Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . У будинку зареєстрований відповідач, який є сином дружини позивача [PERSON] . Відповідач понад п`ять років не проживає за місцем своєї реєсторації, його особистих речей в будинку немає, комунальних платежів не сплачує, перешкод у користуванні ним будинком не було. Тому просить позбавити права користування [PERSON] , [INFO] будинком [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечують, а також просить не допитувати свідків. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позов підтримують. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. З огляду на те, що позивач у поданій заяві відмовився від допиту свідків, тому суд приймає таку відмову від їх допиту. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що у власності позивача перебуває будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину по законом від 26.04.1988 року, виданих державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С. 26.04.1988 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167971217 від 24.05.209 року. Місце проживання відповідача зареєстроване в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою приватного підприємства «Житлове Експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» № 1307 від 03.06.2019 року. Згідно довідки приватного підприємства «Житлове Експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» № 838 від 22.03.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача в будинку [ADDRESS] та його фактичне непроживання в ній без поважних причин, тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у частині житлового будинку, яка належить на праві власності позивачу, порушуються його права як власника та йому створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене,

Outcome: approved