Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У травні 2020 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/5550/81/133464 від 21.05.2008 року в сумі 132929,65 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 590 кв. м, яка розташована за цією ж адресою, шляхом продажу їх на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Вимоги позову обгрунтувані тим, що 21.05.2008 року між ЖОД «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/5550/81/133464, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 55000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних та комісії на строк до 21.05.2023 року. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки від 22.08.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 590 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.03.2020 року за ним рахується заборгованість в сумі 610497,74 дол. США, з яких 58075,02 дол. США - сума заборгованості за кредитом, 74854,63 дол. США - сума заборгованості за відсотками та 477568,09 дол. США - сума заборгованості по пені. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначивши про підтримання позову та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між ЖОД «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/5550/81/133464. Згідно умов договору та укладених у подальшому договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 55000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних та комісії на строк до 21.05.2023 року у визначеному договорами порядку (а. с. 8 - 26). Із метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 014/5550/81/133464 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем 22.05.2008 року укладено договір іпотеки, за яким відповідач як власник передав в іпотеку об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] з відсотком готовності 56 %, загальною площею 201,1 кв. м та земельну ділянку за цією ж адресою площею 590 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1810136600:04:013:0020, що був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 9182, а також накладена заборона відчуження переданого в іпотеку нерухомого майна до припинення дії договору іпотеки (а. с. 27, 28). У Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.05.2008 року внесено реєстраційний запис стосовно укладеного договору іпотеки та відповідних обтяжень (а. с. 29, 30). Як свідчить п. 1.3 договору іпотеки, сторони оцінили заставну вартість предмету іпотеки в сумі 761088,00 грн. За умовами п. 3.1.4 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 договору іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовльнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат, пов`язаних з утриманням та реалізацією предмета іпотеки. Пунктом 5. 2 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовльнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку основоного зобов`язання, який зазначено в кредитному договорі, у випадках: коли у момент натання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлений кредитним договором строк процентів, комісійної винагороди, суми неустойки (пені, штрафних санкцій). Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки у разі порушення основного зобов`язання або умов договору іпотеки іпотекодержатель надсилає боржнику/іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань позичальника, вимога про виконання порушенного зобов`язання у не менш ніж у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 02.03.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 610497,74 дол. США, з яких 58075,02 дол. США - сума заборгованості за кредитом, 74854,63 дол. США - сума заборгованості за відсотками та 477568,09 дол. США - сума заборгованості по пені (а. с. 6, 7). Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 05.06.2013 року в справі № 296/3293/12-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2013 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, стягнуто з боржника та фінансового поручителя заборгованість за кредитним договором № 014/5550/81/133464 від 21.05.2008 року в розмірі 618376,76 грн. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частина перша ст. 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» міститься поняття іпотеки, що є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За правилами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Положення статті 43 Закону України «Про іпотеку» визначають, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. 03.03.2020 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій, зокрема, банком було попереджено відповідача про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується листом вих. № 114/5-179.690 від 03.03.2020 року, квитанцією АТ «Укрпошта» від 03.03.2020 року та списком поштових відправлень від 03.03.2020 року (а. с. 40, 41). Між сторонами не було укладено договору з приводу задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, у зв`язку з чим позивач як кредитор має право на дострокове повернення заборгованості у разі порушення умов договору, а також виконання умов кредитного договору забезпечується іпотекою нерухомого майна, на яке банк має право звернути стягнення у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законом, у рахунок погашення встановленої суми заборгованості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 11416,32 грн., сплачений позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved