Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

у червні 2018 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати її вкладником за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115, визнати за нею право власності на вклад за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115, зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» [PERSON] подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо неї, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115. В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в поданому до суду відзиві на позов у задоволенні позову просить відмовити. Від представника третьої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про закриття провадження у справі, у задоволенні якої судом відмовлено. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 січня 2015 року сторони уклали Договір і Додаткову угоду № 1 до нього на підставі яких відповідач здійснив зарахування на вкладний рахунок [PERSON] від третьої особи ([PERSON] В.) вклад в сумі 190000 грн.; сторони домовилися, що умови пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», який забороняє зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, не застосовується (а.с. 15-16). Як убачається з матеріалів справи, відповідач здійснював виконання умов Договору шляхом фактичної виплати позивачеві нарахованих відсотків, що підтверджується копію заяви на видачу готівки від 12.10.2015 року (а.с. 18). Таким чином, відповідач не лише визнавав дійсним цей Договір, але й протягом тривалого часу належним чином виконував його умови. Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних банків; того ж дня третьою особою ухвалено рішення № 51 про запровадження у відповідача тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у відповідача [PERSON]. Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 відкликано банківську ліцензію відповідача; того ж дня третьою особою ухвалено рішення № 181 про початок ліквідації відповідача та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора банку [PERSON]. У звязку з віднесенням відповідача до категорії неплатоспроможних банків Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями відповідача 15.09.2015 року затверджено реєстр договорів і віднесено Договір до категорії нікчемних, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що стало підставою для відмови позивачеві в поверненні суми вкладу за Договором за рахунок коштів Відповідно до частин першої, другої статті 1058 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для\~неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором; договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). За приписом частини першої статті 1059 Кодексу договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Таким чином, статтею 1058 Кодексу не забороняється прийняття банком вкладу на рахунок вкладника від третьої особи, при цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на пункт 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», який забороняє зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, оскільки укладаючи Договір сторони домовилися не застосовувати положення вказаного пункту, що не суперечить Кодексу. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, а також повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) і порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), який регулює відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Частиною другою, пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону, на які відповідач посилається як на підставу віднесення Договору до категорії нікчемних правочинів, передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними; правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Суд констатує, що можливість безготівкового зарахування коштів з вкладного рахунку іншої третьої особи на вкладний рахунок позивача прямо передбачено як положеннями чинного законодавства України, зокрема: частиною першою статті 1058 Кодексу, пунктом 3 частини першої статті 2 Закону, так і умовами Додаткової угоди до Договору, а тому не може вважатися банківською операцію, яка заборонена або обмежена законодавством чи внутрішньою банківською документацію. За таких обставин, положення частини третьої статті 38 Закону не підлягають застосуванню до укладеного сторонами Договору. Статтею 204 Кодексу встановлено презумпцію правомірності правочину, яка полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Договір за формою і змістом відповідає вимогам статей 1058, 1059 Кодексу, при цьому він не визнаний недійсним у судовому порядку. За таких обставин, у відповідача не було законних підстав відносити Договір до категорії нікчемних правочинів та відмовляти позивачеві у відшкодуванні коштів за цим Договором за рахунок коштів третьої особи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, пред'явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved