Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства у м.Іллічівськ Одеської області (треті особи - [PERSON], [PERSON]) (а.с.2-4), у подальшому уточненим (а.с.220-224), стверджуючи, що земельна ділянка площею 0,16 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить йому, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.10.1999 року між ними та [PERSON] Останній володів земельною ділянкою на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олександрівською селищною радою 08.07.1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №43. Позивач вказує, що межі земельної ділянки при приватизації були узгоджені користувачами та власниками сусудніх земельних ділянок, в тому числі [PERSON], якій належить на праві власності сусіднє домоволодіння. 24.09.2008 року [PERSON] зруйнувала весь тимчасовий паркан на межі їхніх сусідніх ділянок і встановила нову межу, у подальшому зруйнувала межову огорожу і зайняла частину його (позивача) і третіх осіб ділянки, огородивши її сіткою рабицею. 25.09.2008 року [PERSON] отримала держакт на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року. Позивач вказує, що у зв'язку з цим він 23.12.2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], Іллічівської міської ради і відділу земельних ресурсів про встановлення меж згідно держакту від 08.07.1998 року і визнання недійсним держакту [PERSON] Рішенням суду йому (позивачу) було відмовлено в задоволенні позову. Також позивач вказує, що з технічною документацією і в тому числі з копією оскаржуваного в рамках дійсної справи рішення Іллічівської міської ради він ознайомився в квітні 2011 року і саме тоді він дізнався про порушене право, яке полягає у тому, що межі земельної ділянки він не узгоджував особисто, межі узгодила тільки [PERSON], з якою він був у неприязних стосунках. Позивач вказує, що приватизація земельної ділянки [PERSON] і зокрема рішення міськради було прийнято в порушення ч.1.г.е ст.91 ЗК України без узгодження з ним, без попередніх геодезичних замірів, без врахування реально встановленого паркану на межі сумісних земельних ділянок. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - відновити строк для звернення до суду з дійсним позовом, визначивши причину пропуску поважною; - визнати протиправним і скасувати рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: [ADDRESS]; - визнати недійсним державний акт на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: [ADDRESS], виданий 25.09.2008 року Іллічівською міською радою і відділом Держкомзему у м.Іллічівськ Одеської області [PERSON] на підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року; - зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому (позивачу) в користуванні земельною ділянкою площею 0,136 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] і у встановленні (відновленні) межі земельних ділянок [ADDRESS] і [ADDRESS] шляхом встановлення паркану на відстані 0,59 м. від точок №10-№13 у бік земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] вздовж всієї межі розподілу згідно плану земельних ділянок технічного звіту, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] для проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи №025/2014 від 16.06.2014 року; - встановити (відновити) межі земельних ділянок [ADDRESS] і [ADDRESS] шляхом встановлення паркану на відстані 0,59 м. від точок №10-№13 у бік земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] вздовж всієї межі розподілу згідно плану земельних ділянок технічного звіту, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] для проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи №025/2014 від 16.06.2014 року. У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (а.с.45-47), [PERSON], [PERSON] про відновлення меж земельної ділянки, стверджуючи, що ій належить земельна ділянка [ADDRESS], розміром 0,094 га, на якій розташований житловий будинок. По сусідству з нею у житловому будинку [ADDRESS] проживають відповідачі. Їх житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,136 га і межує з її (позивачки) земельною ділянкою. Позивачка вказує, що 21 грудня 2007 року були встановлені в натурі межі земельної ділянки [ADDRESS] та були узгоджені зі [PERSON] В 2008 році [PERSON] перемістив межу, що розділяє їхні земельні ділянки на 1-2 м. у глиб її території та зайняв земельну ділянку площею 0,0040 га. Також позивачка зазначає, що [PERSON] звертався з позовом до Іллічівського міського суду про відновленні межі, яка поділяє їхні земельні ділянки, одна в задоволенні позову було відмовлено. Вказане рішення набуло чинності. У зв'язку з цим позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відновити межу, яка поділяє земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідності з даними земельно-кадастрової документації. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014 року скасовано ухвалу Іллічівського міського суду від 02 жовтня 2014 року (а.с.98-99) у закритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: [ADDRESS]. Справу направлено до того ж суду для подальшого розгляду по суті у відповідності до чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] просила позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON], мотивуючи тим, що [PERSON] не порушувалося право [PERSON] та інших осіб на земельну ділянку та [PERSON] перешкоджає їй користуватися її земельною ділянкою. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] заперечила проти задоволення позову [PERSON], просила суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] в повному обсязі, мотивуючи тим, що до [PERSON] власником земельної ділянки [ADDRESS] був [PERSON] та при встановленні в натурі меж земельної ділянки [ADDRESS], межі були узгоджені із [PERSON] - співвласником сусідньої земельної ділянки. Представник відповідача Іллічівської міської ради Одеської області у судове засідання не прибув, надав клопотання (а.с.111, 235), в якому просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй, [PERSON] та [PERSON] на праві власності по 1/3 частці, кожному, належить земельна ділянка [ADDRESS]. Після придбання ними зазначеної земельної ділянки, межі земельної ділянки [ADDRESS], [PERSON] не змінювались, вона при оформлені державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] узгодила межі земельної ділянки. Також [PERSON] пояснила, що після придбання земельної ділянки за договором купівлі -продажу, вони не отримали новий державний акт та межі земельної ділянки не встановлювалися відповідними органами. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.125), з позовом не погодився. Заслухавши присутніх сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства, треті особи - [PERSON], [PERSON] про про захист права власності, визнання протиправним рішення, недійсним держакту, зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON]., [PERSON], [PERSON] про відновлення меж земельної ділянки - слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пунктом а) частини 1 статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. Згідно ч.1 ст.81 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі -продажу. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до положень Земельного кодексу України (стаття 126) до документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, належать: - державний акт про право власності на земельну ділянку, - цивільно-правова угода щодо відчуження земельної ділянки (договір купівлі - продажу, дарування, довічного утримання тощо), - свідоцтво про право на спадщину. При цьому, у тому випадку, коли право власності на земельну ділянку посвідчується відповідною цивільно-правовою угодою чи свідоцтвом про право на спадщину, такі документи не є самостійними правовстановлюючими документами, оскільки до них в обов'язковому порядку має бути долучений державний акт про право власності на земельну ділянку, що була відчужена чи успадкована. При набутті у власність земельної ділянки законодавство України не вимагає виготовлення нового державного акта на право власності. Однак ця норма застосовується виключно, коли перехід права власності на земельну ділянку здійснюється без зміни її меж та/або цільового призначення. 28 січня 1998 року рішенням № 9 виконавчого комітету Олександрівської селищної ради (т.73) вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розташовану у [ADDRESS], розміром 0,136 га для обслуговування житлового будинку надвірних споруд та для ведення особистого підсобного господарства гр.[PERSON] З акту встановлення меж земельної ділянки (т.33), додатку до акту встановлення меж земельної ділянки (а.с.34) вбачається, що 04 червня 1998 року були встановлені в натурі межі земельної ділянки та зазначені межі були узгоджені з [PERSON] Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 024996, виданого [PERSON] 08 липня 1998 року (т.11) вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка [ADDRESS], розміром 0,136 га (а.с.8). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1999 року (т.6), [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], розміром 0,1360 га та є співвласниками будинку за цією ж адресою у розмірі 1/3 кожний (а.с.76-77). Згідно ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.188 ЗК україни, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. 26.10.2007 року Іллічівською міською радою Одеської області було прийнято рішення 322/61-V про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Іллічівської міської ради Одеської області [PERSON] безоплатно передана у власність земельна ділянка площею 0,0940 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.7). Реалізуючи рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 26.10.2007 року року №322/61-V, [PERSON] отримала державний акт серія ЯЖ № 312726 від 25 вересня 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0940 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). З акту встановлення меж земельної ділянки (а.с.66), додатку до акту встановлення меж земельної ділянки (а.с.67) вбачається, що 21 грудня 2007 року були встановлені в натурі межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та зазначені межі були узгоджені із представниками суміжних власників землі та землекористувачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], якій належить на праві власності сусіднє домоволодіння (а.с.61-65, 124). Судом досліджена Технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] та Технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], які також використовувались для надання висновку експерта № 025/2014 від 16.06.2014 року (а.с.178-183). Згідно висновків даної експертизи встановлено, що: - межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008 року [PERSON], кадастровий номер 5110800000:04:007:0042, співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі, встановленої між суміжниками; - межі земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.06.1998 року, Серія ІV-ОД №024996 [PERSON] частково співпадають з фактичною огорожею; наявний перетин з трьома суміжними земельними ділянками; - межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно схеми станом на 1996 рік не відповідають фактичним межам, але лінія розподілу співпадає з межею згідно державного акту від 25.09.2008 року [PERSON], однак довша на 1,23 м з фасадної сторони; - тимчасова огорожа встановлена невідповідно до Схеми розподілу домоволодіння [ADDRESS] станом на 1996 рік; - для відновлення (встановлення) суміжної межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], яка існувала станом на 1996 рік, тобто на момент розподілу домоволодіння [ADDRESS], необхідно встановити паркан по лінії, що проходить по точкам №10-13 згідно плану земельних ділянок Технічного звіту, див. додаток №1 (виконати геодезичну зйомку по встановленню межових знаків земельної ділянки [ADDRESS], розташованої за вище вказаною адресою, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008 року [PERSON], кадастровий номер 5110800000:04:007:0042. - для відновлення (встановлення) суміжної межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], яка існувала станом на 08.07.1996 рік, тобто на момент отримання [PERSON] державного акту на право власності на землю ІV-ОД №024996, виданого Олександрівською селищною радою 09.07.1998 року, необхідно встановити паркан на відстані 0,59 м від точок №10-№13 згідно Плану земельних ділянок Технічного звіту (див.додаток №1) у бік земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] вздовж всієї межі розподілу. Відповідно до технічного звіту про виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт для проведення судової будівельно-технічної експертизи земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.184-209), встановлено, що: - межі згідно державного акту серія ЯЖ №312726 на земельну ділянку гр.[PERSON] співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі встановленої між суміжниками, - схеми земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] мають помилки (невідповідності до фактичних меж), але лінія поділу співпадає з межею згідно державного акту серія ЯЖ №312726 на земельну ділянку гр.[PERSON], але довша на 1,23 м., - тимчасова огорожа встановлена неправильно, - межі земельної ділянки згідно державного акту серія ІV-ОД №024996 на земельну ділянку [PERSON] мають помилки, в частині співпадають, в частині не співпадають з фактичною огорожею, також є перетин з трьома суміжними земельними ділянками. Згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2012 року (а.с.55-58), [PERSON] відмовлено в задоволенні його позову до [PERSON], Іллічівської міської ради, Держкомзему м.Іллічівська про відновлення межі, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, визнання державного акту на землю недійсним. Вказане рішення суду залишено без змін Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року (а.с.51-54). Згідно до абз.19-22 мотивуючої частини Ухвали апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року (а.с.53) вказано, що: «…З п.2 висновку експерта № 18210/23 від 28.09.2012р (т.2 а.с.64) зазначено, що: «При вивченні «Технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Олександрівської селищної ради Одеської області», встановлено, що каталоги координат поворотних точок зовнішніх меж в ній не представлені, що виключає можливість співставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки визначеної в результаті геодезичних ізискань проведених на земельній ділянці ТОВ «Граунд-М»з межами згідно Державного акту серії ІV-ОД № 024996, виданого 08.07.1998р. Враховуючи, що немає можливості співвставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки, визначеної в результаті геодезичних ізискань проведених на земельній ділянці ТОВ «Граунд-М» з межами згідно Державного акту серії ІV-ОД №024996, виданого [PERSON], з урахуванням того, що з часу придбання [PERSON] спірної земельної ділянки її межі зі сторони земельної ділянки [PERSON] не змінювались та були встановлені по домовленості з попереднім власником [PERSON], а також ту обставину, що на Держкомзем в м.Іллічівську не покладений обов'язок відновлення меж земельної ділянки, суд першої інстанції прийшов до правильного та обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд першої інстанції також правильно вказав, що за умов відсутності можливості співставлення фактичного місця розташування зовнішніх меж земельної ділянки, визначеної в результаті геодезичних ізискань, проведених на земельній ділянці ТОВ «Граунд-М» з межами згідно Державного акту серії IV-ОД № 024996, виданого 08.07.1998р. [PERSON], інші висновки, зроблені експертом у висновку експерта №18210/23 від 28.09.2012 року не доводять порушень зі сторони [PERSON] прав власності на землю [PERSON] Окрім того, відсутність підпису [PERSON] в акті встановлення меж земельної ділянки [PERSON], за умов відсутності доказів переміщення нею межі, з часу придбання земельної ділянки [PERSON] у [PERSON], та неможливістю встановлення фактичного місця розташування земельної ділянки, на яку 08.07.1998р. виданий Державний акт серії ІУ-ОД № 024996 [PERSON], не є підставою для скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 312726, виданого [PERSON] 25 вересня 2008 року, так як [PERSON] не доведена обставина порушення [PERSON] його права власності на землю….». Згідно копії постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.08.2008 року (а.с.36), в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] - відмовлено. Як вбачається з мотивуючої частини постанови, у заяві гр.[PERSON] вказала, що: «… її сусідка [PERSON] самовільно привласнила частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] шляхом встановлення огорожі у вигляді натягнутого канату. В процесі перерірки фактів викладених у заяві гр.[PERSON] було встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою межує із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], яка належить гр.[PERSON] 25.09.2008 року представниками відділу землеустрою Іллічівської міської адміністрації, які згідно схеми розташування земельної ділянки [PERSON] встановили нові межі вказаної ділянки». Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, враховуючи висновок експерта № 025/2014 від 16.06.2014 року (а.с.178-183) та обставини, встановлені у цивільній справі, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, суперечливість висновків судових експертиз (а.с.57) та технічного звіту про виконаний комплекс топографо-геодезичних робіт для проведення судової будівельно-технічної експертизи земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.184-209), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Іллічівської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства, треті особи - [PERSON], [PERSON] про про захист права власності, визнання протиправним рішення, недійсним держакту, зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю - не підлягають задоволенню. Крім того, відсутність підпису [PERSON] в акті встановлення меж земельної ділянки [PERSON] за умов відсутності переміщення нею межі з моменту придбання [PERSON] у [PERSON] та те, що межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно схеми станом на 1996 рік не відповідають фактичним межам, але лінія розподілу співпадає з межею згідно державного акту від 25.09.2008 року [PERSON], не являється підставою для визнання протиправним і скасування рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: [ADDRESS] та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: [ADDRESS], виданого 25.09.2008 року Іллічівською міською радою і відділом Держкомзему у м.Іллічівськ Одеської області [PERSON] підставі рішення Іллічівської міської ради №322/61-V від 26.10.2007 року, так як [PERSON] не доведена обставина порушення його права власності на землю. Крім того, суд звертає увагу на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1999 року [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили земельну ділянку [ADDRESS]. Отже вони є співвласниками земельної ділянки. Позивач не надав жодного належного доказу та не довів того, що всі співвласники домовились щодо якого небудь порядку користування цією ділянкою, що саме його особисте право власності було порушено з боку відповідачів, та чим саме. Крім того, при продажу земельної ділянки [ADDRESS] не були встановлені її межі відповідними органами. На підставі викладеного, з урахуванням того, що вимоги про відновлення межі земельних ділянок [ADDRESS] і [ADDRESS] є похідними від первісних позивних вимог, тому вони також не підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач просить суд відновити строк для звернення до суду з дійсним позовом, визначивши причину пропуску поважною. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, сплив строку позовної давності не обмежує права на звернення за судовим захистом, оскільки зі спливом строку припиняється не право особи на судовий захист, а лише можливість реалізації у примусовому порядку порушеного права. В судовому засіданні відповідач по справі [PERSON] та її представник не зверталися до суду із заявою про застосування строку позовної давності, тому необхідності у дослідженні поважності пропущення пропуску строку звернення до суду, не є необхідним і про це не наполягали сторони по справі. Також, суд не знаходить підстав і для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відновлення меж земельної ділянки, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.106 Земельного Кодексу України, встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного Кдексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд вважає, що після укладання договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1999 року, у сторін виникло право користування земельною ділянкою. Відповідно до держакту на земельну ділянку площею 0,940 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] була передана земельна у встановлених розмірах. Згідно висновку експерта № 025/2014 від 16.06.2014 року (а.с.178-183) встановлено, що межі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.09.2008 року [PERSON], кадастровий номер 5110800000:04:007:0042, співпадають з фактичною капітальною огорожею, окрім тимчасової огорожі, встановленої між суміжниками. З позову [PERSON] та пояснень її представника в судовому засіданні не доведена обставина порушення права власності [PERSON] на землю та те, що вказану тимчасову огорожу встановлено відповідачами, тому відсутні підстави вважати, що право [PERSON] було порушено відповідачами. Частиною 3 ст.10, ст.60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Outcome: dismissed