Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У травні 2021 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулася [PERSON] до відповідачів: Фастівської міської ради Київської області в особі Мотовилівського старостинського округу Фастівської міської ради Київської області, управління регіонального розвитку і житлово-комунального господарства Борівського, Оленівського, Мотовилівського, Мотовилівськослобідського старостинських округів Фастівської міської ради, третя особа, без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності у порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на підставі розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації влаштовані до дитячого будинку сімейного типу громадян [PERSON] та [PERSON] .. Мати дітей - [PERSON] померла [INFO] , а її батько - [PERSON] , тобто дід дітей, помер [INFO] . Сторона позивача в своїй заяві вказує на те, що після смерті [PERSON] , неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом, як внуки померлого, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства. Державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. була заведена спадкова справа № 172/2020, після смерті [PERSON] , однак позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті їх діда у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку із вказаним, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні та позов задовольнити. Представник відповідача - Фастівської міської ради Київської області в особі Мотовилівського старостинського округу Фастівської міської ради Київської області в підготовче судове засідання не з`явився. Між тим, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без їх участі, зазначив, що заперечень проти позову не має. Представник відповідача - управління регіонального розвитку і житлово-комунального господарства Борівського, Оленівського, Мотовилівського, Мотовилівськослобідського старостинських округів Фастівської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився. Між тим, на електронну адресу суду направив лист, в якому просив суд розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні без їх участі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи, без самостійних вимог - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в підготовче судове засідання не з`явився. Між тим, на адресу суду направив заяву, в якій просив суд слухати справу за відсутності представника Служби та винести рішення в інтересах дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивачів та їх представників, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги, з огляду на наступне. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] - [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] виданими повторно 25 жовтня 2007 року та Серія [NUMBER] від 14 серпня 2008 року (а.с. 16-17). Як вбачається із Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 22), а її батько - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 15). На підставі розпорядження Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації № 2079 від 24 грудня 2007 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були влаштовані до прийомної сім`ї громадян [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34-35). Розпорядженнями Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 536 від 27 серпня 2015 року та № 563 від 11 вересня 2015 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини-сироти (а.с.38-39). Розпорядженнями Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 35 від 29 січня 2021 року, було надано подружжю [PERSON] та [PERSON] статус батьків-вихователів та серед іншого, влаштовано на виховання та спільне проживання дітей-вихованців, серед яких є також [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). Як вбачається із наявної в матеріалах спадкової справи № 172/2020 заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися неповнолітній [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] (а.с. 86-87). 21 січня 2021 року державним нотаріусом Бігіч С.Ю. було винесено Постанову якою відмовлено [PERSON] та [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташований на території [ADDRESS] , після смерті їх діда [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 107). 03 лютого 2021 року державним нотаріусом Бігіч С.Ю. було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на спадкове майно, а саме не отриману пенсію за березень місяць 2020 року в сумі 2152,19 грн., по 1/2 частці, кожному (а.с. 112-115). Між тим, [PERSON] відповідно до Свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] виданого 25 вересня 2021 року змінила ім`я та по батькові на [PERSON] та стала [PERSON] (а.с.133) Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивачів [PERSON] посилається на те, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями майна померлого [PERSON] , проте не можуть реалізувати передбачене законом право на отримання спадщини, оскільки в них відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Як вбачається із Довідки Мотовилівського старостинського округу Виконавчого комітету Фастівської міської № 395 виданої 21 травня 2021 року, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до Довідки КП ФМР «Фастівське бюро технічної інвентаризації» № 15 виданої 16 січня 2021 року, згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01 січня 2013 року, за адресою: [ADDRESS] по праву приватної власності не зареєстрований. Первинна інвентаризація житлового будинку була проведена Фастівським БТІ 06 вересня 1989 року на ім`я [PERSON] (а.с. 25). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-КВ № 089793 виданого 23 травня 2000 року, [PERSON] на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради № 3 8 сесії 23 скликання від 24 грудня 1999 року, належала земельна ділянка площею 0,3579 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,1079 га., що розташована на території села Велика Мотовилівка (а.с.81). Вказана вище обставина підтверджується також Листом Відділу у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 6/150-20 від 24 грудня 2020 року та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 лютого 2021 року (а.с.30, 32, 33). Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами, як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» у межах певної черги впливають такі юридичні факти, як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом, за яким спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 1265 ЦК України дає змогу дійти висновку, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Він надає можливість встановити «відстань» між спорідненими особами (родичами за походженням). Причому така «відстань» може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок, чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов`язує. Вказаний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18). Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено Главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ МЮУ від 22.02.2012 № 296/5). Згідно п. 4.12. вказаної Глави, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. (п 4.14.) Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. (п. 4.15.) За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. (п. 4.18.) За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, який не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Окрім того, в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку у позивачів виникли перешкоди у оформленні спадкових прав через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт наявності спірного майна, його належності спадкодавцю, та факт прийняття спадщини позивачами, а також відсутність оригіналів правовстановлюючих документів у спадковій справі. Позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування в рівних частинах за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за правом представлення на те майно, яке б належало їх матері [PERSON] , померлій [INFO] , проте не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Крім того, враховуючи те, що сторону позивача на підставі ст. 136 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються на рахунок держави.

Outcome: approved