Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У травні 2016 року позивачі звернулися до суду із даним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що 17 липня 2005 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку № 13 по вул. Фастівській в с. Дорогинка та на ? частину земельної ділянки для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства. Позивачі зазначають, що на частину спадкового майна, а саме на ? частину житлового будинку № 13 по вул. Фастівській в с. Дорогинка вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Проте, у видачі свідоцтв на ? частину земельної ділянки нотаріусом їм було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на імя спадкодавця. Тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 23.06.2016 року позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 23.06.2016 року проти позову не заперечував просив в подальшому справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17.07.2005 року помер [PERSON], що посвідчено свідоцтвом про смерть від 18.07.2005 року серії 1- ОК № 016923 (а. с. 11). Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~Статтею 1217 Цивільного кодексу України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст. 1258 ЦК України). Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.\~ст. 1269 - 1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 08.02.2011 р. із заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] - син та [PERSON] донька померлого [PERSON] (а. с. 52-53), у зв'язку із чим було розпочато спадкову справу № 30 за 2011 рік. На момент відкриття спадщини померлому [PERSON] на праві спільної часткової власності належали ? частина житлового будинку № 13 по вул. Фастівська в с. Дорогинка Фастівського району Київської області та ? частина земельної ділянки загальною площею 0,303 га, розташованої за адресою: вул. Фастівська, 13, с. Дорогинка, Фастівського району Київської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом Серія АВО № 520428 та Серія АВО № 520430 від 25 листопада 2000 року. (а.с.22) Так 18.08.2015 року позивач [PERSON] та 30.09.2015 року позивач [PERSON] отримали Свідоцтва про право власності на спадщину за законом по ? частини житлового будинку № 13 по вул. Фастівська в с. Дорогинка Фастівського району Київської області після смерті батька та зареєстрували право власності у відповідному поряду, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.08.2015 року та Витяг від 30.09.2015року (а.с. 26, 29). Між тим, постановою № 911/02-14/002-31 від 18.08.2015 року - [PERSON] та постановою № 1058/02-14/02-31 від 30.09.2015 року [PERSON], державним нотаріусом [PERSON], Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по ? частині земельної ділянки, площею 0,303 га, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, що належала померлому [PERSON]. Відмова у вчиненні зазначеної нотаріальної дії мотивована тим, що згідно з листом управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області від 23.02.2015 року № 29-1015-0,2-156/2-15, станом на 01.01.2013 року право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та архіву Управління Держземагенства, державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] не зареєстрований та не видавався. Судом враховується, що відповідно до п. 4.20 [PERSON] 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5\~ відсутній витяг з Державного земельного кадастру (Витяг з поземельної книги) на зазначену земельну ділянку, а також відсутній кадастровий номер земельної ділянки, після подання яких нотаріусом видається свідоцтво про право на спадщину. Одночасно із вказаним, відповідно до пп. 4.18. п. 4 [PERSON] 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч. 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~є визнання права. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, за змістом ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що право власності на ? частину земельної ділянки спадкодавцю належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2369, виданого 25.11.2000р., державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори [PERSON], після померлої 12.05.2000 року [PERSON] (а. с. 22). Іншу ? частину земельної ділянки успадкував - відповідач [PERSON], що посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 25.11.2000 р. державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2369 (а. с. 22). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч. 1\~ст. 182 Цивільного кодексу України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюють\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу\~ст. 21 вказаного Закону\~та п. 5 і п. 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, діючого на дату відмови у вчиненні нотаріальної дії, слідує, що документи для проведення державної реєстрації права на нерухоме майно повинні бути подані особисто заявником, до числа яких відносяться власник майна, або уповноважена ним особа за наявності належним чином оформлених повноважень. З огляду на зазначені положення норм матеріального права суд приходить до висновку, що позивачі були позбавлені можливості здійснити державну реєстрацію документів, якими підтверджується право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Враховуючи, що судом достовірно встановлено належність спірної земельної ділянки спадкодавцю на праві спільної часткової власності та неможливість здійснення державної реєстрації правовстановлюючих документів спадкодавця на землю, суд приходить до висновку, що право власності позивачів на спірну земельну ділянку підлягає захисту судом шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,303 га, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 17 липня 2005 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved