Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - відповідач) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» з 2011 по 2015 рік, останніх півроку перебував на посаді фахівця МПП Шевченківського ЦПіОК філії в м. Київ. Під впливом сімейних обставин, виникла необхідність взяти щорічну відпустку в червні-липні 2015 року, відповідно позивач написав заяву на відпустку з кінці травня 2015 року та передав її в оригіналі на погодження безпосередньому керівнику на підпис, який потім, мав би її передати на погодження та підпис [PERSON], після цього дана заява мала б потрапити до відділу кадрів центрального офісу. Зазначена заява була подана за два тижні до початку відпустки, але з невідомих обставин не потрапила до керівництва та відділу кадрів. Потім було подано повторно заяву і в оригіналі, і в електронному вигляді. Позивачем знову було подано заяву на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років 04 червня 2015 року на вихід в декретну відпустку з 08 червня, так як його дружина подала заяву на вихід на роботу з 08 червня 2015 року, проте зазначені, заяви не потрапили до відділу кадрів. З 08 по 10 червня 2015 року позивач намагався з'ясувати стан поданої заяви, неодноразово звертався шляхом телефонних розмов та електронної пошти до керівництва та відділу кадрів з цього приводу, про те на запитання не знайшли відповіді. Позивачем подано завчасно заяви, але відповідних реакцій з боку керівництва на його звернення не було. 15 червня 2015 року позивача було викликано до безпосереднього керівника для дачі пояснень з приводу відсутності його на робочому місці з 08 по 10 червня 2015 року. 16 червня 2015 року на банківську картку позивача було перераховано кошти, коли він зателефонував до бухгалтерії, щоб з'ясувати, що це за кошти, йому відповіли, що його звільнено з роботи за ст. 40 КЗпП, а саме прогул. Наказом від 11 червня 2015 року № 62-К його дружина мала вийти з відпустки по догляду за дитиною з 15 червня 2015 року, а відповідно позивач - в такому разі, мав абсолютно законні підстави піти у відпустку по догляду за дитиною, передбачену ст. 181 КЗпП України. Позивач вважає рішення відповідача стосовно його звільнення за ч. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та необґрунтованим та таким, що порушує його охоронювані законом право на працю та відпочинок. Тому, позивач просив суд скасувати Наказ № 622 зв/ру-к від 16.06.2015 року про звільнення позивача; поновити позивача на посаду фахівця МПП Шевченківського ЦПіОК філії в м. Києві ПрАТ СК Провідна; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 37347,70 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. До матеріалів справи додано заперечення проти позову. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Судом було встановлено, що Наказом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 01 лютого 2012 року № 46 пр/ру-к було прийнято [PERSON] на посаду менеджера по роботі з страховими агентами Центру (відділу) продажів та обслуговування клієнтів в м. Вишгород філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Києві з повним робочим днем з 01 лютого 2012 року (а.с.53). Наказом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 01 вересня 2014 року № 268 ру-к було переведено [PERSON], менеджера по роботі з страховими агентами Центру (відділу) продажів та обслуговування клієнтів в м. Вишгород філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Києвіна посаду фахівця (МПП) Київського Центру прийому та обслуговування клієнтів філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Києві з 01 вересня 2014 року (а.с.55). 05 січня 2015 року Наказом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» № 12 ру-к було переведено [PERSON], фахівця (МПП) Київського Центру прийому та обслуговування клієнтів філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Києві на посаду фахівця (МПП) Центру прийому та обслуговування клієнтів Шевченківського Філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Київ з 05 січня 2015 року без зміни умов оплати праці (а.с.57). Як вбачається з матеріалів справи, у позивача [INFO] року народилася дитина - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21 березня 2014 року, серія [NUMBER] (а.с.16). З матеріалів справи вбачається, що позивачачем було написано заяву від 03.06.2015 року Голові Правління ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» [PERSON], у якій просив надати йому відпустку на 24 календарних днів з 18 червня 2015 року по 11 липня 2015 року (а.с.7). Крім того, позивачачем було написано заяву від 04.06.2015 року Голові Правління ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» [PERSON], у якій просив надати йому відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 08 червня 2015 року по 12 березня 2017 року (а.с.8) та заяву від 11.06.2015 року, у якій просив надати йому відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 15 червня 2015 року по 12 березня 2017 року (а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 179 КЗпП України, за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною (ч. 7 ст. 179 КЗпП України). Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки», особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати). Відповідно до Наказу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 16 червня 2015 року № 622 зв/ру-к, [PERSON], фахівця Центру прийому та обслуговування клієнтів Шевченківського Філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Київ звільнено з роботи 17 червня 2015 року за прогули, а саме за відсутність на робочому місці 08.06.2015, 09.06.2015 та 10.06.2015 протягом всього робочого дня без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). [PERSON], виплатити компенсацію за 61 календарний день невикористаної щорічної відпустки: 14 календарних днів за період роботи з 01.02.2012 р. по 31.01.2013 р.; 14 календарних днів за періоди роботи з 01.02.2013 р. по 31.01.2014 р.; 24 календарних днів за період роботи з 01.02.2014 р. по 31.01.2015 р.; 9 календарних днів за період роботи з 01.02.2015 р. по 17.06.2015 р. (а.с.83). Пунктом 4 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до акту про відсутність на робочому місці від 17.06.2015 року, [PERSON] був відсутній на робочому місці 17 червня 2015 року з 09 год. 00 хв. до 18 год 00 хв. (а.с.65). Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач був відсутній на роботі у день його звільнення. Відповідачем було направлено листа від 17 червня 2015 року № 05-21/7484 на адресу позивача, яким було повідомлено [PERSON] про його звільнення та у зв`язку з тим, що він був відсутнім на робочому місці просили з`явитися за трудовою книжкою особисто або надіслати листа на адресу ПрАТ «СК «Провідна» Департамент по роботі з персоналом, з повідомленням адреси на яку необхідно надіслати трудову книжку (а.с.84). Факт відсутності позивача на робочому місці протягом робочого дня з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. підтверджується актами про відсутність на робочому місці [PERSON] від 08 червня 2015 року, 09 червня 2015 року, 10 червня 2015 року, 15 червня 2015 року, 16 червня 2015 року, 17 червня 2015 року та службовою запискою директора філії в м. Києві [PERSON] від 11 червня 2015 року № 1001-07/206/1 (а.с.58-61). Згідно акту про відмову від підписання аку про відсутність на робочому місці 08, 09 та 10 червня 2015 року від 15.06.2015 р., де зазначено що [PERSON] відмовився ознайомитися з актами про відсутність на робочому місці за 08.06.2015 р., 09.06.2015 р., 10.06.2015 р., надав пояснювальну записку, документів, які підтверджують поважність відсутності, не надав (а.с.62). Відповідно до акту про відсутність на робочому місці від 15.06.2015 року, [PERSON] був відсутній на робочому місці 15 червня 2015 року з 14 год. 00 хв. до 18 год 00 хв. (а.с.63). Як вбачається із пояснювальної записки [PERSON] від 15.06.2015 року, відсутність на робочому місці 8, 9 та 10 червня 2015 року він пояснив тим, ним було написана заява на декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 08 червня 2015 року, але заява не була підписана директором Філії, про що не було його своєчасно повідомлено, а тому він вважав, що знаходиться у відпустці (а.с.81). Згідно Витягу з Положення про діловодство і документообіг ПрАТ «СК «Провідна» затвердженого рішенням Правління № 22/3 від 05.07.2011 року, де у п. 7.9.1 та п. 7.9.5 зазначено, що вся кореспонденція (листи, накази, скарги, заяви тощо), яка надходить до підрозділів філії обов`язково реєструється референтом філії у журналі вхідної кореспонденції, надається на розгляд директору філії і відповідно до резолюції, потім, під розпис виконавцю. Вся кореспонденція (листи, накази, скарги, заяви тощо), яка виходить з філії обов`язково реєструється референтом філії у журналі вихідної кореспонденції. До головного офісу надсилаються оригінали документів з обов`язковим вкладенням «реєстру відправки документів», в якому переліковуються вкладення пакету документів із зазначенням отримувача (а.с.137). Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідного наказу про надання відпустки позивачу ПрАТ «СК «Провідна» не видавалося. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в період нібито його відсутності, ним особисто виконувалася робота пов`язана безпосередньо з виконанням покладених трудових обов`язків, тобто проводилися зустрічі з клієнтами, укладалися договори страхування. Проте позивачем не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що за період з 08 червня 2015 року по 17 червня 2015 року ним виконувалася робота. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою від 11.02.2016 року, у якій просив надіслати на його адресу копію наказу про звільнення, трудову книжку, довідку про роботу та заробітнк плату за період з 01.01.2015 року по дату звільнення (а.с.90-91). Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 17 березня 2016 року № 05-21/3364 повідомив позивачу, що у зв`язку з тим, що на день звільнення 17.06.15 він був відсутнім на робочому місці та не з`явився за трудовою книжкою особисто, Департамент по роботі з персоналом надіслав цінним листом на адресу прописки: [ADDRESS], 02139, наказ про звільнення № 622 зв/ру-к від 16.06.2015 року та повідомлення про звільнення з роботи № 05-21/7484 від 17.06.15 з проханням з`явитися за трудовою книжкою особисто до ПрАТ «СК «Провідна» аюо надіслати лист на адресу [ADDRESS], з повідомленням адреси, на яку необхідно надіслати трудову книжку, та повторно було надіслано позивачу трудову книжку та копію наказу про звільнення (а.с.92). Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч. 1,2 ст. 47 КЗпП України). Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п. 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58). При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9). На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Доцільно зазначити, що невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника (Роз`яснення Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу»). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим поясненням і доказам по справі та враховуючи те, що позивач самовільно, без погодження з відповідачем не вийшов на роботу з 08 червня 2015 року, тобто, вчинив прогул, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині скасування Наказу № 622 зв/ру-к від 16.06.2015 року про звільнення позивача; поновлення позивача на посаду фахівця МПП Шевченківського ЦПіОК філії в м. Києві ПрАТ СК Провідна та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 37347,70 грн.. Що стосується позовних вимог позивача про виплату моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., то позивач у своїх доводах, викладених в позовній заяві зазначає, що в результаті неправомірних дій відповідача у позивача змінився нормальний (звичайний) режим життя, що змушує його додатково докладати зусиль для нормалізації звичайного способу існування, враховуючи те, що наказ №622 зв/ру-к від 16.06.2015 року про звільнення позивача видано правомірно та не підлягає скасуванню, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed