Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.03.2019 року визначено підсудність Святошинського районного суду міста Києва для розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові позивач [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що він з 30 березня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей немає. Проте, спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, можливості зберегти сім`ю немає, так як подальше спільне життя для збереження шлюбу суперечить його інтересам та потребам, на примирення позивач не згоден, а відповідач, крім того, проживає в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.05.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 21.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.18-19, 26-27). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 21.06.2019 року через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.30). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, так як проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомлялася про дату судового розгляду шляхом розміщення інформації на сайті судової влади України Святошинського районного суду м. Києва (для громадян, проживаючих на тимчасово окупованій території) https://sv.ki.court.gov.ua/sud2608/information_for_citizens/do_vidoma/). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 30 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі було зареєстровано шлюб за актовим записом №120, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу спільних дітей немає. Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, можливості зберегти сім`ю немає, так як подальше спільне життя для збереження шлюбу суперечить його інтересам та потребам, на примирення позивач не згоден, а відповідач, крім того, залишилася проживати в АР Крим. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved