Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики. У позові вказував, що 03 лютого 2014 року він з відповідачем уклав договір позики на суму 275 000 грн. Строк повернення коштів 18 квітня 2014 року. Зважаючи на те, що відповідач не повернула йому кошти у строк встановлений договором просив суд задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, але його інтереси в судовому засіданні представляла адвокат [PERSON] У судовому засіданні представник позивача - адвоката [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справи без участі відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 275 000 грн. зі строком повернення до 18 квітня 2014 року, що підтверджується розпискою, оригінал якої представником позивача надавався суду для огляду. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони по справі у відповідності до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України 03 лютого 2014 року уклали договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг 275 000 грн. зі строком повернення коштів до 18 квітня 2014 року. Під час розгляду справи відповідач по справі [PERSON] не надав суду докази на підтвердження факту повернення боргу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам, за участь представника в судових засіданнях в сумі 1000 грн. Сплачений позивачем судовий збір при подачі позову підлягає стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved