Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] предявив позов на предмет захисту свого права користування житлом в квартирі державного житлового фонду по пр. Кірова, 50-Б/43 в м. Дніпропетровську з підстав того, що він несе тягар обов'язків з утримання квартири та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з ним і відповідача, яка хоч і зареєстрована в квартирі, проте три роки тому забрала свої власні речі, покинула квартиру і маючи ключі, припинила користування цим житлом, участі в оплаті комунальних платежів не бере, тому позивач просив суд визнати відповідача такою, яка втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві правових підстав за ст.71, 72 ЖК України. Відповідач заперечень проти позову не надала та, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду відповідно до ст. ст.74-77 ЦПК України, в судове засідання не зявилася, свого представника до суду не направила, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Треті особи ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у письмовій заяві клопотало про розгляд справи у відсутності представника, інші особи причин неявки суду не повідомили, на підставі чого відповідно до ст. 36 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі вказаних третіх осіб. Свідок [PERSON], допитана судом під присягою, в судовому засіданні показала, що знайома з [PERSON] близько чотирьох років, неодноразово бувала в гостях у останнього в квартирі [ADDRESS], зокрема, і на різні свята, день народження та за останні три роки, коли вона стала бувати в квартирі позивача, щонайменше раз на кілька місяців, вона жодного разу не бачила, щоб в квартирі хтось іще окрім нього проживав, в тому числі, коли вона була 12 червня 2015 року в гостях на дні народження [PERSON] Свідок [PERSON], допитаний судом під присягою, в судовому засіданні показав, що роки чотири тому назад працював разом з [PERSON] на будівництві і з того часу з ним товаришує, тому часто бував у нього в гостях в квартирі [ADDRESS] і бачив, що той проживав один, інших осіб там не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи позовної заяви в межах заявлених вимог, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 30 червня 1965 року Виконкомом Кіровської ради депутатів трудящих видано ордер №1640 на вселення у квартиру [ADDRESS] на склад сімї [PERSON], [PERSON] (а.с.42). В подальшому позивач за згодою інших зареєстрованих осіб вселений та зареєстрований з 25 березня 2011 року у вказану квартиру як член сімї наймача. За даними КП «ДМБТІ» ДОР від 21 липня 2015 року, а так само інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22 липня 2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] за жодною особою не зареєстровано, а так само відсутні обтяження (а.с. 22, 23). Відповідно до даних довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР від 29 квітня 2015 року №2790 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 5 осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Дані обставини узгоджуються з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області від 29 липня 2015 року про те, що [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрована з 21 липня 1977 року (а.с.36). Також судом встановлено, що відповідач, починаючи з 2012 року покинула квартиру, забрала свої речі і маючи ключі від квартири, більше туди ніколи не зявлялася, що обєктивно підтверджується актом про непроживання від 09 червня 2015 року, завіреним підписом паспортиста та завірений печаткою КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР, поштовою кореспонденцією, що повернулася до суду з відміткою про непроживання [PERSON] у спірній квартирі, сукупно з показаннями свідків [PERSON], [PERSON] За наведених обставин, в судовому засіданні безспірно доведено, що донині відповідач, починаючи з 2012 року не користується жилим приміщенням в спірній квартирі, не претендує на це та витрат по утриманню цього житла у відповідності з обовязком, визначеним ст. 78 ЖК УРСР не несе. Оскільки іншого відповідачем відповідно до своїх обовязків за ст.10, 60 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин остання користувалася спірною квартирою відповідно до ст.106, ч.2 ст.61 ЖК УРСР як наймач на умовах договору найму житла з державного житлового фонду, і за нею відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР зберігалося право користування цим житлом виключно до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачем жилого приміщення за ч.3 ст.71 ЖК УРСР. Таким чином, оскільки відповідач з 2012 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернулася і не користується ним, хоч об'єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність її у квартирі більше строку збереження за особою права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідача в судовому порядку належить визнати такою, яка втратила право користування спірною квартирою, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача.

Outcome: approved