Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з 1995 року по 2011 рік вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має задовільний стан здоров'я, на диспансерному обліку не перебуває, працює інспектором в Одеській регіональній службі Державного ветеринарно-санітарного контролю на кордоні та транспорті і має постійний заробіток. Тому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 27 грудня 2015 року, а потім у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO], починаючи з дня подання заяви. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала через канцелярію суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден щомісяця виплачувати аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] у вказаному позивачкою розмірі. Просить розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2011 рік, в якому у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження наявними в матеріалах справи. Також судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою, але домовленості щодо утримання дітей з боку відповідача між сторонами не досягнуто. Відповідно до довідки №800 від 25.06.2014 року наданої Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, відповідач [PERSON] працює з 01.06.2012 року лікарем ветеринарної медицини пункту державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті №22 Одеської регіональної служби, згідно наказу « 22-к від 21.05.2012 року. З наданої Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті довідки № 804 від 26.06.2014 року, вбачається, що середньомісячна заробітна плата відповідач [PERSON] складає 4207,52 грн. Зі змісту ч.4 ст.174 ЦПК України вбачається, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 141 СК України, встановлена рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Тому на підставі вищезазначеного, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків, щодо дітей, суд при визначенні розміру аліментів, у відповідності зі ст.182 СК України враховує те, що відповідач працює, позов визнав, згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO], починаючи з 02.06.2014 року. З 27.12.2015 року стягнення проводити у розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO]. Згідно з ч.1 п.1, ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто починаючи з 02.06.2014 року. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved