Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], у якому прохала щомісяця стягувати з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень на місяць, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2). У ході розгляду справи змінила позовні вимоги, прохаючи щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи зо дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 40). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між ним припинено. Донька мешкає з нею разом, знаходиться на її утриманні. Відповідач тривалий час приховував від неї місце роботи за розмір заробітку, але нещодавно вона дізналася про те, що він працює і має постійну заробітну плату. Належної матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, а тому вона змушена звернутися до суду. Через це слід стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, прохала його задовольнити. Надала показання, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач добровільно надавав кошти на утримання дитини, однак робив це тільки після її неодноразових прохань і не у тій сумі, яку вона прохала і яка була необхідна для утримання дитини, а у тій, яку вважав за можливе надати. Можливість утримувати дитину вона має завдяки своїм батькам, які їй допомагають матеріально. Через те, що дитина хвороблива, багато коштів витрачається на її лікування, а відповідач нікого, крім своєї дитини на утриманні не має, вважає, що має право прохати суд стягнути з відповідача на її корить, аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітків. Відповідач позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, вважаючи розмір у 1/3 частину завеликим. Пояснив, що на утриманні інших дітей, крім доньки [PERSON], [INFO], а також непрацездатних чи недієздатних осіб, не має. Дійсно надає кошти на утримання своєї дитини у тому розмірі, який вважає можливим. Відповідач не повідомляє йому про стан здоровя дитини, хоча він ним цікавиться. Заслухавши сторони та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 квітня 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матірю (а.с. 3-4). Відповідач працює і отримує заробітну плату, але регулярно, у добровільному порядку коштів на утримання своєї дитини позивачеві не надає (а.с. 35, 41). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, інших осіб на утриманні не має. З цих підстав позов підлягає задоволенню. Однак, розмір аліментів у 1/3 частину від усіх доходів відповідача на утримання однієї дитини, суд вважає дещо завищеним та не обґрунтованим наданими позивачем доказами. Тому, виходячи з того, що відповідач має досить молодий вік, може мати більший заробіток, що відповідно збільшить розмір аліментів, суд вважає достатнім для належного утримання дитини стягнення з відповідача ? частини від усіх видів його доходу. Позивач має право на стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини і може реалізувати це право у випадках, передбачених ст. 185 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial