Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У червні 2017 року ПАТ КБ Приватбанк (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за договором від 17 грудня 2007 року станом на 16 травня 2017 року в сумі 17880 грн. 17 коп, з яких: 2656 грн. 50\~коп. заборгованості за кредитом, 8199 грн. 05 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5696 грн. 99 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 827 грн. 63 коп. штрафу (процентна складова). На обгрунтування своїх вимог Банк зазначив, що відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку картковий рахунок. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів, тому Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом об'єктивно встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім заяви позичальника, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторонами погоджено право банку на зміну розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою Банку, порядок сплати платежів по кредиту та відсотках, відповідальність сторін. Згідно з Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочення зобов'язання за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмірі якого встановлений тарифами договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 16 травня 2017 року у нього виникла заборгованість за кредитом в сумі 17880 грн. 17 коп, з яких: 2656 грн. 50\~коп. заборгованості за кредитом, 8199 грн. 05 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5696 грн. 99 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 827 грн. 63 коп. штрафу (процентна складова). Ці обставини підтверджуються: кредитним договором від 17 грудня 2007 року (заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування), укладеним між сторонами; розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ч. 1 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства, Банк вправі ставити вимоги до нього про стягнення 2656 грн. 50\~коп. заборгованості за кредитом, 8199 грн. 05 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 827 грн. 63 коп. штрафу (процентна складова). Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. За таких обставин, позов ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 5696 грн. 99 коп. не підлягає задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial