Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд відшкодувати завдану матеріальну шкоду у розмірі 46664 грн 00 коп., моральну шкоду у розмірі 6890 грн 00 коп., вартість послуг експерта у розмірі 3500 грн 00 коп., судового збору, а також зобов'язати усунути порушення технічних вимог і правил експлуатації будинку, у спосіб демонтажу керамічної плитки та відкриття доступу до системи ГВП та здійснити ремонт ГВП, надаючи копію акту виконаних робіт. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2016 сталося залиття квартири [ADDRESS], співвласником якої є позивач, яке згідно акту відбулося з вини відповідачів через самовільне закладення керамічною плиткою стояка системи гарячого водопостачання, що перекрило доступ до водопостачання. У добровільному порядку відповідачі не бажають відшкодовувати завдану матеріальну шкоду. Неправомірними діями відповідачів, позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях, незадовільному стані здоров'я, переживаннях, пов'язаних з пошкодженням майна, речей, неможливості належним чином користуватись ними, витрачання додаткового часу, зусиль, коштів для відновлення порушеного права позивача. 14.02.2018 судом до спільного розгляду з первісним позовом прийнято позовну заяву третьої особи [PERSON] про стягнення частки відшкодування, яка частково виключає вимоги [PERSON] у розмірі 23332 грн 00 коп., моральної шкоди у розмірі 8000 грн 00 коп., витрат по сплаті судового збору, зобов'язання здійснити демонтаж плитки та відкриття доступу до системи ГВП, зобов'язання провести експертне обстеження технічного стану мереж помешкання з отриманням відповідного рішення щодо визначення можливості та умов його експлуатації, у разі визнання їх аварійними, вжити необхідні заходи. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] є співвласником квартири, в якій сталось залиття з вини відповідачів, а тому має право на відшкодування частки витрат та моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити. Проти вимог третьої особи [PERSON] не заперечував. Відповідач Комунальне підприємство «Керуюча компанія Святошинського району м. Києва» ЖЕК№3 проти позовних вимог заперечував, в письмових запереченнях зазначив про відсутність належних та допустимих доказів неправомірної поведінки комунального підприємства, що могли б призвести до залиття квартири, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і нанесеною шкодою позивачем не доведено. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечувала з підстав необґрунтованості та безпідставності, відсутності належних доказів наявності вини, що сталась внаслідок залиття. Третя особа [PERSON] через свого представника проти позовних вимог [PERSON] не заперечувала, свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23.10.2006 [PERSON] та [PERSON] по ? частині належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], загальною площею 47,4 кв.м. (а.с. 7). На підставі розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58, жилий будинок [ADDRESS] на праві господарського відання закріплено за комунальним підприємством «Керуюча компанія Святошинського району м. Києва», обліковується на балансі вказаного підприємства (а.с. 44). Згідно акту від 21.04.2016 вбачається, що 02.03.2016 відбулось залиття квартири [NUMBER] з вище розташованої квартири [ADDRESS]. При обстеженні квартири [NUMBER] відслідковувались сліди залиття на стіні та стелі кухні розміром 1,5 кв.м., на стелі коридору розміром 0,5 кв.м. та сліди залиття і відшарування шпалер у житловій кімнаті розміром 1,5 кв.м. Також сліди залиття відслідковувались на стінах туалету та ванній, які на час обстеження знаходились в стадії ремонту. Залиття відбулось через тривалу експлуатацію труб, що призвело до пошкодження труби ГВП, виявити які своєчасно не було можливим, так як інженерні мережі у квартирі [NUMBER] закладені в короб та обкладені плиткою. У результаті залиття у квартирі необхідно виконати ремонтні роботи (а.с. 8-9). Відповідно до витягу розрахунку кошторисної вартості проведення ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню жилих приміщень квартири, становить 11 641 грн 00 коп. (а.с. 20). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст.ст. 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Згідно додатку №4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, з актом ознайомлюються мешканці квартир. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи. Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі за двома позовними вимогами зазначали, що внаслідок залиття, яке сталося 02.03.2016 з вини відповідачів, їм завдано матеріальну та моральну шкоду. На підтвердження вказаних обставин надано акт від 21.04.2016, витяг розрахунку кошторису, медичне заключення. Проте, дослідивши надані докази встановлено, що акт про залиття від 21.04.2016 не містить таких обов'язкових ознак, як перелік пошкодженого майна, їх орієнтовну вартість, висновок щодо встановлення вини особи відповідачів у залитті, присутність відповідача при його складанні, причину залиття, акт лише містить інформацію, що залиття відбулось внаслідок пошкодження труби, у зв'язку із тривалою його експлуатацією, проте винних осіб зносу труби ГВП не зазначено. Витяг розрахунку кошторису не містить обґрунтованого розрахунку суми ремонтно-будівельних робіт, переліку пошкодженого майна, вартість його відновлення, не зазначено хто був присутнім при проведенні експертизи. Суду не надано повного висновку проведеної експертизи. До витягу не надано доказів наявності у фахівця, який здійснював кошторис, повноважень на надання висновків щодо визначення розміру збитків. Висновок складено таким чином, що визначити необхідний обсяг будівельних, ремонтних робіт, пов'язаних із залиттям не можливо. Переліку пошкодженого майна внаслідок залиття позивачем доведено не було, суду не надано доказів існування такого майна та речей, розрахунку його вартості, чеків (квитанцій) його придбання, ступінь зносу матеріали справи не містять. Надані докази не підтверджують факту того, що позивачам заподіяна шкода саме з вини відповідачів та що дії останніх були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено в діях відповідачів юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у позадоговірних відносинах передбачені ст.ст. 23 і 1167 ЦК України. За загальним правилом така відповідальність наступає за наявності протиправності і вини особи, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Оскільки позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, тому ця вимога задоволенню не підлягає. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість двох позовних вимог, а тому у їх в задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 319, 386, 1166, 11667 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 229, 259, 263-265, 268, 273, 293 ЦПК України,-

Outcome: dismissed