Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку щомісяця до досягнення їх малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитина: [PERSON] . Вона із дитиною проживають окремо. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до копії свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] . На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає. Як передбачає ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працездатний, хронічними захворюваннями не хворіє, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст.27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому, вважає за можливе, зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною: [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 29 січня 2021 року. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved