Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У червні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про поновлення строку позовної давності і визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, посилаючись на те, що з 02 липня 1998 року по 28 грудня 2002 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2008 року. 28 грудня 2008 року їхній шлюб було зареєстровано в органах РАЦСу. В березні 2005 року вони вирішили припинити офіційні шлюбні стосунки, але продовжили проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, спільний бюджет та спільний побут. [PERSON] від першого шлюбу має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина - [PERSON]. Оскільки вони не припинили спільне проживання, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, тому вони вважають, що за ними зберігається режим спільної сумісної власності подружжя. На початку літа 2007 року вони знайшли для проживання будинок у Києво-Святошинському районі Київської області, і почали орендувати його з метою подальшого викупу. Договір найму житлового будинку був оформлений на [PERSON], а тому 20 липня 2007 року між ним та [PERSON], [PERSON] укладено договір найму житлового будинку, розташованого в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області по [ADDRESS]. Договір найму було зареєстровано в Тарасівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області. Під час укладення вказаного договору [PERSON] та власник будинку [PERSON] досягли усної домовленості щодо оформлення у найближчий час договору купівлі-продажу вказаного будинку. Предметом договору найму, окрім житлового будинку площею 50 кв.м., загальною площею 68,90 кв.м., стали також допоміжні господарські споруди - погріб, убиральня, огорожа, свердловина, навіс та вигрібна яма. Договір найму було укладено строком на 3 роки з можливою пролонгацією за мовчазної згоди сторін. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] було надано право вселення в житловий будинок з членами його сім'ї - дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вони належним чином виконували умови договору, і до цього часу надалі проживають у вказаному будинку. Під час проживання у вказаному будинку, за усної згоди [PERSON] та [PERSON], вони реконструювали його, провели ремонтні роботи та перепланування, внаслідок чого змінилася конфігурація житлової та загальної площі будинку, що підтверджується технічним паспортом, виданим КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 31 серпня 2009 року. Усі дії по реконструкції житлового будинку проводилися за кошти [PERSON] та [PERSON], значну частину яких вони позичили у батька [PERSON] На проведення ремонтних робіт по переобладнанню будинку [PERSON] позичила 09 червня 2009 року у свого батька [PERSON] 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. [PERSON] та [PERSON] вкладали сімейні кошти у житловий будинок, оскільки у зв'язку з домовленістю з [PERSON] вважали, що мають переважне право на його придбання, що також підтверджується п. 6.2. договору найму. Домовившись із [PERSON] про купівлю-продаж будинку на підтвердження своїх зобов'язань [PERSON] та [PERSON] вирішили внести завдаток за будинок у розмірі 19 750 (дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) доларів США, що підтверджується письмовими розписками [PERSON] на ім'я [PERSON]. Крім того, [PERSON] у своїй відповіді на претензію [PERSON] визнала, що отримала від нього завдаток за будинок і тим самим визнала, що між ними виникли договірні зобов'язання. Але [PERSON] та [PERSON] не змогли використати своє переважне право на купівлю спірного житлового будинку, оскільки [PERSON] та [PERSON] продали будинок [PERSON] за договором купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. В той же день [PERSON] передав спірний будинок в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] зазначала, що їй не було відомо про не укладення [PERSON] договору купівлі-продажу, вона повністю довіряла йому вести всі необхідні переговори та вчиняти дії по оформленню документації, яка стосується вказаного житлового будинку, тому [PERSON] продовжувала вкладати сімейні кошти в облаштування будинку. У серпні та листопаді 2007 року [PERSON] отримала у позику ще 75 000 (сімдесят п'ять тисяч) доларів США від [PERSON], які вона вклала в реконструкцію будинку. В кінці березня 2014 року [PERSON] отримала лист від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому працівники вимагають від неї та членів її сім'ї термінового виселення із предмету іпотеки за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини не були відомі [PERSON] до отримання вказаного листа. [PERSON] визнав, що дійсно не повідомляв дружину про обставини, які склалися, але оскільки у [PERSON] були зобов'язання перед [PERSON], то останній був впевнений, що владнає ситуацію з житловим будинком. Так, [PERSON] придбав вказаний будинок за кошти, отримані в кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк», але виконати свої кредитні зобов'язання не зміг у зв'язку із скрутним становищем. Тому [PERSON] та [PERSON] досягли усної домовленості про те, що [PERSON] з родиною надалі проживатиме у спірному будинку та обслуговувати кредит, а [PERSON] переведе а нього всі права і обов'язки позичальника за кредитним договором і передасть усі права на спірний житловий будинок. [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, сплачував платежі щодо тіла кредиту та щодо відсотків по користуванню ним, що підтверджується відповідними платіжним и документами. Так, на погашення кредитних зобов'язань перед банком [PERSON] витратив 229 000 грн., сплачуючи по 1035 доларів США щомісячно протягом 25 місяців. [PERSON], у свою чергу, так і не виконав своїх зобов'язань перед [PERSON] Враховуючи викладене, [PERSON] та [PERSON] просили поновити строк позовної давності у зв'язку із поважністю причин його пропущення, та визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2007 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером № 836. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року позовну заяву [PERSON] в частині заявлених нею вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, залишено без розгляду на підставі вимог п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] поданий позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, у поданій заяві не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази і показання свідків в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02 липня 1998 року по 28 грудня 2002 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2008 року. Вказане рішення набрало законної сили 17 жовтня 2008 року. 28 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. В подальшому, 12 березня 2005 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до Договору найму житла від 20 липня 2007 року, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], уклала з [PERSON] договір, відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у тимчасове платне користування житловий будинок [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області строком на 3 (три) роки. Відповідно до п. 10.1. вказаного Договору якщо за три місяці наймодавець не попередив наймача про укладення договору на таких самих або інших умовах чи про відмову від укладення договору на новий строк, а наймач не звільнив житловий будинок, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Даний Договір було зареєстровано сторонами у Тарасівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області 20 липня 2007 року. Так, відповідно до укладеного договору, загальна площа житлового будинку складає 101,6 кв.м. (з них за рахунок самовільно збудованих приміщень - 33,8 кв.м.), житлова площа 78,2 кв.м. (з них за рахунок самовільно збудованих приміщень - 28,2 кв.м.) Разом із вказаним житловим будинком в найм передаються господарські будівлі та споруди, необхідні для його обслуговування, а саме: погріб, убиральня, свердловина, навіс, вигрібна яма. Відповідно до п. 6.1. Договору найму [PERSON] як наймач має право вселяти в займане ним жиле приміщення членів своєї сім'ї, а саме дружину [PERSON], та дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 6.2. Договору наймач має право на переважне перед іншими особами право на придбання житлового будинку у разі його продажу. Відповідно до вимог ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до вимог ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Вказаний договір укладається у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради. Договір найму повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 815 ЦК України наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Відповідно до положень ч. 1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Відповідно до вимог ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Положеннями ч. 2 ст. 822 ЦК України встановлені переважні права наймача, зокрема, на переважне перед іншими особами придбання житла у разі його продажу. Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи також міститься відповідь виконавчого комітету Тарасівської сільської ради від 06 жовтня 2014 року, надана на запит [PERSON] про надання публічної інформації з приводу того, чи реєструвався Тарасівською сільською радою Договір найму житла від 20 липня 2007 року між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, щодо найму жилого приміщення-будинку [ADDRESS], Києво-Святошинського району, Київської області, в якій виконком Тарасівської сільської ради надав інформацію, що дані про реєстрацію договорів найму в Тарасівській сільській раді відсутні. Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2007 року, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], передали [PERSON], а він у свою чергу прийняв у власність домоволодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області по [ADDRESS]. Вказане домоволодіння складається з житлового будинку житловою площею 50,0 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м., погребу, убиральні, огорожі, свердловини, навісу та вигрібної ями. Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 25 вересня 2007 року, та зареєстровано в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно 15 жовтня 2007 року. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2007 року за реєстровим номером № 836. Відповідно до вимог ст.ст. 655-656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу будинку, укладений 25 вересня 2007 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON], був укладений відповідно до чинного законодавства, з дотриманням усіх вимог, встановлених до вказаного виду договорів. Відповідно до розписки, копія якої знаходиться в матеріалах справи, 09 червня 2007 року [PERSON] отримала від [PERSON] у позику 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, які вона зобов'язується повернути протягом місяця на першу вимогу. 10 серпня 2007 року [PERSON] отримала в позику від [PERSON] у позику 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. 29 листопада 2007 року [PERSON] отримала від [PERSON] в позику 45 000 (сорок п'ять тисяч) доларів США, про що видала відповідну розписку. Із вказаних розписок суду зрозуміло, що протягом 2007 року [PERSON] позичила у свого батька [PERSON] кошти на загальну суму 100 000 (сто тисяч) доларів США. Однак, з вказаних розписок та з матеріалів справи загалом не встановлено, що позичені кошти були спрямовані саме на здійснення ремонту та реконструкції спірного будинковолодіння, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази, які б підтверджували придбання будівельних матеріалів, розрахунок із особами, які здійснювали вказаний ремонт, а також будь-які докази того, що було проведено переоблаштування будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області саме [PERSON]. Відповідно до копії розписки, наявної в матеріалах справи, 20 червня 2007 року [PERSON] отримала від [PERSON] в якості завдатку за житловий будинок по [ADDRESS], в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, грошові кошти в сумі 1 500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США, і в подальшому [PERSON] зобов'язується укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Відповідно до розписки, копія якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] підтверджує, що отримала від [PERSON] в доповнення до попереднього завдатку 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, і тому загальна сума завдатку за будинок становить 19 750 (дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) доларів США, однак в розписці не зазначено дату її видачі і час передачі коштів. Відповідно до технічного паспортну на житловий будинок, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» станом на 15 серпня 2008 року, власником будинку по [ADDRESS] в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області є [PERSON]. Згідно з кредитним договором № K2V4GK03790068, укладеним 21 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав від Банку шляхом надання готівкою через касу 77 500 (сімдесят сім тисяч п'ятсот) доларів США на строк з 21 вересня 2007 по 20 вересня 2027 року включно, у вигляді відновлювальної кредитної лінії для купівлі домоволодіння, а також надано 19 500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) доларів США на сплату страхових платежів. За умовами кредитного договору за користування кредитом встановлюються відсотки у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,29 % від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору щомісяця позичальник повинен надавати Банку кошти в якості щомісячного платежу у сумі 1034,92 доларів США. Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за договором виступає іпотека: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, [ADDRESS], на підтвердження чого 25 вересня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № K2V4GK03790068, за умовами якого Банк має право у разі невиконання [PERSON] зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна. Предметом іпотеки за вказаним договором виступає домоволодіння по [ADDRESS] в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, яке належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір підлягає нотаріальному посвідченню, право власності виникає з моменту такого посвідчення. Право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний договір купівлі-продажу домоволодіння було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 25 вересня 2007 року, і тоді ж між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки за яким виступив саме спірний житловий будинок, придбаний [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] Окрім того, 25 вересня 2007 року у зв'язку з посвідченням договору іпотеки та його нотаріальним посвідченням приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] наклав заборону на відчуження домоволодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Тарасівка Києво-Святошинського району [ADDRESS]. В матеріалах справи наявна претензія ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з посиланням на те, що [PERSON] передав в іпотеку домоволодіння по [ADDRESS] в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області як забезпечення виконання умов кредитного договору, але свої зобов'язання належним чином не виконує, і його заборгованість станом на 20 березня 2014 року складає 213 249 (двісті тринадцять тисяч двісті сорок дев'ять) доларів США 31 цент. При проведенні виконавчих дій спільно з ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області було виявлено, що у переданому в іпотеку домоволодінні проживає родина [PERSON], а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], і тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагав від [PERSON], [PERSON], [PERSON] та всіх членів родини негайного виселення з спірного жилого будинку. З матеріалів справи суду зрозуміло, що [PERSON] здійснював наступні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором: - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 30 квітня 2009 року було сплачено 600 (шістсот) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 20 червня 2009 року було сплачено 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 22 червня 2009 року було перераховано 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 22 червня 2009 року було сплачено 679 (шістсот сімдесят дев'ять) гривень 11 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 23 червня 2009 року було сплачено 14 (чотирнадцять) гривень 23 копійки; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 25 червня 2009 року сплачено 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 25 червня 2009 року було сплачено 46 (сорок шість) гривень 27 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 30 червня 2009 року було перераховано 2 293 (дві тисячі двісті дев'яносто три) гривні 58 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 30 червня 2009 року було сплачено 98 (дев'яносто вісім) гривень 58 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 02 липня 2009 року було сплачено 500 (п'ятсот) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 02 липня 2009 року було сплачено 32 (тридцять дві) гривні 62 копійки; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 07 липня 2009 року було перераховано 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 09 липня 2009 року було сплачено 1 341 (одна тисяча триста сорок одна) гривня 13 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 20 липня 2009 року було сплачено 6 173 (шість тисяч сто сімдесят три) гривні 68 копійок; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 16 жовтня 2009 року було сплачено 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 28 жовтня 2009 року було сплачено 300 (триста) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 28 жовтня 2009 року було сплачено 461 (чотириста шістдесят одну) гривню 32 копійки; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 25 листопада 2009 року було сплачено 1084 (одна тисяча вісімдесят чотири) гривні 32 копійки; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 09 грудня 2009 року було перераховано 200 (двісті) доларів США; - відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 16 грудня 2009 року було сплачено 1737 (одну тисячу сімсот тридцять сім) гривень 41 копійку. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вносив платежі в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Так, відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 25 листопада 2009 року [PERSON] сплатив 800 (вісімсот) доларів США; відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 04 грудня 2009 року ним було сплачено 300 (триста) доларів США; відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 04 грудня 2009 року [PERSON] сплатив 417 (чотириста сімнадцять) гривень 88 копійок; відповідно до квитанції № 790K201GF3 від 08 грудня 2009 року [PERSON] було сплачено 200 (двісті) доларів США. Однак, посилання позивача [PERSON] на те, що він фактично виконував зобов'язання [PERSON] за кредитним договором спростовуються наявними в матеріалах справи квитанціями, на більшості з яких вказано ім'я платника саме [PERSON]. Як вбачається з доданих до позовної заяви квитанцій про погашення заборгованості за кредитним договором, здійснених від імені [PERSON], такі платежі проводилися з листопада по грудень 2009 року. З наданої копії довіреності, виданої [PERSON] на ім'я [PERSON], на яку посилався в судовому засіданні [PERSON]., останній мав право від імені довірителя проводити платежі, що фактично і було здійснено, тому доводи позивача [PERSON] про фактичне повернення ним кредиту [PERSON] є безпідставними та не відповідають дійсності. 18 грудня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання кредитного договору та договору купівлі-продажу будинку удаваним в частині та визнання права власності на житловий будинок, яким у задоволенні позову відмовлено. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] було відомо про укладення договору купівлі-продажу домоволодіння ще у 2007 році, і саме тоді він дізнався про порушення свого права. В ході розгляду вказаної справи судом також було спростовано доводи [PERSON] щодо здійснення ним зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, адже [PERSON] надано оригінали платіжних документів від імені [PERSON] Так, Києво-Святошинський районний суд Київської області відмовив [PERSON] у задоволенні його вимог про визнання кредитного договору та договору купівлі-продажу будинку удаваним в частині та визнання права власності на житловий будинок, оскільки вимоги [PERSON] були недоведеними та спростовувались поясненнями сторін у справі та наявними в матеріалах справи доказами. У судовому засіданні 16 вересня 2014 року представник відповідача [PERSON] подав суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що про порушення своїх прав як переважного покупця будинку [PERSON] дізнався 25 вересня 2007 року, коли між [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірного будинку, і тому обрахування строку позовної давності почалося саме з 25 вересня 2007 року. Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, але згідно з положеннями ст. 786 ЦК України до вимог, які випливають з договору найму, застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень, встановлених ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено з матеріалів справи, а також при розгляді Києво-Святошинським районним судом Київської області цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання кредитного договору та договору купівлі-продажу будинку удаваним в частині та визнання права власності на житловий будинок, [PERSON] дізнався про порушення свого права, а саме про укладання договору купівлі-продажу будинку, ще у 2007 році. Тому перебіг строку позовної давності розпочався саме з 2007 року. В позовній заяві позивач [PERSON] також просив поновити йому строк позовної давності у зв»язку з поважністю причин його пропуску. В судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи [PERSON] не заперечував, що йому було відомо про договір купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2007 року в день укладення цього договору, однак доказів про поважність причин пропуску позовної давності позивачем [PERSON] суду не надано. Також слід зазначити, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначав, що у спірному будинку [PERSON] з родиною почав проживати у 2010 році, хоча не зміг конкретно зазначити, за якою саме адресою в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області знаходиться вказаний будинок. На запитання суду свідок [PERSON] вказував, що у 2009 році у будинку ніхто не проживав, але зі слів [PERSON] йому відомо, що останній будує будинок разом зі своєю дружиною, яка має права на земельну ділянку. Також [PERSON] свідчив, що не знайомий і ніколи не зустрічав [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні допитаний у якості свідка [PERSON], який є сусідом [PERSON], зазначав, що [PERSON] проживає у [ADDRESS], і у 2010-2011 роках він побудував гараж. На запитання суду свідок [PERSON] вказував, що у спірному будинку проживає лише [PERSON] Крім того, свідок [PERSON] зазначав, що будівельні роботи у будинку виконувалися протягом 2010-2011 років. Під час допиту свідка [PERSON] останній повідомив суду, що [PERSON] проживає [ADDRESS]. На запитання суду свідок не зміг чітко зазначити вулицю, на якій розташований спірний будинок. [PERSON] зазначав, що проводив опалення на першому та другому поверхах будинку в 2011 році протягом місяця, і в цей час в будинку були присутні [PERSON] та підсобник. Як вбачається з матеріалів справи, допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спростували посилання позивача [PERSON] на те, що ремонтні роботи у будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області ним були проведені протягом 2007 року, про що він також зазначає у своїй позовній заяві, адже кожен із свідків, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність, посвідчив, що ремонтні роботи у будинку проводилися протягом 2010-2011 років. Окрім того, посилання [PERSON] на розписки про отримання позики від батька як джерело коштів для проведення ремонту та реконструкції будинку, не підтверджуються доказами у справі, оскільки вони не містять вказівки про цільове використання вказаних коштів, з наявних матеріалів справи суду неможливо встановити, що саме за рахунок вказаних у розписках коштів було проведено ремонт та реконструкцію будинку, немає документальних підтверджень придбання будівельних матеріалів, необхідних для ремонту домоволодіння, відсутні докази вартості таких матеріалів та ремонтних робіт, тому суд вважає необґрунтованими посилання [PERSON] на те, що ним разом з [PERSON] були вкладені кошти та здійснені ремонтні роботи з реконструкції спірного будинку, оскільки такі посилання не підкріплені матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Положення ст. 15 ЦК України закріплюють право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог цивільного законодавства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] не надав жодного доказу, що підтверджує його права на спірний будинок, а тому його вимоги суд вважає такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2007 року недійсним, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2014 року було накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться в с. Тарасівка Києво-Святошинського району [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, суд може одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову. За таких обставин підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2014 року.

Outcome: dismissed