Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 22.05.2018 року скасоване заочне рішення, ухвалене Київським райсудом м.Одеси 27.11.2017 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Головного Управління національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторона позивачів до суду не зявилась, про час слухання справи сповіщена. [PERSON] і [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Позивач [PERSON] причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Представники Головного Управління нацполіції в Одеській області і Державної казначейської служби України до суду не зявились, про час слухання справи сповіщені, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. До матеріалів справи надані відзиви на позов, в яких представники відповідачів посилаються на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що слідчим відділом Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №120141604800003846 від 18.09.2014 року за ознаками ч.1 ст.358 КК України. Потерпілою по справі визнана [PERSON] В межах кримінального провадження [PERSON] (чоловік [PERSON]А) 02.06.2017 року надав до Київського ВП у м.Одесі заяву про скоєне відносно нього кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.358 КК України. В заяві [PERSON] виклав вимоги про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне кримінальне правопорушення; почати за його [PERSON]- заявою досудове розслідування у відношенні [PERSON], [INFO], що проживає в [INFO] за дії, які мають ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України; надати йому заявникові- витяг з ЄРДР. За заявою [PERSON] Київський ВП у м.Одесі будь-яких дій не вчинив, а 06.06.2017 року перенаправив заяву до [PERSON] 07.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП щодо не внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення. Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м.Одеси від 12.06.2017 року по справі за №520\\6591\\17 скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Київського ВП задоволено. Визнано бездіяльність посадових осіб слідчого відділу Київського ВП в м.Одесі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання 02.06.2017 року заяви про вчинення кримінального правопорушення і зобовязано посадових осіб СВ Київського ВП в м.Одесі внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою [PERSON] від 02.06.2017 року. Позивачі стверджують, що до сьогодні посадовими особами слідчого відділу Київського ВП в м.Одесі відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою [PERSON] від 02.06.2017 року не внесені. В заяві позивачі доводять, що їх права на захист від скоєного кримінального правопорушення порушені бездіяльністю посадових осіб СВ Київського ВП у м.Одесі, що завдає їм моральну шкоду, яка полягає у психологічних переживаннях, що позивачі переносять у звязку з відкритим ігноруванням посадовими особами слідчого відділу своїх службових обовязків. Розмір спричиненої їм моральної шкоди кожен позивач визначив у 5000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивачі надали копії ухвал слідчих суддів Київського райсуду м.Одеси про визнання протиправною бездіяльності слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області у кримінальному провадженні №120141604800003846 щодо розгляду клопотань потерпілої [PERSON] Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 16 ЦК України визначає - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК Українив визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,1174\~цього\~Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] оскаржувалась бездіяльність посадових осіб слідчого відділу, ця бездіяльність посадових осіб судовим рішенням визнана незаконною. Суд дійшов висновку, що позивач доводить наявність підстав для відшкодування моральної шкоди встановлені ухвалами Київського райсуду м.Одеси бездіяльність посадових осіб слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, що відсутні спеціальні підстави для застосування\~статті 1176 ЦК України. Позивачі зазначають, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А з позову [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не вбачається кому з позивачів якою саме бездіяльністю яких посадових осіб Київського ВП спричинена моральна шкода, в чому полягає моральна шкода для кожного позивача, з яких міркувань виходив кожен позивач, визначаючи розмір моральної шкоди, до позову не надані належні докази на підтвердження розміру моральної шкоди. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів законом покладено на сторону. У даному випадку позивачева сторони свій обовязок щодо надання належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог не виконала. При наведених обставинах суд дійшов висновку, що позов [PERSON],[PERSON] і [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є недоведеним.

Outcome: dismissed