Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

у червні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНТ «ЛТД» (ідентифікаційний код 23047599), [PERSON] ([INFO]) та Страхової Компанії «Еталон» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20080515) на користь [PERSON] ([INFO]) матеріальну шкоду у розмірі у розмірі 112482 (сто дванадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні) 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1124 (тисячу сто двадцять чотири гривні) 82 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23.02.2017 трапилося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Вант» ЛТД та згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2017 у складі [PERSON] відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження було закрите, також під час розгляду вказаної справи позивачем було проведено експертне дослідження обставин та механізму ДТП згідно якого було виявлено порушення в діях водія [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес» р.н. [NUMBER], однак протоколу стосовно нього складено не було, а сам він у судовому засіданні не заперечував проти достовірності експертного висновку, тому позивач звернулася до страхової компанії де зареєстрований автомобіль «Мерседес» р.н. [NUMBER], однак останній відмовився відшкодовувати посилаючись на ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача Страхової Компанії «Еталон» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вину [PERSON] не було доведено належним чином. Відповідачі «ВАНТ «ЛТД» та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгялду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 82, 85). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 23.02.2017 приблизно о 10 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом «Лексус» р.н. [NUMBER] рухаючись в м. Києві по Кільцевій дорозі (виїзд з вул. Соборна), не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу до транспортного засобу «Мерседес» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] що призвело до зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушила п. 13.1 ПДР. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2017 по справі №759/3616/17 провадження стосовно [PERSON] про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 19, 20). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В рамках вказаного провадження №759/3616/17 було проведено експертне дослідження згідно якого на підставі якого було складено висновок №66 від 15.05.2017 згідно якого в даній дорожній обстановці в діях водія «Мерседес» р.н. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 13.1, 13.3 ПДР, а в діях водія автомобіля [NUMBER] вбачати невідповідність вимогам п. 13.1 ПДР немає підстав (а.с. 11-16). Як вбачається із висновку про вартість майна складено суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич. Новосьол та Партнери» величина вартості матеріального збитку на дату оцінки автомобіля [NUMBER] складає 103623 (сто три тисячі шістсот двадцять три гривні) 58 коп. (а.с. 19-52). На підставі чого позивач звернулася до страхової компаній «Еталон» де застрахований автомобіль «Мерседес» р.н. [NUMBER] на підставі полісу №АЕ-8452644 із листом про виплату страхового відшкодування, однак їй було надано відмову із даного приводу, оскільки вину [PERSON] постановою Святошинського районного суду від 17.05.2017 не встановлена у зв'язку із чим цивільно-правова відповідальність не настає (а.с. 53). Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20.01.2016 розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи вина [PERSON] була встановлена на підставі висновку експертного дослідження №66, яке ним, а також відповідачами не була спростована, в результаті чого у позивача є повне право звернутися до відповідачів з метою відшкодування завданих їй матеріальних збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню; з відповідачів на користь позивача підлягає до солідарного стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 112482 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до солідарного стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1124 (тисячу сто двадцять чотири гривні) 82 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved