Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У січні 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (позивач) звернулось до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача 34891,11 грн, з яких: 30153,28 грн - основний борг, 1503,06 грн- 3 % річних, 3234,77 грн- інфляційні. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надає житлово-комунальні послуги мешканцям будинку по [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується всіма послугами, що надає ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», але не сплачує їх вартість. Так, розпорядженнями КМДА встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого опалення та постачання гарячої води 26.05.2014 р. між сторонами укладено договори про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. З липня 2016 р. по листопад 2020 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі - 30153,28 грн., яку позивач з урахуванням 3 % річних та інфляційних просить стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, зазначає, що витрати на повірку лічильника не обґрунтовані, а витрати на службу адміністраторів та охорону повинні розраховуватись, виходячи з укладеного між сторонами договору, а саме 1,70 грн за 1 кв.м. площі квартири. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2014 р. (а.с. 8-9) Право власності за відповідачем зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10) ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надає житлово-комунальні послуги та інші послуги в будинку по [ADDRESS] відповідно до наказу №3 від 10.09.2013 р. про передачу на баланс, обслуговування та експлуатацію житлового будинку, акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.08.2013 р. (а.с. 24-29) 26.05.2014 р. між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку по [ADDRESS] та забезпечення споживачем своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом. (а.с. 11-14) 26.05.2014 р. між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. (а.с.15-19) Вказаними договорами встановлено розмір тарифів за послуги та передбачено, що у випадку зміни органом місцевого самоврядування розмірів тарифів виконавець при розрахунках застосовує вказаний тариф. 26.05.2014 р між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг, предметом якого є забезпечення надання послуг з утримання служби адміністраторів; забезпечення силами сторонніх організацій шляхом укладення відповідного договору, контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 122,9 кв.м. Згідно п. 1.3 договору розмір щомісячної плати за налані послуги визначається за домовленістю сторін і на дату укладення цього договору становить 1,70 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири. (а.с. 20-22) Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з липня 2016 р. по листопад 2020 р. відповідачу нараховано за послуги з утримання будинку і прибудинкової території 41437,02 грн, з яких сплачено 28325,27 грн, за послугу опалення 36797,50 грн, з яких сплачено 32108,58 грн., за повірку лічильника 1650,00 грн, з якої сплачено 1197,24 грн, за службу адміністраторів 13802,90 грн, з яких сплачено 7448,00 грн, за послуги з охорони 8369,55 грн, з яких сплачено 2940,00 грн, за послуги постачання гарячої води 4667,74 грн, з яких сплачено 4710,84 грн. (а.с.23) Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов`язання, нести витрати на утримання належного йому майна, чого він не робить. Згідно вимог ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку [ADDRESS] , які застосовувались Позивачем при проведенні нарахувань за житлово-комунальні послуги, були встановлені на підставі розпорядження КМДА №1444 від 15.11.2017 р. 7,15 грн за 1 кв.м загальної площі квартири на місяцьз ПДВ, а за листопада 2019 р. - 6,97 грн за 1 кв.м Тариф на послуги з централізованого опалення встановлений: -Розпорядженням КМДА від 26.09.2016р. № 896 у розмірі 1198,56 грн. за 1 Гкал з ПДВ; -Розпорядженням КМДА від 26.10.2017р. № 1339 у розмірі 1342,24 грн. за 1 Гкал з ПДВ; -Розпорядженням КМДА від 31.01.2018р. № 92 у розмірі 1341,10 грн. за 1 Гкал з ПДВ; -Розпорядженням КМДА від 11.12.,2018р. № 2232 у розмірі 1564,20 грн. за 1 Гкал ПДВ; Тариф на послуги з централізованого постачання гарячої води встановлений: -Розпорядженням КМДА від 26.09.2016р. № 896 у розмірі 78,20 грн. за 1 куб.м, з ПДВ; -Розпорядженням КМДА від 26.10.2017р. № 1339 у розмірі 88,57 грн. за 1 ку.м. з ПДВ: -Розпорядженням КМДА від 31.01.2018р. № 92 у розмірі 87,53 грн. за 1 куб.м, з ПДВ; -Розпорядженням КМДА від 11.12..2018р. № 2232 у розмірі 103,22 грн. за 1 куб.м, з ПДВ. Судом встановлено, що позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по [ADDRESS] , а також послуги з опалення та постачання гарячої води що підтверджується матеріалами справи, а відповідач належним чином не виконував обов`язок зі сплати вказаних послуг, у зв`язку з чим відповідачу нараховано за вказані послуги 82902,26 грн. Щодо нарахування відповідачу заборгованості за послуги з охорони, служби адміністраторів суд зазначає наступне. Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869. визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 25 цього Порядку встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг. Відтак, правовідносини між власником квартири з приводу надання послуг охорони, утримання служби адміністраторів і особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору. В судовому засіданні сторони не заперечували наявність укладеного договору про надання послуг від 26.05.2014р., за яким погоджено розмір щомісячної плати в розмірі 1,70 грн за 1 кв.м. Судом не встановлено внесення змін до вказаного договору в частині розміру щомісячної плати. Виходячи з площі квартири відповідача (122,9 кв.м) розмір щомісячної плати складає 208,93 грн, тому обґрунтованим є нарахування за вказані послуги 11073,29 грн за тарифом 1,70 грн за 1 кв.м. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд погоджується також з твердженням відповідача щодо недоведеності позивачем належними та допустимим доказами витрат на повірку лічильника. В заявку з цим, обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2016 року по 01 грудня 2020 року у розмірі - 17 246 грн. 52 коп., з урахуванням часткового погашення ним заборгованості. Крім цього, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було перевірено розмір 3% річних та інфляційних, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання, виходячи з встановленого судом розміру заборгованості. В зв`язку з цим обґрунтованим є стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі - 1656 грн. 20 коп. та коштів 3% річних у розмірі - 769 грн. 57 коп. Згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чимном зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2016 року по 01 грудня 2020 року у розмірі - 17 246 грн. 52 коп., інфляційні втрати в сумі - 1656 грн. 20 коп., кошти 3% річних у розмірі - 769 грн. 57 коп. та судовий збір в сумі - 2270 грн. 00 коп., а всього в розмірі - 21 942 гривні 29 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial