Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зазначивши третьою особою Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу з відповідачем, який був розірваний на підставі судового рішення, має доньку [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу між сторонами позивач позбавлений відповідачем можливості на повноцінне виконання батьківських обов'язків, приймати участі у спілкуванні і вихованні дитини. Тому [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просив зобов'язати [PERSON] усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON], визначивши такі способи участі [PERSON] у спілкуванні з донькою: з п'ятниці по неділю два рази на місяць. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимог підтримав, наполягав на їх задоволенні, зазначивши про необхідність проведення зустрічей з донькою за місцем його мешкання у місті Запоріжжі. Відповідач надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти зустрічей позивача з донькою у будь-який час в м. Дніпрі Представник Управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради надав суду висновок щодо доцільності визначеного порядку участі позивача у спілкуванні з дитиною, копію довідки з місця роботи позивача, копію акту обстеження умов проживання за адресою позивача, копії довідок від нарколога і психіатра щодо [PERSON] Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25 грудня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, внаслідок чого прізвище дружини було змінено на [PERSON] (а.с. 12). [INFO] року у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2013 року, шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 14-15). 10 листопада 2017 року [PERSON] звернувся на адресу Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою щодо чинення матір'ю його дитини [PERSON] перешкод у спілкуванні з донькою (а.с. 16). Відповідно до письмових пояснень [PERSON], наданих співробітникам Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, відповідач заперечує зустрічі позивача з їхньою малолітньою донькою з огляду на можливість [PERSON] вивезти дитину за межі України. Також зазначила про неналежний догляд позивача за дитиною при їхніх зустрічах за відсутністю [PERSON] і про застування у відношенні неї позивачем фізичної сили при дитині; психологічне травмування доньки. Актом обстеження умов проживання, складеного 07 лютого 2019 року головними спеціалістами відділу по Олександрівському району С(Ц) СД ЗМР [PERSON], [PERSON] з метою перевірки умов проживання батька [PERSON], останній винаймає трикімнатну квартиру на другому поверсі дев'ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS]; стан квартири задовільний, наявні всі необхідні побутові предмети, газо-, електро-, водопостачання; одна кімната відведена для дитини. Згідно з довідкою № 5 від 08 лютого 2019 року, [PERSON] працює в ТОВ «РА «Літера А» на посаді директора і отримує заробітну платню в розмірі 4173 грн. (а.с. 60). За висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 52/05-38 від 22 лютого 2019 року за доцільне вважає визначити такий порядок участі [PERSON] з донькою [PERSON], 2011 року народження: другої і четвертої п'ятниці місяця з 17:00 години п'ятниці до 15:00 години неділі за місцем проживання батька дитини. Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до положень статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, 18 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до висновку виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 52/05-38 від 22 лютого 2019 року виконавчий комітет вважає за доцільне визначити такий графік спілкування батька з дитиною: другої і четвертої п'ятниці місяця з 17:00 години п'ятниці до 15:00 години неділі за місцем проживання батька дитини (а.с. 58-59). Таким чином, право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права є законодавчо закріплене та повинно реалізовуватися саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд врахує вік дитини, ставлення позивача до виконання батьківських обов'язків, бажання та можливість піклування про доньку обох батьків і те, що такий порядок не порушуватиме ніяким чином права дитини. Виходячи з принципу рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, встановлених обставин, суд дійшов висновку про необхідність встановити такий порядок зустрічей позивача [PERSON] зі своєю малолітньою дитиною: другої і четвертої п'ятниці місяця з 17:00 години п'ятниці до 15:00 години неділі, задовольнивши таким чином позовні вимоги. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved