Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У червні 2014 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідачів в якій просить суд захистити право власності його довірительки, шляхом усунення перешкоди в здійсненні права користування та розпорядженні житловим приміщенням, знявши з реєстраційного обліку відповідачів з квартири [ADDRESS], та зобовязати третю особу привести документи у відповідний стан. Позивач в судове засідання не зявилася, але та її представник позивача надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі та без участі позивача при заочному розгляду справи та без застосування технічних засобів. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачам на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідачів неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи на підставі договору купівлі продажу НАА № 057376, реєстр № 2364 від 03 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], позивач, [PERSON] набула право власності на квартиру № 47 в житловому будинку № 1/11, по вул. Бойка в м. Дніпродзержинську, цей договір був зареєстрований у Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське БТІ». Судом встановлено, що раніше зазначена квартира на підставі договору міни належала [PERSON], яка була продавцем вищевказаної квартири.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як встановлено в судовому засіданні, після укладання договору купівлі продажу, відразу позивач не мала наміру реєструватися за місцем знаходженням квартири, яку вона придбала, але згодом, вона разом зі своїми дітьми, відповідачами по справі, зареєструвалась в квартирі та мешкали там усі разом до 2012 року. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2012 року діти позивачки, відповідачі по справі, припинили своє мешкання в спірній квартирі, розїхались, забрали свої особисті речі, документи та виїхали за межі міста та Держави. Факт тривалого не проживання в будинку відповідачів, позивач підтверджує актами № 36, № 37, № 38 від 22 травня 2014 року, які видані ТОВ «Стелла», в яких зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі, але фактично відповідачі там не проживають з 2012 року, виїхали за межі міста, в квартирі їх особисті речі відсутні, що підтвердили свідки - сусіди з квартири № 46 та № 44. Судом встановлено, що позивач намагалася самостійно зняти з реєстрації відповідачів, оскільки вона є єдиним власником цього житла, але без документів посвідчуючи особистість відповідачів вона самостійно цього зробити не змогла, а на її вимогу знятися з реєстрації добровільно, відповідачі відмовляються, пояснюючи це тим, що вони мешкають в іншій Державі і не мають на це ні часу, а ні бажання, а ні коштів, щоб приїхати та виконати вимогу матері. Як встановлено в судовому засіданні в теперішній час позивачка, будучи власником майна (квартири), фактично позбавлена відповідачкою права користуватись цим майном, більше того відповідачі не здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, що спричиняє зростанню боргу, який лягає на позивача, як на власника майна. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідачі в спірній квартирі з реєстраційного обліку не зняті, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає власнику у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю, своїми діями Відповідачі порушують вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація Відповідачів за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним їй майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру. Суд вважає, що та обставина, що відповідачі продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачу на праві власності квартири. Таким чином вимога позивача щодо усунення перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися власністю підлягає задоволенню шляхом виселення та зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved