Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам 14 545 грн 13 коп і пені 22 035 грн 42 коп, та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп, посилаючись на те, що 6 лютого 1998 року Ізюмським міськрайонним судом їй було видано виконавчий лист відповідно до рішенням Ізюмського міськрайонного суду по справі А-24/1998, яке набрало чинності 06.02.1998 року, про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 28 січня 1998 року, і до досягнення повноліття. Відповідний виконавчий лист був звернутий нею до виконання відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області. [INFO] їх сину [PERSON] виповнилось 18 років. 16 жовтня 2014 року відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак відповідач виплату аліментів сплачував нерегулярно, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам, згідно до розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області заборгованість по аліментам станом на 20 березня 2013 року становить 7 259 грн 03 коп, з березня 2013 року по грудень 2013 року заборгованість становить 4 095 грн 27 коп, з січня 2014 року по серпень 2014 року заборгованість становить 3 190 грн 83 коп. Всього заборгованість станом на 01 серпня 2014 року становить 14 545 грн 13 коп. Оскільки вказана заборгованість виникла з вини відповідача, який добровільно заборгованість не виплачує, позивачка з посиланням на ст. 196 СК України просила стягнути вказану суму неустойки (пені), яку розрахувала в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 01.04.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 19 962,25 грн, за період з 01.03.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 1 249,80 грн, за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 823,37 грн, всього пені 22 035,42 грн. (а.с. 3-5) Позивачка в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги і просить суд позов задовольнити, на заочне рішення позивачка згодна (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що на підставі виконавчого листа у справі № А-24/1998, виданого 02 травня 2008 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28 січня 1998 року, і до його повноліття. Відповідний виконавчий лист був звернутий стягувачем [PERSON] до виконання відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області. [INFO] сину [PERSON] виповнилось 18 років. 16 жовтня 2014 року відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак відповідач виплату аліментів сплачував нерегулярно, в зв'язку з чим, як установлено судом, платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів. Згідно до розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області заборгованість по аліментам станом на 20 березня 2013 року становить 7 259 грн 03 коп, з березня 2013 року по грудень 2013 року заборгованість становить 4 095 грн 27 коп, з січня 2014 року по серпень 2014 року заборгованість становить 3 190 грн 83 коп. Всього заборгованість станом на 01 серпня 2014 року становить 14 545 грн 13 коп. (а.с. 8, 10, 11) Статтями 180, 196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки заборгованість виникає поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойка ( пеня) розраховується за кожен місяць окремо. Обчислення суми неустойки повинно проводитися із визначеного державним виконавцем розміру нарахованих аліментів за місяць, суми несплачених відповідачем аліментів саме за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів, та кількості днів прострочення до сплати певної суми заборгованості, починаючи з часу невиконання рішення суду. Той факт, що примусове виконання рішень суду покладається на державну виконавчу службу, не звільняє боржника від відповідальності за правилами ч.1 ст. 196 СК України, якщо він повідомлений про наявність обов'язкового до виконання рішення суду про стягнення аліментів. Та обставина, що відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом стосується лише розміру заборгованості та розрахунку пені, тягар доведення яких за змістом вказаного закону покладається на позивача, а відповідач при доведеності заборгованості зобов'язаний спростувати свою вину в її виникненні та розмір. Відповідно до наявного у справі і не оспореного сторонами на день її розгляду в суді розрахунку державного виконавця відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №А-24/1998, виданого 02 травня 2008 року Ізюмським районним судом Харківської області, станом на 20 березня 2013 року становить 7 259 грн 03 коп, з березня 2013 року по грудень 2013 року заборгованість становить 4 095 грн 27 коп, з січня 2014 року по серпень 2014 року заборгованість становить 3 190 грн 83 коп. Всього заборгованість станом на 01 серпня 2014 року становить 14 545 грн 13 коп, яка нарахована державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області за заявою позивачки в період з березня 2009 року по серпень 2014 року, як непрацюючому відповідно до статті 74 закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11). Згідно до обов'язкової для виконання в силу ст. 124 Конституції України чинного рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 06 лютого 1998 року [PERSON] зобов'язаний з 28.01.1998 року і до повноліття свого сина [PERSON], [INFO], сплачувати аліменти на його утримання своїй колишній дружині - позивачці по справі, що свідчить про наявність презумпції вини боржника у виникненні заборгованості по їх сплаті та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України, що враховує суд у своїх висновках про доведеність вини відповідача. У відповідності до ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч.3 ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу. Таким чином в межах заявленого позову слід вважати доведеним наявність у [PERSON] заборгованості по аліментам за вказаним рішенням суду, що з врахуванням положень ч.1 ст. 196 СК України не впливає на розрахунок суми неустойки (пені), розрахованої на підставі заборгованості, яка існувала. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035, Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Обчислення суми неустойки повинно проводитися із визначеного державним виконавцем розміру нарахованих аліментів за місяць, суми несплачених відповідачем аліментів саме за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів, та кількості днів прострочення до сплати певної суми заборгованості, починаючи з часу невиконання рішення суду. Факт неповного невиконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не заперечувався, підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем (а.с. 10, 11). При ухваленні рішення суд дійшов висновку про покладання на відповідача обов'язку сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину. Але, суд не може виходити лише із розрахунків, наведених позивачкою, суд не може погодитися із застосованим позивачкою механізмом обчислення суми неустойки, виходячи із збільшення суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці та загальної кількості днів прострочення за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року у розмірі 19 962 грн 25 коп, який не ґрунтується на вимогах закону. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд з'ясував розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановив строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислив розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно за період з 01 березня 2009 року по серпень 2014 року сума неустойки (пені) складатиме 4 501 грн 41 коп, яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], за кожен місяць прострочки, розрахованого державним виконавцем: - сума пені за 2009 рік: 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% = 475,34 грн; - сума пені за 2010 рік: 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 28 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% = 566,99 грн; - сума пені за 2011 рік: 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 28 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% = 566,99 грн; - сума пені за 2012 рік: 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 29 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 30 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% + 155,34 грн х 30 днів х 1% + 155,34 грн х 31 день х 1% = 568,54 грн; - сума пені за 2013 рік: 155,34 грн х 31 днів х 1% + 155,34 грн х 28 день х 1% + 155,34 грн х 31 днів х 1% + 437,77 грн х 30 день х 1% + 437,77 грн х 31 днів х 1% + 437,77 грн х 30 день х 1% + 437,77 грн х 31 днів х 1% + 437,77 грн х 31 день х 1% + 437,77 грн х 30 день х 1% + 437,77 грн х 31 днів х 1% + 437,77 грн х 30 день х 1% + 437,77 грн х 31 днів х 1% = 1 361,18 грн; - сума пені за 2014 рік: 437,77 грн х 31 днів х 1% + 437,77 грн х 28 днів х 1% + 460,09 грн х 31 день х 1% + 460,09 грн х 30 днів х 1% + 460,09 грн х 31 день х 1% + 460,09 грн х 30 днів х 1% + 460,09 грн х 31 день х 1% + 14,84 грн х 1 день х 1% = 962,36 грн; Всього 4 501,41 грн. Відповідно на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], сума неустойки (пені) - 4 501 грн 41 коп. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий та сімейний стан платника аліментів [PERSON], позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на її користь 14 545 грн 13 коп заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини та 4 501 грн 41 коп неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, із відшкодуванням документально підтверджених понесених позивачкою судових витрат по справі в сумі 243 грн 60 коп (а.с. 2).

Outcome: partial