Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 2007 року є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання онука позивачки - [PERSON] . Відповідач з 2008 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере. Водночас реєстрація відповідача в квартирі збільшує витрати за комунальними платежами та не дозволяє отримати субсидію, що порушує права позивачки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Відзиву та інших заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 18 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 14 червня 2021 року представник позивача - адвокат Вакуленко О.П. та позивач позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задоволити; проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі й шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає положенням ч. 7 ст. 128 ЦПК України. За таких обставин судом постановлено ухвалу від 14 вересня 2021 року про розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, позивача та покази свідків, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27 серпня 2007 року та свідоцтва про право власності від 21 липня 2007 року - квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Із змісту листа №10176-01-10 від 17 травня 2021 року за підписом заступника начальника управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради вбачається, що в квартирі [ADDRESS] станом на 17 травня 2021 року зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 22 червня 2021 року, місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 13 червня 2001 року у квартирі [ADDRESS] . Згідно з актом опитування сусідів від 21 квітня 2021 року за підписом голови комітету самоорганізації населення мікрорайону «Привокзальний», онук [PERSON] - [PERSON] з 2008 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. У судовому засіданні 14 вересня 2021 року свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою та товаришкою позивачки. Свідок вказала, що проживає в одному будинку з позивачкою із січня 2008 року та іноді буває в неї в гостях. За весь час проживання свідок жодного разу не бачила онука позивачки у її квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою та товаришкою позивачки. Свідок вказала, що по сусідству з позивачкою проживає з 1995 року. Свідку відомо, що з позивачкою деякий час проживав її онук [PERSON] , однак приблизно 7 років тому він виїхав з квартири і більше вона його не бачила. Вказала, що їй не відомо теперішнє місце перебування відповідача. Також вказала, що ніколи не чула, щоб позивачка чинила онуку перешкоди для вселення у вказану квартиру чи проживання у квартирі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінені судом докази свідчать про те, що онук позивачки - [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2008 року, тобто більше 1 року; жодних угод між сторонами щодо порядку користування спірним житлом укладено не було. У зв`язку з реєстрацією відповідача у вказаній квартирі у позивачки виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які нараховуються в тому числі й на відповідача, та перешкоди щодо оформленням субсидії. За таких умов та з огляду на положення статті 391 ЦК України позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, - підлягають задоволенню. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10 лютого 2021 року у справі №502/922/18. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved