Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Ухвалою Краматорського міського суду від 24.02.2014 року було скасовано заочне рішення, винесене 26.09.2013 року по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Справа буда призначена до нового судового розгляду. Згідно позовної заяви, 13.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-103/481/2008, відповідно до якого банком було надано відповідачу кредит у сумі 51403,75 доларів США, з плаваючою процентною ставкою 5,99 % річних та процентною ставкою по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, з датою остаточного повернення кредиту 15.05.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 13.05.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки РМL-103/481/2008, відповідно до якого [PERSON] передала у іпотеку будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, площею 0,10000 га. 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до яких до позивача переходять усі права банку за кредитним договором та договором забезпечення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань по договору станом на 04.06.2013 року за ними утворилась наступна заборгованість: заборгованість за кредитом в сумі 54328,07 доларів США (станом на 04.06.2013 року за курсом НБУ становить 434244,26 грн.), проценти в сумі 27490,28 доларів США, що станом на 04.06.2013 року за курсом НБУ становить 219729,80 грн., пеня за період з 04.06.2012 року по 04.06.2013 року в сумі 2271303,99 грн. До теперішнього часу дана заборгованість не погашена. У зв'язку з чим, позивач просить суд винести рішення, яким звернути стягнення на нерухоме майно, яке є власністю [PERSON] та є предметом іпотеки, а саме будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, площею 0,10000 га, з метою їх подальшого продажу та задоволення вимог позивача в сумі 81818,35 доларів США, а також встановити спосіб реалізації предмету іпотеки, встановлений ст. 41 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, та примусово виселити осіб, що мешкають за адресою [ADDRESS], а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, вимоги підтримує та не проти ухвалення повторного заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з'являлася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином (судовими повістками про виклик до суду та телефонограмами, зареєстрованими належним чином в журналі реєстрації відправлених телефонограм, витяг з якого міститься в матеріалах справи). Також, в матеріалах справи є довіреність на представлення інтересів відповідачки у суді [PERSON], від якого неодноразово надходили заяви від імені [PERSON] про перенесення слухання справи, які судом були задоволені. Що стосується клопотання [PERSON] від 12.05.2014 року про перенесення слухання справи у зв'язку з її находженням в іншому регіоні, воно не було задоволено, у зв'язку з тим, що навіть якщо [PERSON] дійсно знаходиться за межами м. Краматорська, то її представник 12.05.2014 року знаходився у місті Краматорську, так як дана заява саме в цей день була передана судді через вхідну канцелярію ним особисто, про що мається вхідний № 12110 від 12.05.2014 року. Тобто прибувши в приміщення суду для передання заяви про перенесення слухання справи саме 12.05.2014 року, [PERSON] не прибув до судового засідання. Врахувавши ці обставини, суд вважає, що відповідач та її представник навмисно мали намір затягти розгляд справи. Тому, відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити повторне заочне рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як видно з кредитного договору № МL-103/481/2008 від 13.05.2008 року, ЗАТ «ОТП Банк» надав позичальникові [PERSON] кредит у розмірі 51403,75 доларів США з плаваючою процентною ставкою 5,99 % річних та процентною ставкою по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, з датою остаточного повернення кредиту 15.05.2023 року. Відповідно до договору іпотеки від 13.05.2008 року, в забезпечення виконання кредитного договору між банком та [PERSON], остання передала у іпотеку будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, площею 0,10000 га. Як встановлено в судовому засіданні, 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до яких до позивача переходять усі права банку за кредитним договором та договором забезпечення. Судом встановлено, що відповідачі свої зобов'язання по договору не виконали, тому станом на 04.06.2013 року за ними утворилась наступна заборгованість: заборгованість за кредитом в сумі 54328,07 доларів США (станом на 04.06.2013 року за курсом НБУ становить 434244,26 грн.), проценти в сумі 27490,28 доларів США, що станом на 04.06.2013 року за курсом НБУ становить 219729,80 грн., пеня за період з 04.06.2012 року по 04.06.2013 року в сумі 2271303,99 грн. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язання здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконанням боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, площею 0,10000 га, з метою їх подальшого продажу та задоволення вимог позивача в сумі 81818,35 доларів США, підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про встановлення способу реалізації предмету іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та щодо виселення, суд вважає, їх передчасними, оскільки у відповідності до ст. 109 ЖК - звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Таким чином, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не виконано усіх вимог, що передують виселенню з житла на яке звернено стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесений судовий збір в сумі 3441,00 грн. З огляду на викладене,

Outcome: partial