Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.01.2016 р. підсудність позову [PERSON] визначена Святошинському районному суду м. Києва. Позивачка [PERSON] в обґрунтування позову посилається на те, що до 2005 р. вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, та у вказаний період позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], яка постійно проживає з нею та на повному її утриманні, оскільки відповідач у 2013 р. виїхав на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим та з цього часу позивачка не має жодного зв'язку з ним. Позивачка зазначає, що з 2013 р. відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по догляду та матеріального утримання їх спільної дочки. Позивачка пояснила, що має родичів за межами України, крім того має матеріальну можливість виїжджати закордон на спільний з дитиною відпочинок, проте, для виготовлення проїзних документів за кордон та виїзду неповнолітньої дитини необхідна згода двох батьків, однак позивачка такої згоди не може отримати від відповідача, який на зв'язок не виходить, життям дитини не цікавиться взагалі, крім того, проживає на окупованій території АРК. Позивачка просить суд надати їй дозвіл на виїзд за межі України дочки [PERSON] без згоди та супроводу батька, відповдіача по справі до досягнення нею 16-річного віку та дозвіл на виготовлення відповідних проїзних документів В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, шляхом розміщення повідомлення на сайті Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 20), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], відповідач по справі та [PERSON], позивачка по справі (а.с. 12). Встановлено, що позивачка 25.09.2012 р. зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], у зв'язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 11). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані за адресою: [ADDRESS], відповідно до Довідки від 30.10.2014 р. № 3002001646 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 14). В судовому засіданні встановлено, неповнолітня [PERSON], повністю перебуває на утриманні позивачки [PERSON], яка самостійно займається вихованням та утриманням дочки, оскільки відповідач [PERSON] постійно проживає на окупованій території Автономної Республіки Крим, зв'язок з яким неможливий, утруднений. При цьому, встановлено, що позивачка має матеріальну можливість виїжджати закордон на спільний з дитиною відпочинок, вивозити дитину до родичів, які проживають закордоном. Судом встановлено, що у зв'язку з вищезазначеним позивачка не має можливості, з об'єктивних причини отримати від відповідача [PERSON] згоду на оформлення проїзних документів та виїзд їхньої неповнолітньої дочки за межі України без його супроводу. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. за № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно до ч. 18 зазначених вище правил, оформлення паспорта \\ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку що позивачка довела в судовому засіданні позовні вимоги, які відповідно до ст. 60 ЦПК України знайшли своє підтверження та обгрунтування, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Встановлено, що ухвалою суду від 26.01.2016 р. під час відкриття провадження у справі, позивачку [PERSON] було зобов'язано сплатити судовий збір (а.с. 18). Проте, вимога суду не виконана, судовий збір не сплачено та/або не надано доказів звільнення від сплати судового збору, у зв'язку з чим суд вважає занеобхідне стягнути вказаний судовий збір з позивачки.

Outcome: approved