Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності на майно та вилученні майна із незаконного володіння та користування, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і ними за спільні кошти було придбано автомобіль «Шевроле Авео» ТС58U реєстраційний номер [NUMBER], виробник ЗАТ «ЗАЗ», двигун [NUMBER], кузов [NUMBER]. Рішенням апеляційного суду від 17.02.2014 року за нею визнано права власності на зазначений автомобіль, однак відповідач віддати їй автомобіль відмовляється і продовжує його незаконно утримувати, а тому позивач просила витребувати у відповідача належне їй майно, стягнути з відповідача моральну шкоду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, позивач проти розгляду справи за відсутності свого представника не заперечує, тому неявка представника в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 169 ЦПК України). [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки від відповідача ніяких повідомлень до суду не надходило. Виходячи з цього та враховуючи положення ст. 224, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно повідомлення Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 28.04.2014 року за вих. № 2476, в ході звернення позивача встановлено, що автомобіль «Шевроле Авео» р.н. [NUMBER] знаходиться на зберіганні у гр. [PERSON], який звернувся до вищого спеціалізованого суду з касаційною скаргою про скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2014 року та залишення без змін рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.12.2013 року (а.с. 4). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2014 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «Шевроле Авео», виробник ЗАТ «ЗАЗ», двигун № [NUMBER], кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Грошові кошти в розмірі 33772 грн. 55 коп. покладені [PERSON] на депозитний рахунок, як компенсація 1/2 частки автомобіля «Шевроле Авео», дійсна ринкова вартість якого складає 67 545 грн. 10 коп., передати [PERSON] (а.с. 5-7). Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про витребування з чужого незаконного володіння автомобіля, оскільки позивач є власником автомобіля і з вини відповідача вона позбавлена права користування ним. Тому вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод у здійсненні нею права власності шляхом вилучення у відповідача спірного автомобіля, комплекту ключів від дверцят та замка запалення автомобіля «Шевроле Авео», а також свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля підлягають задоволенню. Відповідно до частини третьої ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Розмір моральної шкоди має бути визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Встановивши, що відповідач незаконно утримує належний позивачу автомобіль чим завдає позивачу моральну шкоду, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та з урахуванням обставин справи на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 500 грн., що буде достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди, яку отримала позивач. Підстав для відшкодування моральної шкоди в більшому розмірі судом не вбачається. Виходячи з цього, в задоволенні позову в іншій частині - відмовити. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп., а також витрат на правову допомогу в сумі 1800 грн., які підтверджені документально (а.с. 1, 8) стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial