Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 07.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року, за яким у позичальника утворилась кредитна заборгованість у загальному розмірі 14 420,27 євро і судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на пропуск строку позовної давності щодо звернення із даним позовом, а також наголошував на припинення поруки [PERSON], [PERSON], у зв'язку із пропуском позивачем встановленого статтею 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку на звернення із вимогою до поручителів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, просили слухати справу за їх відсутності. Вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 07.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 8605,25 Євро, зі сплатою за користування ним 9,00% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2012 року. 7 вересня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №К2НСАК01191132/1, за яким відповідачка зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором. 7 вересня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №К2НСАК01191132/2, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались. Так, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов'язань, визначених укладеним із банком кредитним договором, кредитор звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідачів заборгованості, яка за доданим до позовної заяви розрахунком складається із 4 200,10 євро боргу за кредитом, 2 812,62 євро боргу за відсотками, 167,94 євро заборгованості по комісіям і 7 239,61 євро пені. Наявним у матеріалах справи розширеним розрахунком заборгованості позичальника і випискою з його особового рахунку підтверджується розмір заявленої банком кредитної заборгованості [PERSON]. Разом із тим, у ході розгляду даної справи представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності до даного позову; заява мотивована тим, що позивачем і банком було укладено вказаний кредитний договір 07.09.2007 року із кінцевим терміном погашення заборгованості до 06.09.2012 року; відтак, враховуючи те, що даний позов було подано до суду 12.05.2015 року, то відповідач вказує на те, що у даному випадку банк пропустив загальний трирічний строк позовної давності звернення із позовом і просить на цій підставі відмовити у його задоволенні. Водночас у ході розгляду даної справи представник банку подав письмові пояснення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову, посилаючись на те, що за змістом умов кредитного договору від 07.09.2007 року, цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами договірних зобов'язань. Тому, за змістом пояснень представника позивача позивач просить визнати дану позовну заяву такою, що подана без порушення строків позовної давності. Вислухавши пояснення сторін щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності до вимог даного позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 Верховний Суд України звернув увагу на те, що позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Загальний щомісячний платіж складає 148,11 Євро (пункт 7.1 Договору). Повне повернення кредиту та інших визначених договором платежів має бути здійсненне до 06.09.2012 року. Разом із тим, сторонами не укладалась жодна додаткова угода щодо продовження строків користування кредитними коштами, а за первинним кредитним договором сторонами не встановлювався інший строк позовної давності, ніж той, що визначений статтею 257 ЦК України. Відтак, до кожного із цих обов'язкових періодичних щомісячних платежів за кредитом, відсотками за користування кредитом та комісіями застосовуються строки позовної давності. Тому, із врахуванням дати подання даного позову, 12.05.2015 року, прострочені платежі за кредитом, відсотками за користування кредитом і комісіями, що виникли включно до травня 2012 року, є такими, що нараховані поза межами строку позовної давності. Із наявного із матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що щомісячний платіж за кредитом становив близько 130 Євро. Відтак, враховуючи те, що борг відповідача за кредитом стягується з травня 2012 року по вересень 2012 року, то загальний борг за кредитом підлягає стягненню у розмірі 650 Євро. Пунктом 7.4. кредитного договору визначено сплату позивальником 2,09% відсотків у місяць за користування кредитом (підвищені відсотки) у разі несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань зі сплати кредиту. Із урахуванням викладеного, загальний розмір відсотків, у розмірі 2,09% відсотків у місяць, за користування кредитом, у період з 12.05.2012 року по 04.03.2015 року (дата розрахунку позивачем кредитної заборгованості при звернені до суду), складає 436,27 Євро. Крім того із відповідача на користь банку підлягає стягненню 37,32 євро комісії за період з 12.05.2012 року по 04.03.2015 року. При розрахунку комісії судом враховано вказані банком у розрахунку заборгованості усі прострочені комісійні платежі за цей період. Що стосується стягнення із відповідача неустойки, то суд виходить із такого. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Такий вид відповідальності, як сплата позичальником пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором у розмірі 0,15% відсотків за кожний день прострочення платежу передбачений пунктом 4.1 договору кредиту. За змістом пункту 1 частини 2 статті 256 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відтак, із розрахунку стягуваних судом боргу за кредитом у розмірі 650 Євро, відсотків у розмірі 436,27 Євро, за період з 04.03.2014 по 04.03.2015 року (дата розрахунку позивачем кредитної заборгованості при звернені до суду), то у даному разі підлягає стягненню пеня у розмірі 0,15% в день, яка, за розрахунком суду, складає 356,85 Євро пені за кредитом і 239,51 Євро пені за відсотками, а всього 596,36 Євро. Викладене свідчить про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь банку 1 719,95 Євро загальної заборгованості за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року, що за курсом НБУ станом на 04.03.2015 року, становило 45 647,47 грн. У стягненні з [PERSON] решти суми загальної заборгованості за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на порушення Банком строків позовної давності для цієї частини позовних вимог. Що стосується позовних вимог Банку в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] та [PERSON], як поручителів позичальника, то суд виходить із такого. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 7 вересня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений був укладений договір поруки №К2НСАК01191132/1, за яким відповідачка зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором. 7 вересня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №К2НСАК01191132/2, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором. Пунктом 11 даних договорів поруки сторони погодили, що цей договір діє з моменту його підписання і до повного виконання зобов'язань за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року. У матеріалах даної справи міститься копія рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.02.2013 року у справі №202/18614/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року. Даним рішенням суду позов задоволено частково; в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року у розмірі 7 207,15 Євро було звернено стягнення на автомобіль позичальника. Даним рішенням суду встановлено, що станом на 21.12.2012 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № К2НСАК01191132 від 07.09.2007 року становить 7 207,15 Євро. Відтак, з огляду на те, що договорами поруки №К2НСАК01191132/1 і №К2НСАК01191132/2 від 07.09.2007 року не визначено строку дії поруки, суд доходить до висновку про наявність підстав вважати моментом початку перебігу, визначеного частиною 4 статті 559 ЦК України, шестимісячного строку для пред'явлення вимоги поручителям за вказаними договорами поруки - 21.12.2012 року. Таким чином, із зверненням до суду із даним позовом, 12.05.2015 року, банк пропустив визначений частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги [PERSON] та [PERSON] за вказаними договорами поруки, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні даного позову у частині вимог до поручителів - [PERSON] та [PERSON], з огляду на припинення поруки за договорами поруки №К2НСАК01191132/1 і №К2НСАК01191132/2 від 07.09.2007 року. Крім того, у відповідності до статті 88 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 456,47 грн. пропорційно до стягненої судом на користь позивача суми боргу. На підставі зазначеного,

Outcome: partial