Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, укладений 14.02.2008 р. між [PERSON] та [PERSON], дітей народжених під час шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити проживати з батьком, а у разі залишення дітей на проживання з матірю - [PERSON] встановити позивачу можливість спілкування з дітьми без обмежень у часі та місці перебування з ними, повернути відповідачу її прізвище до одруження «Хомик». Поданий позов обґрунтовувався тим, що сторони втратили взаємні почуття, повагу, довіру один до одного, з літку 2014 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують стосунків. Вказується, що спроби позивача налагодити стосунки протягом останнього року не дали ніяких результатів, зазначається, що подальше шлюбне життя та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 23 червня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи (а.с. 24), подав через канцелярію суду заяву, в якій вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи (а.с. 24), подала через канцелярію суду заяву, в якій позов в частині розірвання шлюбу визнала, висловила згоду на повернення дошлюбного прізвища Хомик, просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між [PERSON] до [PERSON] (після одруження - [PERSON]В.) було укладено шлюб, зареєстрований Житомирським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (актовий запис № 119), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №043051 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 5,6). Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. З огляду на викладене, з урахуванням визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки в порушення ч. 1 ст. 24 СК України не відповідає їх волі, тому суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved