Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У травні 2016 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 24 березня 2008 року між відповідачем [PERSON] та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CNL-200/560/2008. Згідно з умовами Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL-200/560/2008 від 24.03.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки. Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитних заявок позичальника від 24 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 14 квітня 2008 року, 22 квітня 2008року, 24 квітня 2009 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника. В свою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує умови відповідних договорів. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 3.1.1. частини № 2 кредитного договору. Таким чином, станом на 13 травня 2016 року у позичальника за кредитним договором № CNL-200/560/2008 існує заборгованість перед банком в сумі 12 043 долари США і 18 центів, що еквівалентно 305 831, 73 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та заборгованість по пені у розмірі 360 546, 86 грн. Невиконання позичальником умов кредитного договору на підставі п. 1.9.1. кредитного договору дає право банку достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у позичальника. З огляду на положення ст.ст. 512, 514, 526, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України, позивач просить суд постановити рішення про [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № CNL-200/560/2008 від 24 березня 2008 року в розмірі 12 043, 18 долари США, що еквівалентно 305 831, 73 грн., за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та заборгованість по пені у розмірі 360 546, 86 грн., та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 9 995, 67 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, та показав, що дійсно 24.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-200/560/2008. Позивач та відповідач вносили зміни до кредитного договору додатковим договором № 1 від 24.04.2009 року, додатковим договором № 2 від 14.03.2011 року та додатковим договором № 3 від 27.03.2013 року. Відповідно до п.п. 2.1.2. додаткового договору № 3 розрахунок боргових зобов'язань здійснюється в доларах США та фіксується в Графіку Платежів, який є невід'ємною частиною додаткового договору № 3. Повернення кредиту мало б здійснюватись в національні валюті України гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до п.п. 2.1.3. додаткового договору № 3 загальний розмір заборгованості станом на 27 березня 2013 р. становив 18385, 40 доларів США. Також позивач та відповідач домовились, що з 27 березня 2013 року та до повного виконання зобов'язань за кредитним договором процентна ставка буде становити 0,00 %. (п.п. 2.1.1. додаткового договору № 3). Відповідно до п. 3.9. додаткового договору № 3 дата остаточного повернення кредиту 30 травня 2016 р. При цьому, 27.03.2013 р. позивач та відповідач погодили та підписали новий графік платежів, в якому також зафіксували заборгованість станом на 27.03.2013 року в сумі 18385, 40 доларів США. Обов'язковою умовою для підписання додаткового договору № 3 було здійснення відповідачем попередньої оплати тіла кредиту в суму 2260,00 доларів США. що відповідач виконав, й після чого, станом на 27.03.2013 року залишок заборгованості становив 16125,40 доларів США З 12.04.2013 року до 15.01.2015 року згідно нового графіку платежів відповідач здійснила погашення кредиту на загальну суму 9096, 31 доларів США, а отже залишок суми заборгованості на день звернення до суду з відповідною заявою становить 7029,09 доларів США. На користь позиції відповідача свідчить також те, що в досудовій вимозі від 17.05.2016 р. позивач вказав залишок заборгованості відповідача за кредитним договором в сумі 7029,20 доларів США. З огляду на наведене, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 12043,18 доларів США. З урахуванням зазначеного відповідач вважає невірним розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі у розмірі 14 243,58 доларів США, що в еквіваленті на день проведення банком розрахунку становить 360 546, 86 грн., оскільки розмір пені був розрахований банком з заборгованості у 12 043, 18 доларів США. Також представник відповідача, з врахуванням положень ст. 551 ч.3 ЦК України просить зменшити розмір пені до 100 доларів США, та судом має бути враховано, що на момент, коли відповідач почав несвоєчасно виконувати зобов'язання за кредитним договором (лютий 2015 р.), відповідачем вже була погашена заборгованість за кредитом в сумі 42970,91 доларів США, в США - 7029,09 доларів США (залишок заборгованості) та сплачено процентів в сумі 15932,38 доларів США. Тобто, відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в сумі 58903,29 доларів США, та враховано стан здоров»я відповідачки, яка довгий час проходить лікування, що потребує значних витрат. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 24 березня 2008 року між відповідачем [PERSON] та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CNL-200/560/2008. (а.с. 7-11, 38-39). Згідно з умовами Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL-200/560/2008 від 24.03.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. (а.с. 42-49). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № CNL-200/560/2008 від 24 березня 2008 року. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки. Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитних заявок позичальника від 24 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 14 квітня 2008 року, 22 квітня 2008року, 24 квітня 2009 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника. (а.с 12-16). В свою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором (п. 2 частини № 1 кредитного договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. На підставі статті 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись позичальником щомісяця. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує умови відповідних договорів. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 3.1.1. частини № 2 кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. За розрахунком, наданим суду представником позивача, станом на 13 травня 2016 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість перед банком в сумі 12 043, 18 долари США, що еквівалентно 305 831, 73 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та заборгованість по пені у розмірі 360 546, 86 грн. Разом з тим, на думку суду, при наведені відповідного розрахунку, позивачем не було враховано наявність укладених між сторонами додаткових угод, якими неодноразово змінювалась процентна ставка за договором. Зокрема судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до Кредитного договору № СNL-200/560/2008 від 24 березня 2008 року згідно п.2.1.7 якого у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань встановлених п.п. 2.1.5, 2.1.6. 3.6. цього додаткового договору. Фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток ( в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором ( плаваюча та фіксована процентна ставка) підвищується на 4% річних, в порядку передбаченому цим додатковим договором. (а.с. 66-68). 14 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору № СNL-200/560/2008 від 24 березня 2008 року, згідно п.3.1 якого сторони домовились, що на період з 14 березня 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 11,45%. (а.с. 69-73). 27 березня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору № СNL-200/560/2008 від 24 березня 2008 року, згідно п.3.1 якого сторони домовились, що на період з 27 березня 2013 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка в розмір 0,00%. (а.с. 74-78). Відповідно до п.п. 2.1.2. додаткового договору № 3 розрахунок боргових зобов'язань здійснюється в доларах США та фіксується в Графіку Платежів, який є невід'ємною частиною додаткового договору № 3. Повернення кредиту мало б здійснюватись в національні валюті України гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до п.п. 2.1.3. додаткового договору № 3 загальний розмір заборгованості станом на 27 березня 2013 р. становив 18385, 40 доларів США. Також позивач та відповідач домовились, що з 27 березня 2013 року та до повного виконання зобов'язань за кредитним договором процентна ставка буде становити 0,00 %. (п.п. 2.1.1. додаткового договору № 3). Відповідно до п. 3.9. додаткового договору № 3 дата остаточного повернення кредиту 30 травня 2016 р. При цьому, 27.03.2013 р. позивач та відповідач погодили та підписали новий графік платежів, в якому також зафіксували заборгованість станом на 27.03.2013 р. в сумі 18385, 40 доларів США. Обов'язковою умовою для підписання додаткового договору № 3 було здійснення відповідачем попередньої оплати тіла кредиту в суму 2260,00 доларів США. що відповідач виконав (а.с. 79), й після чого, станом на 27.03.2013 р. залишок заборгованості становив 16125,40 доларів США. Судом також встановлено, що у період з 12.04.2013 року до 15.01.2015 року згідно нового графіку платежів відповідач здійснила погашення кредиту на загальну суму 9096, 31 доларів США (а.с. 82-93), а отже залишок суми заборгованості на день звернення до суду з відповідною заявою становить 7029,09 доларів США. (а.с. 82-93) Крім того з змісту досудової вимоги банку від 17.05.2016 року видно, що банк визначив розмір заборгованості відповідача станом на травень 2016 року у розмірі 7029, 20 доларів США. А отже суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у цій його частині, та вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на станом на 13 травня 2016 року становить 7029, 09 доларів США, що на день проведення розрахунку за офіційним курсом НБУ становить 177 926, 92 гривень, яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання що стягнення з відповідача на користь позивача пені, яка нарахована позивачем у розмірі 14243, 58 доларів США, суд виходить з наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки /пені/ може бути зменшено рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Матеріали справи свідчать, що відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в сумі 58903,29 доларів США. Також матеріали справи свідчать про те, що, причиною несвоєчасного виконання зобов'язань відповідачки стала її важка хвороба, що у подальшому призвело до оперативного втручання та подальше її лікування, що у свою чергу спричинило спрямування коштів відповідачки на лікування. (а.с. 97-98). Враховуючи зазначені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність по справі правових підстав до застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшення пені за несвоєчасне погашення кредиту до 1 000 доларів США, що станом на що на день проведення розрахунку за офіційним курсом НБУ становить 25312, 94 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3048, 60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial