Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У травні 2015 року позивач в порядку ст.4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], уточнивши який, мотивував його тим, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню двох дітей та поставлена на облік у лікаря нарколога в Липоводолиньскій ЦРЛ через зловживання алкогольними напоями у 2013-2014 роках. Так, відповідачка з моменту відібрання дітей в судовому порядку і поміщення їх до прийомної сім'ї подружжя [PERSON], з серпня 2014 року жодного разу не телефонувала дітям, не надсилала їм листів і не поздоровляла дітей зі святами, матеріально їх не підтримувала, при цьому не сплачуючи щомісячно аліментів на їх утримання; мати не готує дітей до самостійного життя і не переймається здобуття ними освіти. Після вилучення дітей із сім'ї відповідачка не вжила заходів по наведенню належного санітарного стану в будинку, де вона раніше мешкала з дітьми, і не вживала жодних заходів до повернення дітей після їх відібрання, не цікавившись у працівників служби у справах дітей Липоводолинської РДА про їх фактичне місцезнаходження. У 2013 році відповідачка двічі притягувалась до адміністративної відповідальності по ст.178 КУпАП за розпивання спиртних напоїв та появу у нетверезому стані у громадських місцях та у зв'язку з цим була постановлена на диспансерний облік в Липоводолинській ЦРЛ строком на три роки. Позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] і щомісячно стягувати з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. на користь прийомного батька дітей [PERSON] У ході судового розгляду даної справи представники позивача Капуста О.А. та Костян Л.Ю. уточнений позов підтримали в повному обсязі з вищевикладених підстав та додатково суду пояснили про те, що сім'я відповідачки п'ять років перебувала на обліку в соціальних службах Липоводолинського району як кризова у зв'язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків і незабезпечення належного утримання дітей в житлово-побутових умовах. Зокрема, зазначали про те, що з моменту відібрання дітей і поміщення їх до прийомної сім'ї вона не цікавилася ні їх життям, ні станом їх здоров'я, по місцю свого мешкання в будинку в с.Калінінське ремонт не провела, бруд в будинку так і залишився. До 2014 року [PERSON] зловживала алкогольними напоями, розпиваючи їх в громадських місцях с. Калінінське, залишала двох дітей без догляду та вела аморальний спосіб життя, періодично спілкуючись з двома різними чоловіками. Представник позивача Костян Л.Ю. суду пояснила те, що жодний чинний нормативний акт не передбачає обов'язку будь-яких соціальних служб повідомляти того з батьків у, якого відібрали дитину, про фактичне місце утримання останньої. Відповідачка [PERSON] під час надання первісних пояснень позов визнала лише в частині необхідності сплати аліментів на утримання дітей, а в іншій частині позов не визнала та суду пояснила про те, що вона раніше була нещаслива у попередньому шлюбі, розбиралася протягом двох років із власними почуттями щодо двох чоловіків і на цьому фоні вона зловживала алкогольними напоями разом із ними, а зараз вона проживає в с.Калінінське однією сім'ю із коханим нею чоловіком [PERSON], з яким вона постійно веде спільне домашнє господарство і пов'язана спільним побутом. Уточнила, що вона під час перебування дітей у м.Суми у школі-інтернаті до поміщення їх до прийомної сім'ї один раз їх відвідувала і спілкувалася з ними (адресу їх перебування повідомили їй працівники сільради) і також писала листи до прийомної сім'ї [PERSON] до м.Суми, проте відповідей не отримувала, в будинку збережена вся дитяча обстановка та їх речі; на даний час в будинку проведено косметичний ремонт (будівля будинку обмазана глиною восени цього року, окремо встановлено умивальник в будинку), у дворі повикошувана трава, засаджено город та постійно ведеться домашнє господарство (утримується дві свині, 40 вутят, засаджена збільшена площа присадибної земельної ділянки); протягом більш ніж рік вона не вживає алкогольні напої, до цього вона періодично вживала алкоголь із гостями та знайомими. Сім'я, як і протягом 2014 року, має мінливі доходи, які сукупно дорівнюють біля 1500 гривень на місяць, і складаються із періодичних доходів її чоловіка по наданню різних транспортних послуг та її заробітної плати від сезонних робіт (вона неофіційно працювала на території ТОВ «СК-Агро» на заготівлі сіна, збору кукурудзи та саповці сільськогосподарських культур на полях). Зазначила, що вона має почуття любові до своїх дітей і має бажання та намір виховувати дітей самостійно. Під час судових дебатів по справі відповідачка визнала позов в повному обсязі, промовивши про те, що якщо прийомні батьки її біологічних дітей будуть і надалі турбуватися про них, лікуючи та виховуючи їх, як і на даний час, то вона згодна на позбавлення її батьківських прав відносно них. Прокурор прокуратури Липоводолинського району Сумської області Мащенко Т.І. повністю підтримав заявлені позовні вимоги службою у справах дітей Липоводолинської РДА, вважаючи їх обґрунтованими. Третя особа [PERSON], виступивши на боці позивача, суду пояснила про те, що син та дочка відповідачки з серпня 2014 року проживають в їх прийомній сім'ї, забезпечені всім необхідним, так як вона та її чоловік [PERSON] є підприємцями та мають достатні доходи, щоб утримувати таку велику сім'ю, з трьома неповнолітніми дітьми; [PERSON] відвідує дитсадок, [PERSON] влаштована на навчання до гімназії в м.Суми, відвідує гуртки хореографії та хору, займається конним спортом. В їх сім'ї син [PERSON] навчився розмовляти, рахувати числа, займається прикладним мистецтвом (малюванням), проте матір не пам'ятає; дочка [PERSON] навчилася читати та рахувати, через вживання придбаних ними дороговартісних ліків значно зменшилась кількість епілептичних припадків у дитини, через покращення харчування у дітей підвищився гемоглобін у крові і взагалі покращився стан їх здоров'я, хоча дочка має дві тяжкі хвороби, які потребують подальшого лікування (порок серця та епелепсія). Уточнила, що відповідачка у червні 2015 року надіслала до їх сім'ї лист, в якому, як цікавилася станом здоров'я дітей, так і дякувала прийомним батькам за лікування та утримання дітей, підтвердивши почуття любові до них; також протягом минулого місяця [PERSON] телефонувала їй на мобільний телефон і цікавилася дітьми, спілкуючись з нею нетривалий час. Зазначила, що вона разом із чоловіком мають достатньо матеріальних благ для забезпечення подальшого виховання та лікування двох дітей та у разі позбавлення батьківських прав відповідачку вони реалізовуватимуть своє переважне право на усиновлення та удочеріння вказаних двох дітей. Під час перебування в спеціалізованому будинку дитини в м.Суми мати двох дітей їх не провідувала, що проглядалося із оглянутого нею журналу відвідування дітей в цьому закладі. Третя особа [PERSON], також виступивши на боці позивача, в доповнення до пояснень [PERSON], пояснив суду про те, що діти відповідачки засвоїлися в їх сім'ї повністю, вони розглядають цих дітей як своїх рідних, останні знаходять спільну мову із старшими рідними дітьми в їх сім'ї; умови виховання та утримання дітей постійно контролюють і перевіряють соціальні служби м.Суми. Представник органу опіки та піклування, працівник виконавчого комітету Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Небоян О.М. суду пояснила про те, що на двох останніх засіданнях виконкому Калінінської сільради, які відбулися в червні 2015 року, було прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її двох дітей, проте документального тексту такого рішення вона на день розгляду даної справи в суді подати не має змоги. Підтвердила, про те, що протягом останнього року мати припинила зловживати алкогольними напоями по місцю свого проживання, незначно покращились житлові умови (проведено зовнішній косметичний ремонт будинку), вона почала мешкати однією сім'єю із одним чоловіком, веде з ним домашнє господарство. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає уточнені позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, з нижченаведених підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є матір'ю двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8-11,26). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 серпня 2014 року № 381 створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON] і [PERSON] (мешканців м.Суми) та з 27 серпня 2014 року до цієї сім'ї направлено на виховання та спільне проживання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON], про що з прийомними батьками та міським головою м.Суми укладений відповідний договір (а.с.5,51). Станом на 07 жовтня 2014 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зараховані та відвідували Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 30 «Чебурашка», станом на 09 лютого 2015 року діти в прийомній сім'ї утримувалися у належних санітарно-побутових умовах, двом дітям виділена окрема кімната з необхідною меблею, стосунки у сім'ї між її членами доброзичливі, батьки постійно приймають участь у вихованні дітей як вдома, так і під час перебування у дошкільному закладі, забезпечують їх засвоєння у нових умовах виховання, що підтверджується комісійними актами, довідками про обстежень умов проживання компетентними посадовими особами Сумської міської ради та місцевого органу міліції (а.с.10,16,18-20). З комісійного акту обстеження сім'ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, складеного 15 квітня 2015 року в с.Калінінське, вбачаються наступні сімейно-побутові умови проживання відповідачки, а саме: відповідачка [PERSON], мешкає в будинку своєї матері, житловою площею 22 кв.м., в будинку наявний телевізор, пральна машинка, будинок не газифікований, має дров'яне опалення, їжа готується на грубі, стіни в будинку містять залишки сажі, будинок потребує зовнішнього та внутрішнього ремонту (а.с.55). З висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 16 лютого 2015 року № 1 проглядається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох неповнолітніх дітей з урахуванням зібраних цих органом даних по місцю проживання відповідачки та ставлення матері до дітей (а.с.25). У грудні 2014 року комісійними лікарськими висновками при КП «Сумська міська клінічна лікарня №1» у двох дітей відповідачки виявлені наступні відхилення у стані їх здоров'я: - у [PERSON] - природжену ваду серця, епілепсію; - у [PERSON] - розлади мовлення, капілярна гемангіома ділянки грудної клітини (а.с.21,22), тобто в медичному порядку не підтверджені встановлені у грудні 2013 року діагнози щодо анемії у сина відповідачки і епілептичних синдромів у дочки, що свідчить про покращення загального стану здоров'я останніх (а.с.32-35). При вирішенні даного спору, суд виходить з наступних висновків та норм закону. Відповідно до ст. 164 ч.1 Сімейного кодексу України (далі-СК України) батько чи мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо кожен окремо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, закон визначає вичерпний перелік підстав на це, в тому числі, якщо батько або мати: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з нею, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У ході розгляду даної справи в судовому засіданні не встановлено обґрунтованості двох підстав, визначених ст.164 ч.1 п.2,4 Сімейного кодексу України, які б безспірно надали суду можливість вважати, що існують дійсні умови для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її двох неповнолітніх дітей. Так, протягом періоду часу з грудня 2013 року і по день розгляду даної справи в суді (з моменту відібрання дітей від відповідачки і по день ухвалення рішення суду) встановлено ті обставини, що [PERSON] не втратила інтересу до своїх двох біологічних дітей, не визнаючи позову щодо позбавлення її батьківських прав в ході розгляду даної справи по суті (протягом червня 2015 року вживала заходів, щоб дізнатися про їх стан здоров'я у прийомних батьків), також підтверджувала наявність у неї любові та хвилювань про їх майбутнє; частково покращила житлово-побутові умови проживання щодо зовнішнього облаштування будинку і усунення значного бруду всередині житла, веде з чоловіком, з яким проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу, спільне домашнє господарство, припинила протягом періоду часу з частини 2014 року та по липень 2014 року зловживати алкогольними напоями і притягатися за розпивання в громадських місцях алкогольних напоїв до адміністративної відповідальності, припинені тривалі сімейні сварки на міжособистому та побутовому ґрунтах. Ці обставини знайшли своє підтвердженням як з пояснень самої відповідачки та третіх осіб по справі, так і з показань свідків [PERSON], [PERSON] та досліджених судом письмових матеріалів справи, і свідчить про часткове усунення відповідачкою умов, які слугували підставами для відібрання у неї двох її дітей на підставі рішення суду 19 лютого 2014 року. Крім цього, вищевикладені обставини жодним чином не можуть були фактичним підтвердженням свідомого ухилення матері від виконання батьківських обов'язків протягом вказаного часу при фактичній відсутності дітей по місцю проживання самої відповідачки і утриманні їх в прийомній сім'ї подружжя [PERSON]. До цього, фактичне відібрання дітей від їх матері практично зробило неможливим вчиняти [PERSON] будь-які дієві заходи протягом 2014-2015 років по безпосередньому прояву материнського піклування про здоров'я, фізичний і моральний розвиток її дітей, підготовки їх до самостійного життя та отримання ними освіти, оскільки фактично ці обов'язки на себе перебрали прийомні батьки дітей відповідача - [PERSON] та [PERSON] у період відібрання дітей від біологічної матері. Також суд вважає, що за ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків протягом 2013 року і частини 2014 року, що призвело до значного погіршення стану здоров'я та умов утримання двох її дітей, [PERSON] понесла цивільно-правову відповідальність на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 лютого 2014 року у виді відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав останньої щодо них, і це слід окремо відокремлювати у даній справі, оскільки позивач у формулюванні підстави позову не деталізував протягом саме якого часу тривало ухилення відповідачки від виконання неї батьківських обов'язків, а фактичне викладення підстави позову свідчить про дублювання формулювань, які застосовувались позивачем для викладу підстав для відібрання дітей у відповідача у грудні 2013 року, з підставами для позбавлення батьківських прав в даній справі (а.с.1-3,93,32-35). З огляду на це, суд вважає, що за одне і те ж порушення двічі притягати відповідачку до цивільно-правової відповідальності є неконституційним і неприпустимим (ст.61 ч.1 Конституції України) (спочатку з одних підстав відбираються діти від матері, а потім з цих же підстав ініціюється і позбавлення батьківських прав самої матері). Тому оцінюючи період часу від 19 лютого 2014 року і по день ухвалення даного рішення суду, суд під час розгляду даної справи не встановив істотних та грубих дій чи бездіяльності відповідачки та інших достовірних обставин, які б свідчили про свідоме і грубе невиконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до двох її дітей в період відібрання останніх у неї та їх перебування в прийомній сім'ї. Відсутність офіційної роботи у [PERSON] та незначні за обсягом доходи її сім'ї, при неповідомленні відповідачці посадовими особами компетентних соціальних служб та місцевого органами опіки точного місця утримання двох дітей після їх відібрання у матері з метою підтримання її мовного контактування з останніми, достатньо значна віддаленість місця проживання відповідача та місця утримання дітей, на думку суду, не свідчить про цілеспрямоване небажання матері підтримувати спілкування з дітьми, мешкаючих в м.Суми у прийомних батьків, оскільки це сукупно ускладнювалось викладеними вище обставинами та умови для такого спілкування не були створені матері відповідними державними органами у виді відповідних соціальних служб на місцях (ст.5 СК України). З приводу іншої підстави до позбавлення відповідача батьківських прав, визначеної п.4 ч.1 ст. 164 СК України, суд зазначає наступне. Хронічний алкоголізм відповідача не знайшов свого достовірного підтвердження відповідними медичними висновками, які мають складатися або одноособово лікарем-наркологом, або в комісійному складі лікарів із залученням лікаря-нарколога і виключно за результатами медичного обстеження [PERSON] Таких належних і допустимих доказів в підтвердження цієї обставини стороною позивача суду не надано. На думку суду, перебування відповідача з 24 березня 2014 року на диспансерному обліку у лікаря-нарколога в Липоводолинській ЦРЛ з діагнозом за кодом F 10.2. по Міжнародній класифікації хвороб, не може бути доказом хронічного алкоголізму відповідача, оскільки від моменту постановлення на облік і на день розгляду даної справи попередньо визначений діагноз може бути підтверджений чи спростований в силу припинення вживання алкоголю відповідачем ( останнє з'ясувалося з показань свідка [PERSON] (місцевого дільничного інспектора міліції), пояснень представника органу опіки та піклування та відповідача, і що не спростовано позивачем). Крім цього, з показань свідка [PERSON] суд установив те, що не проведений медичний огляд відповідача відповідним лікарем (лікарями) в Липоводолинській ЦРЛ (його проведення категорично заперечувала відповідачка) не був фактичною підставою для постановлення відповідача на облік у лікаря-нарколога у 2014 році у вказаній лікарні, а фактичною підставою для такого постановлення на облік були документально зафіксовані вказаним свідком випадки систематичного зловживання алкоголем [PERSON] в 2012-2013 роках, за що останню притягали до адміністративної відповідальності, і про ці факти ним та соціальними службами повідомлялася Липоводолинська ЦРЛ. При розгляді даної справи суд вважав не за доцільне з'ясовувати думки дітей з питання позбавлення її матері батьківських прав, як це передбачено ст.12 Конвенції ООН про права дитини (1989 рік), через їх малолітній вік (дочка [PERSON] досягла 6-річного віку, син [PERSON]- 3-річного віку). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає що таке втручання в сімейне життя відповідача [PERSON] у спосіб позбавленням її батьківських прав по відношенню до її сина та дочки є винятково невиправданим і таким, що не ґрунтується на законі, та не є необхідним за умов встановлених у даній справі для застосування такого способу захисту прав неповнолітніх дітей в розумінні ст.8 ч.2 Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини, а підстави для позбавлення батьківських прав відповідача за п.2,4 ч.1 ст.164 СК України суд розглядає недоведеними. Такий мотив суду узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, викладених у п.51-54 рішення цього суду у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, оскільки у даній справі при непозбавленні судом відповідача батьківських прав щодо її двох дітей встановлюється справедлива рівновага між інтересами біологічної матері та дітей: першій надається часова можливість подальшому довести повне усунення підстав для відібрання дітей, стимулювавши матір до подальшого створення належних сімейних, житлово-побутових та матеріальних умов для проживання дітей у сім'ї з матір'ю, а дітям - в подальшому перебувати у прийомній сім'ї [PERSON], що і буде загалом відповідати найважливішим інтересам самих дітей, які мають переважати над інтересами батьків. На думку суду, позбавлення батьківських прав відповідача з підстав, визначених законом, повинно перш за все пов'язуватися із винятковою обґрунтованістю стороною позивача таких обставин доказами, а не формулюванням за первісну мету після позбавлення батьківських прав відповідача провести наступне усиновлення (удочеріння) дітей прийомними батьками чи іншими особами. Таким чином, аргументи пред'явленого позову Службою у справах дітей у даній справі не знайшли свого підтвердження відповідними засобами доказування і є спростованими дослідженими судом доказами у даній справі. При розгляді даної справи суд не прийняв визнання позову відповідачкою в частині позбавлення її батьківських прав на стадії судових дебатів відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову цією стороною пов'язувалось із певними умовами для третіх осіб [PERSON], а саме [PERSON] визнавала позов якщо прийомні батьки і надалі будуть піклуватися, утримувати та лікувати її двох дітей, що є недопустимим при вчиненні такої процесуальної дії. Разом з цим, оскільки в судовому засіданні встановлені певні прояви неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, яких у своїй сукупності недостатньо для позбавлення цієї особи батьківських прав відносно двох дітей, суд вважає за необхідне з метою подальшої зміни ставлення матері до своїх дітей попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до своїх двох дітей у період перебування їх в прийомній сім'ї [PERSON]. Оскільки під час розгляду даної справи суд не знайшов підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, як основної позовної вимоги, то в силу абз.2 ч.2 ст.166 СК України суд не вбачає підстав для задоволення і вторинної вимоги про стягнення аліментів з відповідача.

Outcome: dismissed