERSON] 19 жовтня 1969 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області. 06 грудня 1999 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 120830 від 06 грудня 1999 року. Відповідно до паспорту заявниці, [PERSON] зареєстрована у [INFO] з 12 вересня 1973 року та по теперішній час. Як вбачається з довідки Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області № 39/955, згідно обліків ВГІРФО [PERSON] був зареєстрований за тією ж адресою до дня його смерті 06 грудня 1999 року. Факт фактичного спільного проживання заявниці із [PERSON] та ведення спільного господарства до дня смерті останнього підтвердили суду свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з відповіддю на запит суду Ізяславський районний трудовий архів Хмельницької області від 20 липня 2015 року № 47, та трудової книжки від 07.09.1969 року, заявниця станом на день смерті свого чоловіка [PERSON] працювала на АЗТЗ «Октава» м.Ізяслав. Однак відповідно до архівної довідки № 667-к від 20.07.2015 року за період з 1996-1999 року, заробітну плату [PERSON] фактично не отримувала, лише наявні часткові виплати за березень червень 1999 року (15,00 грн., 18,32 грн., 4,52 грн., 13,56 грн.), що значно менше мінімальної заробітної плати на 1999 рік (74 грн.). У матеріалах справі відсутні будь-які відомості щодо одержання заявницею інших доходів у цей час. Як вбачається із пенсійного посвідчення № 5411 від лютого 1996 року, [PERSON] пішов на пенсію у грудні 1995 року У відповідності до відповіді на запит суду управління МВС України в Хмельницькій області від 11 серпня 2015 року № 15/979, згідно довідки розміру пенсії [PERSON], останній отримував пенсію з грудня 1995 року по грудень 1999 рік, та річна пенсія його становила: 1254,35 грн. за 1995-1996 рік, 1473,36 грн. за 1997 рік; 1473,36 грн. за 1998 рік; 1700,58 грн. за 1999 рік. З наведеного вбачається, що заявниця [PERSON] за період з 1996 року по 1998 рік взагалі не отримувала заробітної плати, а за 1999 рік отримала лише 51,40 грн. В свою чергу чоловік заявниці [PERSON] до дня своєї смерті регулярно отримував пенсію щомісячно, яка в зальному за грудень1995 року та з 1996 року по 1999 рік складала 5901,65 грн., що є значно більшою за дохід заявниці у вказаний період. Зазначене разом з іншими доказами по справі вказує на те, що [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка, пенсія останнього була основним джерелом доходу їх сімї, саме за рахунок його пенсії проводилась оплата комунальних послуг, продуктів харчування та інших необхідних для їх постійного проживання витрат. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пленум Верховного Суду України в п. 8 своєї Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, враховуючи, що в даній справі спір про право відсутній, а факт перебування заявниці на утриманні чоловіка знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і іншим чином довести зазначений факт вона не має можливості, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 26, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6, 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, п. 8 Постанови Пленум Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved