Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у загальному розмірі 95531,29 доларів США, зі сплатою плаваючої процентної ставки, строком до 01 серпня 2035 року. Сторонами неодноразово змінювалися умовами нарахування процентів за користування кредитними коштами. Позичальник допустив порушення умов кредитного договору, у зв'язку з чим банк звернувся до відповідача із вимогою про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору. За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 12 червня 2014 року становить 104823,36 долари США та 4450173,22 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання 04 вересня 2014 року не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала заперечення на позов та клопотання про перенесення розгляду справи. Враховуючи те, що відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася у судове засідання, доказів поважності причин, що унеможливлюють явку відповідача у судове засідання, [PERSON] не долучила до матеріалів справи, суд хвалив відмовити у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справи на підставі наявних в ній доказів з урахуванням заперечення відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» до [PERSON] укладено кредитний договір № ML-005/145/2008, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 92000 доларів США для придбання нерухомого майна, строком до 01 серпня 2035 року, під 4,25% річних + FIDR. Відповідно до п. 1.4. частини № 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з п. 1.5.1 частини № 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в Графіку платежів. За умовами п. 1.9. частини № 2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині, у випадку невиконання позичальником зобов'язань за цим договором. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 днів з дати одержання ним відповідної вимоги. За положеннями п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Крім того, сторони кредитного договору підписали додаток № 1 «Графік платежів», в якому погодили суми платежів по кредиту на весь розрахунковий період. 27 листопада 2009 року між банком та відповідачем укладений додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого позичальнику наданий транш у сумі 3531,29 доларів США для погашення прострочених та строкових процентів та викладено у новій редакції «Графік платежів». Також у положеннях додаткового договору сторони погодили, що у період з 01 грудня 2009 року по 01 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 6,5% річних, у період з 01 березня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлюється плаваюча процента ставка - 4,7% річних + FIDR. 01 червня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №5 до кредитного договору, відповідно до якого внесені зміни до розмірів процентної ставки за користування кредитом, а саме: у період з 01 червня 2011 року по 01 листопада 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 6,5% річних, а у період з 01 листопада 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлюється плаваюча процента ставка - 6,22% річних + FIDR. Також сторонами кредитного договору погоджено «Графік платежів» у новій редакції. Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 червня 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № ML-005/145/2008, укладеним з [PERSON] (а.с. 44-53) Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем у простій письмовій формі укладено кредитний договір. Позичальником отримано кредитні кошти у загальній сумі 95531,29 доларів США. Протягом усього часу користування кредитними коштами відповідач неналежним чином виконувала свої договірні зобов'язання, не повному обсязі сплачувала щомісячний платіж, чим допустила утворення заборгованості з погашення кредиту, та припинила сплачувати кошти на погашення кредиту у лютому 2012 року. За таких обставин, позивач звернувся до відповідача із досудовою вимогою від 11 лютого 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій позичальнику запропоновано достроково погасити суму кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами. Така вимога отримана відповідачем 14 лютого 2014 року. (а.с. 36-38) Станом на 12 червня 2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору становила 104823,36 долари США, у тому числі 95410,66 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 9412,70 доларів США - несплачені проценти за користування кредитом. До того ж, позивачем нарахована пеня за прострочення виконання зобов'язання у сумі 4450173,22 гривні. За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Як підтверджується матеріалами справи, пеня за прострочення виконання зобов'язання, нарахована позивачем, в чотири рази перевищує розмір заборгованості відповідача за основною сумою кредиту. На переконання суду такий розрахунок суми штрафних санкцій свідчить про намагання позивача отримати надприбутки від кредитування та не відповідає реальним збиткам позивача, завданим внаслідок невиконання позичальником договірних зобов'язань. За таких обставин, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, нарахованої позивачем, до 111000 гривень, що складає 10% від суми заборгованості за основною сумою кредиту. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № МL-005/145/2008 від 01 серпня 2008 року за період з 01 серпня 2008 року по 12 червня 2014 року, а саме: заборгованість за основною сумою кредиту - 95410,66 доларів США, несплачені відсотки за користування кредитом - 9412,70 доларів США, що у загальному розмірі за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку становить 1219095,67 гривень, та пеню за прострочення виконання зобов'язань у сумі 111000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3654 грн.

Outcome: partial