Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, просило стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-0AF/258/2007 від 15 серпня 2007 року у розмірі 335704,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 за 100 доларів США), складає 212113,73 грн., з яких: 11258,70 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 1655,68 доларів США - заборгованість по відсоткам із визначенням суми заборгованості в гривні в еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення та стягнути судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідно до умов кредитного договору № МL-0AF/258/2007 від 15 серпня 2007 року [PERSON] Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», надано кредит в розмірі 46600 доларів США. У відповідності до ч. 1 п. 1.1 кредитного договору банк в порядку передбаченому цим договором надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у ч. 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі. Банк виконав зобов`язання передбачені кредитним договором та надав кредит в розмірі 46600 доларів США (ч. 1 п. 2 кредитного договору) із встановленням фіксованої відсоткової ставки 13,99%. Відповідач в свою чергу, відповідно до п. 1.1 ст. 1 ч. 2 кредитного договору зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у кредитному договорі. Відповідно до п. 1.5.1 ст. 1.5 ч. 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Розмір та дата платежу визначені у п. 2 ч. 1 кредитного договору. Відповідачем не здійснюється в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов`язкові платежі за кредитним договором. У відповідності до п.п.1.9.1 п.1.9 кредитного договору незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником чи/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки та/або договору іпотеки, майнової поруки), та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником вимоги. Позичальнику було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором вих. № 85-01-85-2/546 від 21 квітня 2016 року, проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Вважає, що своїми діями відповідач порушив як умови кредитного договору так і норми чинного законодавства. Станом на 05 квітня 2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 335704, 56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 за 100 дол. США), складає 212113,73 грн., з яких: 11258,70 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 1655,68 доларів США - заборгованість по відсотках. Зазначено, що 15 серпня 2007 року між [PERSON] та банком було укладено договір поруки № SR-0F/258/2007 від 15 серпня 2007 року. Згідно п. 1.1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Згідно п. 3.2 договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Згідно п. 3.4 договору поруки обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Вказано, що позовна заява подається Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», що є правонаступником за всіма правами та обов`язками Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали т.1, а.с.55/. 27 липня 2016 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно якої банк остаточно просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-0AF/258/2007 від 15 серпня 2007 року у розмірі 12 914, 38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 за 100 доларів США), складає 335 704 грн. 56 коп., з яких: 11258,70 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 1655,68 доларів США - заборгованість по відсоткам та стягнути судові витрати по сплаті судового збору /т.1, а.с.58-61/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2016 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання /т.1, а.с. 64/. 18 жовтня 2016 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на уточнену позовну заяву, відповідно до яких вказано, що вимоги у позові щодо солідарного стягнення заборгованості є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Договір поруки № SR-0F/258/2007 від 15 серпня 2007 року не містить строку дії, а отже порука у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України повинна припинитись, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимогу до поручителя. Вказано, що з уточненої позовної заяви та додатків до неї вбачається, що [PERSON] (боржник) не належним чином виконує зобов`язання по договору кредиту з 2013 року, але її жодним чином, як поручителя, про це не повідомили. Відповідно до п. 1.9.1, 1.9.3 частини 2 кредитного договору від 15 серпня 2007 року, укладеного між [PERSON] та АТ «ОТП Банк», у випадку невиконання позичальником умов договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань. Але з 2013 року банком жодної вимоги на її адресу не надсилалось. Крім цього, відповідно до договору поруки №SR-0F/258/2007 від 15 серпня 2007 року, пункт 3.1, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань, банк брав на себе обов`язок повідомити про це поручителя. У додатках до позовної заяви вона побачила копію досудової вимоги банку від 21 квітня 2016 року та квитанцію від 25 квітня 2016 року, про те, що дана вимога нібито направлялась на її адресу. Відповідно до п. 3.4 договору поруки, вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною у договорі. На копії фіскального чека № 5228 від 25 квітня 2016 року відсутня адреса за якою надсилався лист та прізвище одержувача вказано іншої особи. Отже, її не належним чином було повідомлено про невиконання позичальником свого зобов`язання за кредитним договором. Вона повідомлена про невиконання позичальником зобов`язання по кредитному договору лише з часу, коли їй надали позовну заяву та ухвалу суду про відкриття провадження про солідарне стягнення заборгованості. Відповідно до договору поруки від 15 серпня 2007 року, строк дії договору поруки не встановлений. Також, кредитний договір від 15 серпня 2007 року не містить строку його дії. В договорі кредиту лише зазначено, що дата остаточного повернення кредиту 14 серпня 2017 року. Таке формулювання є терміном виконання зобов`язання. Отже, у договорах кредиту та поруки, які укладені з позивачем, відсутній строк основного зобов`язання. За нормами ч. 4 ст. 559 ЦК України, у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже наявні дві підстави вважати договір поруки від 15 серпня 2007 року припиненим, тому солідарне стягнення заборгованості є незаконним. Вказано, що вона досить тривалий час з [PERSON] не проживає разом, і коли цікавилась про повернення кредиту, він запевнив, що кредит погашено і їй не має чого хвилюватися. Просила у задоволені позову відмовити в частині солідарного стягнення заборгованості по кредиту /т.1, а.с. 76-78/. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасниками судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2018 року визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /т.1, а.с.137-138/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /т.1, а.с.201/. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-0AF/258/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 46600 доларів США. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте останній не виконує умови договору. Станом на 05 квітня 2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 12914,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 за 100 дол. США), складає 335 704 грн. 56 коп., з яких: 11258,70 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 1655,68 доларів США - заборгованість по відсотках. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 15 серпня 2007 року між [PERSON] та банком було укладено договір поруки №SR-0F/258/2007 від 15 серпня 2007 року. Позичальнику та поручителю банком було направлено вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на день подачі позову до суду вимоги ними виконані не були, в зв`язку з чим банк був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ч. 1 ст. 629 ЦК України. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Згідно чинного законодавства, зокрема ст.ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п. 2 ст. 1015 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти, належні йому. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно умов п. 2.1 договору поруки, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі. Пунктом 3.1. відповідного договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п. 3.2. договору поруки, поручителі прийняли на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Згідно пункту 4.1. договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за договором. Згідно пункту 4.2 відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Щодо посилань відповідача у її письмових запереченнях, то такі не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки, умовами договору поруки визначено, що обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов`язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов`язань боржником. З матеріалів справи вбачається, що досудова вимога надіслана банком відповідачу [PERSON] 21 квітня 2016 року, з позовом до суду банк звернувся у червні 2016 року. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. При цьому суд враховує, що жодних дій по погашенню суми кредиту протягом строку розгляду справи в суді відповідачі не вчинили, що свідчить про недобросовісність. Встановивши наведені вище обставини, які свідчать про те, що відповідачі порушили умови кредитного договору щодо своєчасного погашення суми кредиту, наявні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно відповідно до положень кредитного договору, договору поруки та ст.ст.526, 554 ЦК України. Матеріалами справи підтверджується, що умови як кредитного договору, так і договору поруки були погоджені сторонами та затверджені їх підписами під договором. Сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови кредитного договору. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали зобов`язань, узятих на себе за кредитними договорами та договором поруки, у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме слід стягнути на користь банку в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ML-0АF/258/2007 від 15 серпня 2007 року у розмірі 12 914,38 доларів США, що складає еквівалент у національній валюті по курсу НБУ (2599,4632 за 100 доларів США) 335 704 грн. 56 коп., з яких: 11 258, 70 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 1655,68 доларів США - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved