Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх доходів від заробітку щомісячно до досягнення дитою повноліття, посилаючись на ті підстави, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбу, у даному шлюбі у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який перебуває лише на її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій суму у розмірі 800 грн. 00 коп., оскільки він був звільнений з Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка де проходив військову службу. Крім того, відповідач зазначив, що на даний момент він зобов'язаний сплачувати аліменти ще на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підтвердження чого надав суду витяг з наказу про звільнення та постанову про звернення стягнення на заробітну плату №3400077 від 03.09.2012 (а.с. 80-81, 82, 83-84). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 31.12.2013 (а.с.10). 29.01.2015 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний (а.с.9). Як вбачається з довідки Комунального концерна «Центр комунального сервісу» від 13.11.2015 дитина проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також працездатність відповідача, обставини, зазначені у ст. 182 СК України суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved