Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 січня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5862385217, шляхом подання відповідачем заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої вона підтвердила згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею, як позичальником. 09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за Кредитними договорами. Позивач зазначає, що відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 78 158,92 грн, з яких: 37 665,8 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4,31 грн сума заборгованості за відсотками; 25886,14 грн сума заборгованості за щомісячними процентами; 14602,67 грн сума заборгованості за пенею. Відповідно до п. 6.2.3 Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить право вимоги за Портфелем Заборгованості боржників, зазначених у реєстрі боржників. На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 514, 516 ЦК України, на адресу [PERSON] , зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ «ФК «ЦФР» направлене повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке залишилось без виконання. При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5862385217від 17 січня 2018 року в розмірі 78 158,92 грн, а також, судові витрати у розмірі 2 270,00 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представники позивача не з`явилися, згідно з клопотанням, яке міститься в позовній заяві, просить справу розглянути за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачці було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином відповідно до поштового повідомлення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 17 січня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5862385217, шляхом подання відповідачем заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої вона підтвердила згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та позичальником. За умовами цього договору, викладеними в заяві про отримання кредиту, позичальник отримала на споживчі цілі кредитні кошти в розмірі 45 250 грн строком на 24 місяців та зобов`язалася повернути позичені кошти згідно з графіком платежів під щомісячні проценти у розмірі 3,49 % від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів (а.с. 3-4). Графіком платежів передбачена сплата щомісячного платежу у тому числі повернення суми кредиту, річних та щомісячних процентів, та передбачені граничні терміни повернення кредиту. Факт укладання кредитного договору також підтверджується змістом підписаної Відповідачем заяви (щодо персональних даних), подачею до Первісного кредитора копії паспорта та ідентифікаційного номера з посвідченням його власним підписом. Отже, Первісним кредитором умови кредитного договору виконано надано кредит на суму 45\~250 грн, з яких 43\~400 грн відповідач одержав як переказ, 1 850 грн сплатив страховий платіж (а.с. 6). Відповідно до договору відступлення права вимоги № 20191209 укладеного 09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» продало (відступило) права вимогиза кредитним договором № 5862385217 від 17 січня 2018 року. (а.с. 26). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 09 грудня 2019 року до договору відступлення права вимоги № 20191209 від 09 грудня 2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 78 158,92 грн за кредитним договором № 5862385217 від 17 січня 2018 року (а.с. 29). На підтвердження зазначеної обставини позивач також додав копію Договору відступлення прав вимоги № 20191209 від 09 грудня 2019 року «Реєстр боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» до договору відступлення прав вимоги № 20191209 від 09 грудня 2019 року (а.с. 26-29). На виконання п. 6.6 договору відступлення права вимоги №20191209 від 09 грудня 2019 року, ТОВ «ФК «ЦФР» 23 грудня 2019 на адресу [PERSON] надіслало повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та здійснення виконання всіх зобов`язань на користь нового кредитора (а.с. 24). ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] надіслано повідомлення №003722580-1 від 23 грудня 2019 про порядок погашення заборгованості за кредитним договором: № 20191209 від 09 грудня 2019 року (а.с. 25). Згідно п. 1.1 Договору відступлення права вимоги (укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ЄАПБ») на умовах, встановлених цим Договором кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а новий приймає належні Кредитору права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Так, згідно з розрахунком заборгованості, зробленого ТОВ «ФК «ЦФР», у зв`язку з неналежним виконанням умов договору № 5862385217 від 17 січня 2018 року у [PERSON] станом на 09 грудня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 78 158,92 грн, з яких: 37 665,8 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4,31 грн сума заборгованості за відсотками; 25 886,14 грн сума заборгованості за щомісячними процентами; 14 602,67 грн сума заборгованості за пенею. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналіз вище зазначених норм дає підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 5862385217 від 17 січня 2018 року у розмірі52272,78 грн,з яких: 37 665,8 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4,31 грн сума заборгованості за відсотками;14 602,67 грн сума заборгованості за пенею. Крім того позивач просив стягнути з відповідача 25 886,14 грн щомісячними процентами (плата за управління кредитом). Проте, суд не може погодитись з таким нарахуванням, з огляду на наступне. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Зазначене узгоджується із висновками, які викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року під час розгляду справи № 531/648/15-ц. З огляду на викладене, нарахована позивачем заборгованість за щомісячними процентами у розмірі 25 886,14грн, фактично є щомісячною комісією за управління кредитом. При цьому ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Нарахування комісії було проведено товариством та частково сплачено відповідачем за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсація сукупних послуг товариства, за рахунок відповідача, що є незаконним. За такого, умови договору про встановлення кредитором будь-яких відсотків за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а тому сума нарахована позивачем за управління кредитом у розмірі 25 886,14грн не підлягає стягненню. З огляду на викладене, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 272,78 грн, з яких: 37 665,8 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4,31 грн сума заборгованості за відсотками; 14 602,67 грн сума заборгованості за пенею. Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню накористь позивача документальнопідтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1\~518,18грн.(сума, заявлена позивачем до стягнення 78\~158,92 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду - 52 272,78 грн.; позов задоволено на 66,88%).

Outcome: partial