Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк ( далі -АТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву б/н від 13.08.2010 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 8600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 26.05.2019 року виникла заборгованість у розмірі 19579,83 грн., з яких:8577,49 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 3768,79 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5098,32 грн. -нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 726,67 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.ю; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 908,56 грн. - штраф (процентна складова). Позивач також просив розглянути справу за відсутністю свого представника та у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов визнає частково. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать про те, що 13.08.2010 рокуроку між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які розташовані на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник отримав платіжну картку «Універсальна» та ПІН. Як вбачається з довідки № [NUMBER] про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50 ОТС003633856, ІНН [NUMBER] , яка також підписана [PERSON] , сторони договору обумовили тип кредитної лінії - відновлювана, тип карти - MasterGardMass, пільговий період, щомісячну базову відсоткову ставку у розмірі 2,5%, розмір щомісячних платежів-7% від заборгованості, але не менше50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, який слідкує за розрахунковим, розмір комісії та штрафних санкцій: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: базова процентна ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками п`ять і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань нараховується в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.12). Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , банк неодноразово збільшував кредитний ліміт, встановивши його в сумі 8600 грн.07.06.2011 року. Позичальнику також були видані кредитні картки: [NUMBER] від 13.08.2010 з терміном дії 06/14; за № [NUMBER] від 08.07.2014 з терміном дії 03/18; за № [NUMBER] від 02.04.2017 з терміном дії 03/21 та за № [NUMBER] від23.03.2018 з терміном дії 03/21 ( а.с. 77-78). З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором та виписки за договором вбачається, що [PERSON] на протязі тривалого часу періодично здійснював погашення заборгованості до 01.08.2018 року. (а.с. 11 зв, 70-76). За наданими банку розрахунками станом на 26.05.2019 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 19579,83 грн., з яких:8577,49 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 3768,79 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5098,32 грн. -нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 726,67 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.ю; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 908,56 грн. - штраф (процентна складова). Суд не може в повному обсязі погодитися з наданими розрахунками з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості за договором, просив стягнути тіло простроченого кредиту, а також пеню та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором банк посилається на витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», однак останні не підписані відповідачем [PERSON] . Пунктом 1.1.3.2.4 вказаних Умов установлено право банку змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому позивачем не надано достовірних доказів про те, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» розумів [PERSON] , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів , а також штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. частиною укладеного між сторонами договору. Зазначені за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, справа № 754/1328/16-ц (провадження № 61-31590св18), від 04 червня 2020 року, справа № 428/3822/17 (провадження № 61-10912св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Між тим відповідач [PERSON] підписав 13.08.2019 року довідку про ознайомлення із умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У заяві позичальника від 13 серпня 2010 року домовленості сторін щодо збільшення процентної ставки та зазначення підстав для нарахування пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. немає. Між тим, як вбачається з виписки за договором списання відсотків за використання кредитного ліміту банком здійснювалося за ставкою 3,6 відсотка ( тобто у підвищеному розмірі) , а не за визначеною в довідці про ознайомлення із умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ставкою в розмірі 2,5 відсотка на місяць . Зазначене свідчить про те, що вираховуючи пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 5098,32 грн., позивач відповідно до умов нарахування пені(зазначених в довідці, підписаної відповідачем) виходив з підвищеного розміру базової процентної ставки в місяць. За вищевказаних обставин суд вважає, що розмір нарахованої пені за прострочене зобов`язання буде складати не 5098,32 грн., а 3510,50 грн. ( 5098,32 х 2.5% : 3.6%). Крім того вимоги банку про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн. в розмірі 726,67 грн., що не передбачено довідкою про ознайомлення із умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Відповідачем не спростовано, що розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 8577,49 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3768,79 грн. та штрафів у розмірі 1 408,56 грн. не відповідають дійсності, а тому суд вважає за необхідне стягнути ці суми з відповідача на користь позивача. З огляду на наведене, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 17265,34 грн., яка складається з наступного: 8577,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3768,79 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3510,50 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 908,56 грн. - штраф (процентна складова). В задоволення іншої частини вимог слід відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1693,90 грн., стягуючи їх з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial