Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У травні 2017 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтували тим, що 24.11.2011 року помер дід позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки 0, 2254 га. Та житлового будинку, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н., с. Гатне, провулок Амбулаторний, 4, які належали померлій бабусі позивачів [PERSON], яка 23 січня 2005 року померла. Спадкоємицею за заповітом була матір позивачів [PERSON], яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав оскільки 12 грудня 2007 року померла. Після смерті матері дід [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивачів. В установлений термін позивачі звернулися до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Тому просили суд визнати за позивачами право власності по ? частині на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська обл. Києво-Святошинський район, с. Гатне, провулок Амбулаторний, 4 після померлого 24.01.2011 року [PERSON] та по ? частині на земельну ділянку, площею 0, 2254 га., яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Гатне, провулок Амбулаторний, 4, після померлого 24.01.2011 року [PERSON]. У судове засідання позивачі не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача, відповідно до якої відповідач проти позову не заперечує. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 24 січня 2011 року помер [PERSON], актовий запис про смерть № 9, який позивачам являвся дідом, що підтверджується свідоцтвами про народження серії VII-БК № 342441, серії ІІІ-БК № 448355, серії ІV-БК № 452576, свідоцтвами про шлюб серії І-ОК № 187145, серії ІІІ-БК № 412403, записом акту про укладення шлюбу № 24 від 29.11.1983 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії ІІ-БК № 479889. 23 січня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 007500 виданим виконкомом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 106398, 12 грудня 2007 року померла [PERSON], актовий запис № 55. Відповідно до довідки ВК Гатненської сільської ради№ 581 від 11.05.2017 року, згідно запису в погосподарській книзі домогосподарство в с. Гатне по провулку Амбулаторний, 4 закріплене за [PERSON]. Відповідно до заповіту від 10.03.2004 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], що посвідчений секретарем виконкому Гатненської сільської ради [PERSON]. 11 червня 2008 року [PERSON] подав до державної нотаріальної контори заяву, відповідно до якої відмовився від прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON] на користь онуків [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ 078090, земельна ділянка площею 0, 02254 га., яка розташована за адресою: с. Гатне, провулок Амбулаторний, 4 належить на праві приватної власності [PERSON]. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудасми побудований на земельній ділянці за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Гатне провулок Амбулаторний, 4 належав [PERSON], що підтверджується також рішенням від 1 грудня 1975 року № 448/13. Також 25.01.1976 року було складено акт державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с Гатне, провулок Амбулаторний, 4. Відповідно до довідки ВК Гатненської сільської ради від 12.04.2008 року № 586, [PERSON] з 25.02.1962 р. До дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до архівної довідки архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 06-04/1053 від 25.09.2017 року, у документах архівного фонду «Гатненська сільська рада» зберігається рішення ВК Гатненської сільської ради від 30.03.1999 року № 3/24-2, згідно якого затверджені матеріали інвентаризації земельної ділянки та передана у приватну власнність земельна ділянка для обслуговування житлового будикнку гр. [PERSON] в с. Гатне по пров. Амбулаторний, 4 , площею 0, 2254 га. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.09.2017 року вбачається, що відомості про права власності щодо обєкта за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Гатне, провулок Амбулаторний, будинок 4 відсутні. Позивачі звернулися до Вишневої міської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. На що державним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.08.2012 року, оскільки до спадкової справи не було подано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на спадковий будинок та витяг з реєстру прав власності, оскільки не було проведено реєстрацію права власності на житловий будинок, окрім того відсутій витяг з поземельної книги на земельну ділянку, а також відсутній кадастровий номер. Частиною\~статті 1233 ЦК України\~передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимогст.1261 Цивільного кодексу Україниу першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було. При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Крім цього, пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013№ 95, встановлено, що єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно,є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Відповідно до\~статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень\~офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~статтею 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення На підставі наданих документів, суд вважає доведеним, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 4 по провулку Амбулаторному в с. Гатне виникло за життя у померлої 23.01.2005 року [PERSON] Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ\~Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування\~спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За\~ст. 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів\~\~місцевого\~\~самоврядування\~\~в\~\~межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання\~\~земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із\~\~земель державної\~\~і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За\~ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2\~ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки;\~визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано\~право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~ст. 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Позивачі спадкове майно прийняли так як, протягом шестимісячного строку подали в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку позивачі не можуть через відсутність реєстрації права власності на будинок та відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку.\~\~ За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності по ? частині житлового будинку та земельної ділянки.

Outcome: approved