Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У червні 2016 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). У позові зазначив, що Концерн «МТМ» надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у період з червня 2009 року по липень 2014 року за адресою [ADDRESS], споживачем цих послуг є відповідачі. Однак відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги у повному розмірі, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 року утворилася загальна заборгованість на суму 2047,21 грн. Просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 2047,21 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. Відповідно до уточненої позовної заяви від 05.04.2018 року, у зв'язку з погашенням відповідачами суми заборгованості у розмірі 2047,21 грн., позивач просив залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) та просив стягнути з відповідачів тільки судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача, у судовому засіданні, уточнені позовні вимоги від 05.04.2018 року підтримав у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні проти уточнених позовних вимог, заперечувала з підстав викладених у відгуку на позовну заяву від 09.06.2018 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.06.2018 року до суду надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідно до уточненої позовної заяви від 05.04.2018 року, у зв'язку з погашенням відповідачами суми заборгованості у розмірі 2047,21 грн., позивач просив залишити без розгляду, позовну вимогу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) та просив стягнути з відповідачів тільки судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. Ухвалою від 19.10.2018 справу прийнято до провадження судді Козловой Н.Ю. Розглядаючи уточнену позовну заяву, суд приходить до висновку, що вимога позивача про залишення без розгляду, позовної вимоги при стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості у розмірі 2047,21 грн. не може бути залишена без розгляду, оскільки в даному випадку, відбулось позасудове вирішення питання, щодо погашення боргу, тобто на теперішній час відсутній предмету спору. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку про можливість закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Представник позивача з клопотанням про повернення сплаченої сума судового збору у відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не звернувся, що підтверджується матеріалами справи. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] є особами, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказані обставини підтверджені відповідними посвідченнями (а.с.70,71). Відповідно до розділу 4 ст.20 п.18, ст.21 п.1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особи, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати податків і мита всіх видів. Крім того, відповідачами [PERSON] та [PERSON] неодноразово заявлялось клопотання про виключення [PERSON] зі складу відповідачів у зв'язку із тим, що вона не може бути відповідачем по справі, оскільки за адресою [ADDRESS] не проживала, послугами за вказаний позивачем період не користувалась. Вказані обставини відповідачі підтверджують належними доказами, а саме Довідкою КП ВРЕЖО 7 №1533 від 17.09.2010 року, відповідно до якої [PERSON], знята з реєстрації за адресою [ADDRESS] з 19.08.2008 року (а.с.74); Повідомленням УПТСЗН про призначення субсидії ЖКП за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, з жовтня 2017 року по березень 2018 року, відповідно до яких, кількість проживаючих - 2 особи (а.с.75-77); Довідкою голови ОСББ «Ладозька 21», відповідно до якої [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с.78); Довідкою про навчання [PERSON] на другому курсі Національного технічного університету України «КПІ» від 03.10.2013 року (а.с.91). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані відповідачами докази, у своїй сукупності дають суду достатньо підстав вважати, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS], та не користувалась послугами Концерну «МТМ», а отже позов до неї пред'явлено безпідставно. Суд відхиляє доводи представника позивача про доведеність факту користування [PERSON] послугами Концерну «МТМ» за адресою [ADDRESS] за період з червня 2009 року по липень 2014 року, на підтвердження яких надано Довіку єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів ЗМР від 10.06.2014 року, відповідно до якої [PERSON], була зареєстрована за вказаною адресою з 24.09.2013 року, оскільки заборгованість виникла з 2009 року, окремого розрахунку вимог до [PERSON] суду не надано, доказів на підтвердження факту її проживання з червня 2009 року по липень 2014 року, не надано, крім того, встановлено що станом на 03.10.2013 року [PERSON], була студенткою Національного технічного університету України «КПІ» у м. Києві, вимоги до неї про стягнення заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства та досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що уточнений позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд на підставі ст. 141 ЦПК України покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed