Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 06.04.2017 р. між нею та ПП «Приватна фірма «Силует» було укладено договір № 6/04, згідно якого підприємство зобов»язався виконати певні роботи, а саме: складення індивідуального ескізного проекту; виготовлення робіт ДМК-130; доставка за вказаною Замовником адресою; установка та монтаж. Згідно даного договору, позивачем було сплачено аванс у розмірі 14000,00 грн., та погоджено дату закінчення робіт - 27.04.2017 р. Але станом на цю дату, замовлення виконане не було, на прохання позивача припинити виконання замовлення у зв»язку із відмовою від договору та повернути аванс було відмовлено. Оскільки відповідачем не було виконано своїх зобов»язань по договору № 6/04 від 06.04.2017 р. щодо строку закінчення робіт, та у зв»язку із тим, що сторонами не досягнуто згоди щодо мирного вирішення питання про повернення сплаченого авансу та сплати пені за порушення строків виконання робіт, тому позивач звертається за захистом своїх порушених прав згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити. ПП «Приватна фірма «Силует»явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про місце та час розгляду справи було повідомлене належним чином, генеральним директором Приходько Л.П. подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с.61, 83). 21.02.2018 р. відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що підприємство частково не погоджується із позовом, а вимоги суперечать дійсним обставинам справ. Зазначив, що позивач попереджалась про неможливість виконання робіт в обумовлений строк, та 15.05.2017 р. позивача було повідомлено про завершення робіт із виготовлення дверей. Проте позивач відмовилась від встановлення дверей та в подальшому надіслала лист про відмову від договору та вимоги про повернення сплаченого авансу. Отже, зважаючи на те, що станом на 15.05.2017 р. замовлення було виготовленне в повному обсязі; двері виготовлялись за індивідуальним ескізом та є штучним товаром, який в подальшому не може бути реалізований будь-якому споживачу; відповідачем були проведені роботи, фактична вартість яких склала 105622, 52 грн. - відповідач визнає вимоги щодо стягнення пені в розмірі 342,18 грн. та стягнення сплаченої суми авансу у розмірі 3437,48 грн., інші вимоги вважає незаконними та такими, що не можуть бути задоволені. 12.03.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначає про відсутність повідомлення відповідача щодо що неможливості виконання робіт в обумовлений строк. Також зазначає, що надані платіжні доручення на суму 72557,44 грн. по витратам на виготовлення дверей не підтверджують того факту, що саме ці матеріали були придбані та витрачені для виробництва дверей саме позивача. 19.03.208 р. відповідачем надано запереченняя, в якому підтверджує суму витрат по виготовленню дверей, яка на думку позивача є невірною, та вказує на те, що ПП «ПФ «Силует» надано розрахунок вартості замовленої двері, докази придбання та перелік матеріалів і робіт. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.04.207 р. між [PERSON] та ПП «Приватна фірма «Силует» було укладено договір № 6/04 (а.с. 6). Згідно п. 1.1 договору підприємство зобов»язувалось виконати певні роботи, а саме: складення індивідуального ескізного проекту; виготовлення робіт ДМК-130; доставка за вказаною Замовником адресою; установка та монтаж. Згідно п. 2.1. даного договору ціна договору становить 20128,00 грн, та зазначено що позивачем було сплачено аванс у розмірі 14000,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 14.05.2017 року [PERSON] було направлено лист на адресу відповідача щодо неналежного виконання умов договору в якому зазначено, що станом на 14.05.2017 р. роботи, що передбачені в п. 1.1. Договору № 6/04 не виконано, та просить припинити дію договору, повернути сплачений аванс в розмірі 14000,00 грн. та сплатити пеню за порушення строків виконання договору (а.с. 8). У відповіді на даний лист вих. №04 від 22.05.2017 р. відповідач зазначив, що 15.05.2017 р. позивачу було повідомлено про готовність виробу, але позивачем було відмовлено у наданні можливості встановити виріб. А тому відповідач вимагає від позивача, у разі дострокового припинення дії договору, відшкодування фактично понесених витрат за проведені роботи (а.с. 11). У листі вих. № 05 від 14.06.2017р. адресоване позивачу, відповідачем зазначено, що повернення сплачених коштів можливе виключно із вирахуванням фактичних витрат Виконавця, понесених при виконанні договору (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 т. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 5.3. договору датою закінчення робіт є 27.04.2017 р. Судом встановлено той факт, що станом на 27.04.2017 року відповідачем не було виконано своїх зобов»язань по Договору № 6/04 від 06.04.2017р. щодо строку закінчення робіт, а тому позивач має право вимагати припинення виконання замовлення у зв»язку із відмовою від Договору по причині порушення строків виконання та повернути аванс. Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом, тобто підлягає поверненню особам, які їх сплатили. Згідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. В ч. 1 ст. 865 ЦК України регламентовано, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3 ст. 865 ЦК України). Оскільки станом на 27.04.2017 року відповідачем не було виконано своїх зобов»язань по Договору № 6/04 від 06.04.2017р. щодо строку закінчення робіт, суд задовольняє вимогу позивача про повернення авансу в розмірі 14000,00грн. Позовна вимога про стягнення пені в розмірі 342,18 грн. (за період із 28.04.2017 р. по 14.05.2017 р.) не підлягає задоволенню з огляду на те, що позивач не надав обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються та не довів їх розмір.

Outcome: partial