Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 28.04.2006 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №211. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Зазначає, що спільне життя між ними не склалось. На цей час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя, збереження їх сімї, та взагалі примирення, як зазначає позивач, не можливе. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання, які поверталися до суду не врученими з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України дає суду підстави вважати, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. У звязку із зазначеними обставинами, суд вважає за можливе зі згоди позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №211. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через фактичне припинення шлюбних відносин, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки, спільне життя суперечить їх інтересам. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved