Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, у якому просив надати [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) додатковий строк тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що померлий [PERSON] був його батьком. Проте у позивача виникли труднощі з оформленням прийняття спадщини за законом через неспівпадіння напису прізвища: батька « [PERSON] », а сина - « [PERSON] ». Крім того, позивач посилається на ту обставину, що тривалий час він хворів, оскільки є ветераном війни в Афганістані і має ряд захворювань, що суттєво впливають на самопочуття останнього. Дані причини в сукупності є поважними та вплинули на пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини. Вказав, що він один є спадкоємцем до майна померлого батька. У позасудовому порядку відновити своє порушене право є неможливим. Представник позивача при розгляді справи позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання представник Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Перша Київська державна нотаріальна конторане з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. На час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також відповідач не повідомив суд про причини неможливості подати докази, відзив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 липня 2007 року. [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0948 га, що розташована на території с. Лісники, Києво-Святошинського району, Київської області, с/т «Тарасова Нива», що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю серії КВ 1514 від 19 грудня 1996 року. На даний час позивач користується вказаною земельною ділянкою. 18 грудня 2013 року позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Листом Першої Київської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2013 року № 11404/02-14 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено строк звернення із такою заявою. Вказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з цим цивільним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів. При встановлені фактичних даних, дослідженні матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] обґрунтовує пропуск строку із заявою про прийняття спадщини тим, що вимушений був довести родинний зв`язок із померлим [PERSON] , оскільки були розбіжності у їх прізвищах. Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2012 року у справі № 2-о-2605/220/12 було доведено факт споріднення [PERSON] з його батьком - [PERSON] . Крім того, позивач стверджує, що тривалий час хворів та не мав змоги звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою, оскільки як ветеран війни в Афганістані має ряд захворювань, які впливають на його самопочуття. Також, у зв`язку з крутним становищем позивач не мав можливості сплатити за послуги представника. При таких обставинах суд вважає дані причини поважними, знаходить повністю обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). На підставі викладеного,

Outcome: approved