Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У червні 2012 року Васильківський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах повнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про вселення її з житлового будинку, обґрунтовуючи вимоги тим, що за зверненням директора Васильківського міського дитячого будинку змішаного типу «Сонечко» щодо порушення права на житло неповнолітнього [PERSON] було проведено перевірку, під час якої установлено, що у вказаному дитячому будинку з 9 грудня 2009 року на повному державному утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Його мати - [PERSON], рішенням Васильківського міськрайонного суду від 26 серпня 2010 року № 2-2159/10, позбавлено відносно нього батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради від 30 листопада 2009 року № 482 за вихованцем дитячого будинку збережено житло на праві користування за адресою: [ADDRESS]. відповідно до прописки хлопчика за даною адресою, оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 квітня 2005 року частковим власником житлової площі за вказаною вище адресою є [PERSON], якій належить 17/50 частини житлового будинку. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач також зазначив, що перевіркою встановлено факт проживання на даній житловій площі громадянки [PERSON], яка мешкає там не маючи на це ніяких правових підстав, чим порушується право неповнолітнього на володіння, розпорядження та користування своїм майном. Таким чином, позивач, як орган прокуратури України, на який покладено обов'язок захисту інтересів найбільш соціально незахищених верств населення, в тому числі неповнолітніх, вирішив звернутися до суду з даним позовом, яким просить виселити [PERSON] з приватного житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Представники третіх осіб, а саме Васильківського міського дитячого будинку «Сонечко», Служби у справах дітей Васильківської міської ради та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 26 серпня 2010 року № 2-2159/10 [PERSON] позбавлено батьківських прав на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішеннями виконавчого комітету Василькіської міської ради №№ 482, 487, 488 від 30 листопада 2009 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлено його до Васильківського міського дитячого будинку змішаного типу «Сонечко». За [PERSON] збережено житло на праві користування за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-16). Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником 17/50 частин житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6,9,10,11). З довідки № 17п/в від 28 лютого 2012 року, наданої СГІРФО Васильківського MB ГУ МВС України в Київській області, вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Під час обстеження житлово-побутових умов, яке неодноразово проводилось відповідною комісією дитячого будинку змішаного типу «Сонечко», встановлено, що за вихованцем ДБЗТ «Сонечко» збережене вказане вище житло на праві користування. Але, на момент обстеження, які проводились 12 березня 2010 року, 27 вересня 2010 року, .21 квітня 2011 року, 30 листопада 2011 року та 21 березня 2012 року, що складались відповідні акти, за даною адресою проживає громадянка [PERSON], не маючи при цьому правовстановлюючих документів на житло, тобто правових підстав для проживання у ньому (а.с.27-31). Крім того, є рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2012 року № 1008/2318/12, що набрало законної сили, яким [PERSON] зобов'язано не чинити [PERSON] перешкод у користуванні будинком [ADDRESS]. Цим рішенням суду установлено, що [PERSON] не доведено факту придбання частки у спірному у [PERSON] (а.с. 20-23). Також, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2013 року №362/1624/13-ц, що набрало законної сили, у позові [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірного житлового будинку дійним було відмовлено. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Власник майна також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може біти виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Згідно із ч. З ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів установлено, що прокурор звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], який знаходиться в дитячому будинку та має право на користування спірним житловим приміщенням, що порушується відповідачкою, яка вселилася й проживає в будинку без будь якої правової підстави, права власності на спірний житловий будинок відповідачка не має, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту порушеного права [PERSON] шляхом виселення відповідачки із займаного житла. Вимога позову про зобов'язання [PERSON] звільнити житловий будинок задоволенню не підлягає, оскільки право [PERSON] захищено судом у спосіб виселення відповідачки із спірного будинку. На підставі викладеного та

Outcome: partial