Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась із позовом до Літківської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помела її матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, однак державним нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва з тих підстав, що на спадковий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. З метою успадкування прав на спірний будинок державним нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду. З огляду на викладені обставини, позивач просить визнати у порядку спадкування право власності на житловий будинок [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник Літківської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив листа, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії [NUMBER], виданого 11 вересня 2016 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] Матеріалами справи встановлено, що спадкодавцем 09 жовтня 1991 року складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Літківської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і, взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Даний заповіт на день смерті заповідачем не переписано і не скасовано (а.с. 7). Із матеріалів спадкової справи № 139/2017 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що після смерті останньої позивач звернулась до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно листа державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори за № 1694/02-14 від 30.05.2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS]), позивачу відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 26). Так, згідно копій сторінок із погосподарської книги власником домоволодіння [ADDRESS] зазначена [PERSON] (а.с. 19-22). З інформаційної довідки № 128702, виданої 22.03.2017 р. КП КОР «Лівобережне БТІ» вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], на праві власності не зареєстрований. Зі змісту довідки № 672, виданої 07 червня 2017 року виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області видно, що згідно із записом у погосподарських книгах з 2011 по 2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER], з 2016 по 2017 роки, особовий рахунок № [NUMBER], на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] значиться житловий будинок, будівлі та споруди, де головою домогосподарства з 1956 року була [PERSON] до дня смерті [INFO] року. Вказане домоволодіння було побудовано в 1956 році [PERSON]. Земельну ділянку площею 0,1905 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд виділено у приватну власність. Право власності на садибу не оформлялося, у зв'язку із тим, що від забудовника відповідної заяви не надходило (а.с. 13). Також, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,402 га, цільове призначення - для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія державного акту на право приватної власності серії [NUMBER]. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Право власності на збудований житловий будинок набувається у порядку, який існував на час його будівництва. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Із копій сторінок погосподарської книги та технічної документації встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], побудований у 1960 році. Тобто, спірний будинок збудовано до 5 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка перебувала у власності спадкодавця, а, відтак, на нього може бути визнано право власності, яке переходить у порядку спадкування. З вищевикладених обставин вбачається, що підстав незаконності набуття позивачем права власності на домоволодіння № 31 «А», з надвірними будівлями та спорудами (сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Ж» колодязь №І, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, огорожа №3), що розташовані по [ADDRESS] судом не встановлено. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved