Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] направив до суду указаний позов, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 9 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 75963, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 300грн., а з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса - в розмірі 16 500 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що йому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. проводяться виконавчі дії в межах виконавчого провадження №65337513, відкритого з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 9 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 75963, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 825962895 від 26 квітня 2019 року. Однак при вчиненні вказаного виконавчого напису, нотаріусом не взято до уваги, що надані стягувачем документи не підтверджують факт існування безспірної заборгованості, а саме не містять підтвердження факту укладення між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору (кредитний договір не містить підпису позичальника), крім того відсутні докази відступлення прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон плюс» та відступлення прав вимоги ТОВ «Таліон плюс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Нотаріус не пересвідчився і в тому, що [PERSON] був належним чином повідомлений про наявність заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. У вступному слові в судовому засіданні 30 червня 2021 року представник позивача - адвокат Юрко С.С. позов підтримав. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» свого представника в судове засідання не направило, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, причини неявки не повідомили. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що в жовтні 2020 року директор ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернувся до приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. із заявою, в якій просив стягнути на їх користь заборгованість із боржника [PERSON] , строк платежу за кредитним договором із яким настав і боржником пропущено прострочення платежів, заборгованість за період із 5 серпня 2020 року по 5 серпня 2020 року становить 15300 грн 00 коп. До заяви додано кредитний договір №825962895 від 26 квітня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4000 грн стром на 30 днів, договір про відступлення права вимоги від 28 листопада 2016 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило та ТОВ «Таліон Плюс», а також договір від 5 серпня 2020 року про відступлення ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників за кредитними договорами. 9 жовтня 2020 року приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, внесений до реєстру за № 75963, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 825962895 від 26 квітня 2019 року, нараховану за період із 5 серпня 2020 року по 5 серпня 2020 року, в розмірі 15 300 грн 00 коп. (з яких прострочена заборгованість з кредитом - 3999 грн 80 коп, прострочені проценти - 7 272 грн 20 коп та штрафи, пені - 4028 грн 00 коп), а також плату за вчинення виконавчого напису - 1 200 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Як убачається із змісту п.2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із змісту п. п. 42, 43 постанови ВП ВС від 23 червня 2020 року (справа № 645/1979/15) випливає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз наданих до суду матеріалів виконавчого напису нотаріуса свідчить про те, що в наданих нотаріусу стягувачем договорах відступлення прав вимоги відсутні докази, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» придбало у ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором саме до [PERSON] , як і відсутнє підтвердження, що ТОВ «Таліон Плюс» придбало таке право у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості, зокрема й за процентами, штрафами, пенями, але їх точний розмір, як і правильність нарахування із наданих до суду документів - встановити та перевірити не можливо. З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 9 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 75963, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 300 грн., а з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса - в розмірі 16 500 грн, - визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з огляду на задоволення позову, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 грн 00 коп (908 грн. 00 коп. + 454 грн 00 коп). Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95)зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо), на підставі яких суд має об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт. Крім того, відповідно до правового висновку КЦС ВС, викладеного в постанові від 3 травня 2018 року у справі № 372/1010/16, при стягненні витрат та правову допомогу треба враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом чи іншим спеціалістом у галузі права. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. Водночас якщо надано договір, акт прийому-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату, розрахунок витрат, то в суду відсутні підстави для відмови в їх стягненні. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. До матеріалів справи позивачем долучений договір про надання правничої допомоги від 19 травня 2021 року, укладений між адвокатом Юрком С.С. та Івановим М.В., згідно якого обумовлений гонорар адвоката - 5000,00 грн., а також надано квитанцію про сплату 5 000 грн замовником послуг [PERSON] . Водночас до складу витрат на правову допомогу включено представництво адвоката в суді вартістю 2000 грн, тоді як дані протоколу судового засідання свідчать про те, що адвокат брав участь у двох судових засіданнях, на що витратив вдвічі менше свого часу. Отже, сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню на 1000 грн, оскільки вартість участі адвоката в судових засіданнях, з огляду на їх тривалість, становить 1000 грн. З урахуванням викладеного, з відповідача підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Outcome: partial