Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У травні 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛД ВЕЙ» (далі ТОВ «БІЛД ВЕЙ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому зазначило, що той 19.12.2018 був зарахований на посаду «оббивальника меблів» ТОВ «БІЛД ВЕЙ». 03.01.2019 його було відряджено до Литовської Республіки терміном з 04.01.2019 по 17.02.2019. Йому було перераховано на картковий рахунок 37579,19 грн. за які він не відзвітував. Цим він спричинив шкоди підприємству, а тому зазначена сума підлягає стягненню з нього на користь товариства. Також у травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «БІЛД ВЕЙ» у якому зазначив, що він працював у ТОВ «БІЛД ВЕЙ» на посаді «оббивальника меблів» і з 04.01.2019 по 17.02.2019 працював у Литовській Республіці за що отримав заробітну плату у розмірі 37579,19 грн. Місця роботи на території України товариством йому не надавалося, воно мало лише офісне приміщення, де він подавав заяву про прийняття на роботу. Листами від 28.03.2019 та 27.03.2019 ТОВ «БІЛД ВЕЙ» повідомило його про необхідність надати пояснення щодо відсутності на робочому місці, на що він телефоном повідомив, що виконав роботу закордоном та отримав заробітну плату, робоче місце йому не надавалося і за характером робота становить працю закордоном. В Україні він не працював інших наказів про відрядження не було. 20.04.2019 [PERSON] отримав листа від товариства яким його повідомлено про звільнення з займаної посади за ч.4 ст.40 КЗпП України. Однак, оскільки місце роботи в Україні йому не надавалося інших відряджень не було, то й прогулу з його сторони не було. Отже, його звільнення було незаконним, а тому просить скасувати наказ про припинення з ним трудового договору №153-к від 16.04.2019, зобов`язати товариство поновити його на посаді «оббивальник меблів», а також стягнути з ТОВ «БІЛД ВЕЙ» заробіток за час вимушеного прогулу. За клопотанням представника ТОВ «БІЛД ВЕЙ» цивільні справи за даними позовами були об`єднані в одне провадження ухвалою суду від 26.07.2019. В судовому засіданні представник ТОВ «БІЛД ВЕЙ» підтримав позовну заяву товариства та заперечив проти позову [PERSON] , оскільки той повідомлявся про необхідність з`явитися до офісу товариства, але без поважних причин не зробив цього. Представник [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ТОВ «БІЛД ВЕЙ» взагалі не надало доказів того, що [PERSON] перерахувалися якісь кошти. Також він зазначив, що робоче місце [PERSON] в Україні не визначалося, про нове відрядження він не знав та не був повідомлений, а тому відсутні підстави вважати, що ним було допущено прогул. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні обох позовів слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до наказу TOB «БІЛД ВЕЙ» від 18.12.2018 № 80-к [PERSON] , на підставі особистої заяви, з 19.12.2018 призначено на посаду «Оббивальник меблів» на умовах повного робочого часу з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. 19.12.2018 між [PERSON] та TOB «БІЛД ВЕЙ» укладено трудовий договір №80-Б. Згідно з умовами цього договору роботодавець може направити Працівника у службове відрядження (короткострокове або довгострокове) для виконання робіт або для підвищення професійної кваліфікації на підприємство Замовника, де Працівник підпорядковується вказівкам і внутрішньому удовому розпорядку Замовника. Строк відрядження працівників, які направляються за кордон за зовнішьоекономічними договорами (контрактами), розраховується виходячи з умов таких договорів (контрактів) та оформлюється наказом керівника Товариства. Строк направлення у відрядження за кордон не може перевищувати 1 (один) рік (п.1.2). Працівник підписанням цього трудового договору дає свою згоду на поїздки у відрядження; усвідомлює специфіку роботи на виробничому майданчику Замовника; приймає усі умови та вимоги Роботодавця щодо конфіденційності, умов праці та відпочинку, проїзду та проживання, оплати праці (п.1.3). Працівник зобов`язується виконувати роботу за виробничими завданнями Роботодавця та Замовника, а Роботодавець зобов`язується виплачувати Працівникові заробітну плату, відповідно до встановленого розміру, визначеного законодавством України, витрати на відрядження і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством України та країни Замовника (п.3.1). Відповідно до наказу TOB «БІЛД ВЕЙ» від 03.01.2019 № 5-в «Про відрядження [PERSON] » оббивальника меблів [PERSON] відряджено до Литовської Республіки, м. Каунас на період з 04.01.2019 по 17.02.2019 на підприємство UAB «INOVERSLAS» для виконання робіт відповідно до зовнішьоекономічного контракту № 2018/11/01-01 від 01.11.2018. Сторонами визнається, що [PERSON] виконував роботи відповідно до цього відрядження. Відповідно до довідки про перерахування грошових коштів на відрядження від 19.04.2019 [PERSON] були перераховані кошти на відрядження за період з 04.01.2019 по 17.02.2019 в сумі 37579,19 грн. За пунктами 3.3.2 та 3.3.3 трудового договору №80-Б роботодавець (ТОВ «БІЛД ВЕЙ») зобов`язувався виплачувати працівникові заробітну плату, передбачену штатним розкладом, а також, під час перебування працівника у відрядженні виплачувати йому добові за кожен календарний день протягом усього періоду роботи працівника на виробничому майданчику замовника у розмірі, встановленому наказом директора підприємства. Згідно з ст.121 КЗпП України працівники мають\~право на\~відшкодування витрат\~та одержання\~інших компенсацій\~у зв`язку\~з службовими\~відрядженнями. Працівникам,\~які направляються\~у відрядження,\~виплачуються:\~добові за\~час перебування\~у відрядженні,\~вартість проїзду\~до місця\~призначення і\~назад та\~витрати по\~найму жилого\~приміщення в\~порядку і\~розмірах,\~встановлюваних законодавством. За\~відрядженими працівниками\~зберігаються протягом\~усього часу\~відрядження місце\~роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих ТОВ «БІЛД ВЕЙ» документів неможливо встановити яка частина суми 37579,19 грн. становила заробітну плату [PERSON] , а яка - добові, вартість проїзду та витрати по найму житла. Таким чином неможливо встановити чи були [PERSON] взагалі витрачені якісь кошти на відрядження надмірно. Крім того, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає\~поверненню безпідставно\~набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року, на яку посилається ТОВ «БІЛД ВЕЙ» у своїх позовних вимогах, регулює питання службових відряджень підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів. Тому до даних правовідносин вона не може бути застосована. З цих же підстав до даних правовідносин не застосовуються пункти 170.9.1, 170.9.2, 170.9.3 Податкового кодексу України, оскільки вони регулюють питання оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк, а не правовідносини між працівником та роботодавцем. Також ТОВ «БІЛД ВЕЙ» не доведено спричинення шкоди [PERSON] товариству, а тому відсутні підстави для застосування норм ст.130 КЗпП України. Таким чином суд не знаходить підстав для стягнення з [PERSON] заявленої ТОВ «БІЛД ВЕЙ» суми. В подальшому, 24.02.2019 заступник директора ТОВ «БІЛД ВЕЙ» доповідною запискою повідомляє директора товариства про необхідність відрядження [PERSON] до того ж підприємства на період з 01.03.2019 по 15.04.2019. Наступного дня директор товариства видає відповідний наказ №84/1-в, яким [PERSON] відряджають до Литовської Республіки, м.Каунас на період з 01.03.2019 по 15.04.2019 на підприємство UAB «INOVERSLAS» для виконання робіт відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 2018/11/01-01 від 01.11.2018. ТОВ «БІЛД ВЕЙ» стверджує, що [PERSON] повідомлявся про зазначене відрядження телефоном на підтвердження чого надано доповідну записку заступника директора [PERSON] від 28.02.2019 про те, що станом на 28.02.2019 [PERSON] не з`явився до офісу товариства для ознайомлення з наказом. Отже зі змісту цієї доповідної записки встановлено, що фактично [PERSON] з наказом про відрядження не був ознайомлений, а повідомлявся лише про необхідність прибуття до офісу товариства для ознайомлення з цим наказом. Також йому не було встановлено термін у який він повинен був з`явитися до офісу, а сам [PERSON] повідомив, що з`явиться у найближчий час не конкретизувавши термін прибуття. \~ \~ \~ \~02.03.2019 підприємство UAB «INOVERSLAS» повідомило ТОВ «БІЛД ВЕЙ», що [PERSON] на робоче місце не вийшов. \~ \~ \~ \~Поряд з цим TOB «БІЛД ВЕЙ» ще 01.03.2019, тобто до повідомлення підприємства UAB «INOVERSLAS», було складено акт № 1/03 про відсутність працівника на роботі, згідно якого протягом 01.03.2019 [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин. \~ \~ \~ \~В подальшому ТОВ «БІЛД ВЕЙ» були складені аналогічного змісту акти № 2/03 від 04.03.2019, № 3/03 від 05.03.2019, № 4/03 від 06.03.2019, № 5/03 від 07.03.2019, № 6/03 від 11.03.2019, № 7/03 від 12.03.2019, №8/03 від 13.03.2019, № 9/03 від 14.03.2019, № 10/03 від 15.03.2019, № 11/03 від 18.03.2019, № 12/03 від 19.03.2019, № 13/03 від 20.03.2019, № 14/03 від 21.03.2019, № 15/03 від 22.03.2019, № 16/03 від 25.03.2019, № 17/03 від 26.03.2019, № 18/03 від 27.03.2019, № 19/03 від 28.03.2019, № 20/03 від 29.03.2019, № 21/03 від 01.04.2019, .42 22/03 від 02.04.2019, № 23/03 від 04.04.2019, № 24/03 від 04.04.2019, № 25/03 від 05.04.2019, № 26/03 від 08.04.2019, № 27/03 від 09.04.2019, № 28/03 від 10.04.2019, № 29/03 від 11.04.2019, № 30/03 від 12.03.2019, № 31/03 від 15.04.2019, № 32/03 від 16.04.2019. Також у довідці підприємства UAB «INOVERSLAS» від 30.03.2019 підтверджена відсутність [PERSON] на роботі з 01.03.2019 по 30.03.2019. Крім цього сам [PERSON] не заперечує, що він не працював на підприємстві UAB «INOVERSLAS» у зазначений період. Згідно наказу TOB «БІЛД ВЕЙ» № 153-к від 16.04.2019 на оббивальника меблів [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення та припинено трудовий договір на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Копія наказу з повідомленням про звільнення була вручена [PERSON] 20.04.2019. Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Проте, доказів що [PERSON] був ознайомлений з наказом про відрядження №84/1-в, яким його відряджали до Литовської Республіки, м.Каунас на період з 01.03.2019 по 15.04.2019 на підприємство UAB «INOVERSLAS» суду не надано, а тому відсутні підстави стверджувати що він знав про умови та строки даного відрядження, що є поважною причиною його відсутності на підприємстві UAB «INOVERSLAS» у березні 2019 року. Також необгрунтованим є посилання представника ТОВ «БІЛД ВЕЙ» на сплив місячного строку на оскарження звільнення, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України оскільки позов [PERSON] подано поштою 20.05.2019, тобто в останній день цього строку. Проте, за нормами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. З 01.03.2019 року [PERSON] до офісу ТОВ «БІЛД ВЕЙ» не з`являвся пояснень про причини неявки не надавав. Ці обставини підтверджуються актом №33/03 від 16.04.2019 згідно з яким протягом березня-квітня 2019 року керівництвом товариства та менеджером з персоналу неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки до [PERSON] з метою з`ясування причин його відсутності на робочому місці. Під час телефонних розмов останній відмовився надавати будь-які пояснення з цього приводу, надати будь-які підтверджуючі документи, а також прибувати в офіс компанії для з`ясування цих обставин. Суд вважає необгрунтованим посилання [PERSON] , щодо відсутності прогулу на тій підставі, що робочого місця в Україні у нього не було, оскільки на підставі зазначеної ст.139 КЗпП України він зобов`язаний був з`явитися до офісу товариства на виклик керівництва. Поважних причин неявки туди він не навів. Його пояснення щодо наявності у нього робочого місця в Литовський Республіці, а не в Україні, не є підставою для неявки до офісу товариства, оскільки він також не з`явився для ознайомлення з наказом про відрядження. Таким чином, відсутність [PERSON] не тільки на підприємстві UAB «INOVERSLAS», а й в офісі ТОВ «БІЛД ВЕЙ» з 01.03.2019 по 30.03.2019 є прогулом, а його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України є законним. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed