Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У червні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Центр надання адміністративних послуг Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання особи такою, що втралила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначив, що відповідач зареєстрована в [ADDRESS], за згодою власника, позивача. Посилаючись на те, що Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2014 року позивач просить визнати відповідача такою, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача надав до суду заяву про заочний розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з'явивсь. Про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Треті особи в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2000 року [PERSON] (Позивач) було видано свідоцтво серії: [NUMBER] про право власності на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, Позивачка є власницею вищевказаної квартири. Станом на сьогоднішній день, у вказаній квартирі зареєстровано п'ять осіб: [PERSON] (Позивач), [PERSON] (Третя особа-1), [PERSON] (Третя особа-2), [PERSON] (Третя особа-3) га [PERSON] (Відповідач). Відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі з 2008 року. Як вказує позивач, при цьому, фактично проживають в зазначеній квартирі тільки чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], тобто Відповідачка у вказаній квартирі не проживає з 2014 року (3 роки). В той же час, Позивачка, як власниця вказаної квартири та Треті особи 1, 2, 3, як користувачі квартири, несуть витрати по утриманню житла, пропорційно оплачують квитанції на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Згідно ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила права користування жилим приміщенням, в разі не проживання в ньому без поважних причин протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо.) Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved