Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який зареєстрований 09 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису № 231. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, непорозуміння один одного, необґрунтовані недовіри, підозри, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. останні три місяця він з відповідачем проживають окремо друг від друга. Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і він не бажає підтримувати подружні відносини. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу під час підготовчого судового засідання у його відсутність та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. ( а.с.21.). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, на розірванні шлюбу під час підготовчого судового засідання надала згоду. ( а.с.22) Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису № 231, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2008року .(а.с.6). Від спільного життя мають малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2013 року.(а.с.8) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.2009 року.(а.с.9) Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та подружжя перестали вести спільне господарство. Дружина перестала поважати чоловіка як особистість, не рахувалася з його бажаннями, після чого їх відносини дуже погіршились. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з 2017 року. Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, а навпаки надала згоду на його розірвання та просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу « [PERSON] ».(а.с.23). При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх малолітнім дітям. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона змінила під час реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 768,40 грн. покладаються на позивача.

Outcome: approved