Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 10.12.2011 року. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років сімейні відносини між ними стали неможливими, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною цьому стали різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння та поваги один до одного. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, забезпечення матеріального добробуту сім»ї. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Протягом тривалого часу вона намагалися зберегти їхній шлюб, проте позитивних результатів це не дало, і з березня 2014 року вони припинили спільне проживання та ведення сумісного господарства. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки суперечить її інтересам, тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис №1305. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з березня 2014 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved