Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 березня 2014 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 90\~000 (девяносто тисяч) доларів США, про що відповідач 16 березня 2014 року власноручно написав розписку. Відповідно до умов Договору позики, відповідач зобовязався повернути вищевказану суму позивачу до 16 березня 2015 року, однак, у визначений умовами договору термін грошову кошти не повернув, у звязку із чим позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить суд стягнути із відповідача на свою користь суму боргу еквівалентній 90\~000 (девяносто тисяч) доларів США, а саме, 2\~258\~999 (два мільйони двісті пятдесят вісім тисяч девятсот девяносто девять) грн. 55 коп. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача три відсотки річних від розміру простроченої суми у розмірі 81\~063 (вісімдесят одна тисяча шістдесят три) грн. 74 коп. та судові витрати, понесені при подачі даного позову до суду. У судове засідання позивач не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 березня 2014 року між [PERSON] (далі Позикодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до п. 1. якого Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 90\~000 (девяносто тисяч) доларів США, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Як передбачено із п. 2 Договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору, передаються Позикодавцем Позичальнику під час підписання цього договору. Після отримання всієї суми позики Позичальник видає Позикодавцеві розписку про отримання всієї суми позики. Згідно даних розписки від 16 березня 2014 року, засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] відповідно до договору позики грошові кошти в розмірі 90 000 (девяносто тисяч) дол. США, та зобовязався повернути їх не пізніше 16 березня 2015 року. Пунктом 3 Договору позики передбачено, що Позичальник зобовязався повернути Позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до 16.03.2015 р. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Зі змісту статті 533 ЦК України вбачається, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладені обставини вбачається, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів у розмірі 90\~000 (девяносто тисяч) доларів США, що підтверджується договором позики та розпискою, виданою [PERSON] 16 березня 2014 року. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем боргу позивачу. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-79цс14, «[PERSON] норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. У п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, виходячи із норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та беручи до уваги, що на день постановлення рішення курс гривні до 100 доларів, встановлений Національним Банком України на 23.09.2016 року, становить 2592,2831 грн., тому розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 2\~332 800 (два мільйони триста тридцять дві тисячі вісімсот) грн. Зі змісту ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наведеного у позовній заяві розрахунку вбачається, що за період із 27.03.2015 р. по 27.05.2016 р. минуло 437 днів. А отже, розмір 3 % річних, який підлягає стягненню із відповідача складає: 83\~799 (вісімдесят три тисячі сімсот девяносто девять) грн. 36 коп. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача боргу за договором позики у розмірі 2\~332\~800 (два мільйони триста тридцять дві тисячі вісімсот) грн. та 3 % річних у розмірі83\~799 (вісімдесят три тисячі сімсот девяносто девять) грн. 36 коп. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: partial