Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 28 811, 04 грн, посилаючись на здійснення позивачем виплати страхового відшкодування [PERSON] - потерпілій особі у дорожньо-транспортній пригоді, винною у якій визнано відповідача /а. с. 4-5/. У відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Відповідно до приписів частини шостої ст. 187 ЦПК України, Печерським районним судом м. Київ здійснено запит до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Київській області, Управління ДМС у Полтавській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, відповіді на які отримано 21 червня та 17 серпня 2018 року /а. с. 28-33/. Також 18 червня 2018 року направлено запит до Державної фіскальної служби, для повідомлення суду реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, на який отримано відповідь про те, що надати його немає можливості, оскільки фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати /а. с. 25, 27/. Ухвалою судді від 23 серпня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду, без виклику (повідомлення) сторін /а. с. 35-36/. На підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 53 від 04 лютого 2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено нового суддю, якому 05 лютого 2019 року передано матеріали цивільної справи для продовження розгляду /а. с. 44, 45-46/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 09 грудня 2015 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді» ([NUMBER]), що належить [PERSON], та «Тойота» ([NUMBER]), за кермом якого був відповідач. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинено матеріальні збитки /а. с. 13, 14, /. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу /а. с. 9/. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» був укладений договір добровільного страхування № А458469 від 16 листопада 2015 pоку, за яким він застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Ауді», державний реєстраційний номер [NUMBER] /а. с. 8/. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду ТЗ (дефектною відомістю) від 10 грудня 2015 року /а. с. 11-12/. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування /а. с. 15-16/. На основі рахунку № 2015019921/1 від 11 грудня 2015 року, позивач нарахував відповідно до страхового акту та відповідного розрахунку суми страхового відшкодування і виплатив потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 28 811, 04 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 75594 від 24 грудня 2015 року /а. с.19/. Таким чином, позивач виконав всі вимоги за полісом № А458469, відшкодував страхувальнику [PERSON] збитки, які були завдані в результаті ДТП та набув право звернення в порядку регресу до відповідача, як до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, як передбачено частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України. Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Зібраними у справі доказами підтверджено розмір страхового відшкодування, який сплачено ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] Відтак позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 28 811, 04 грн та сплаченої суми судового збору у розмірі 1 762 грн.

Outcome: approved