Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що після народження сина відповідач ухиляється від обов`язку утримувати його та надавати будь-яку матеріальну допомогу. Крім того, на її утриманні перебуває ще один їх спільний малолітній син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням суду від 20.02.2019 на її користь стягуються аліменти в розмірі 1000 грн. та 250 грн. та на її утримання під час вагітності (сином [PERSON] ), та після народження дитини без додаткового рішення суду. Проте вказаних коштів недостатньо для забезпечення її та двох малолітніх дітей усім матеріально-необхідним та належним рівнем життя, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач позовні\~вимоги визнав\~частково,\~погодився на\~сплату аліментів\~в 1/6\~частці,\~оскількиз 12.03.2019 офіційно працевлаштувався, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача понесених нею судових витрат, просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони з 05.04.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.02.2019 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісячно під час її вагітності, та після народження дитини без додаткового рішення суду. Домовленості про утримання другого сина сторони не досягли. Відповідач є\~здоровою молодою\~особою 24\~років;\~офіційно працює\~з 12.03.2019\~на посаді\~тесляра в\~ТОВ «СТАНДАРТ\~КОНСТРАКШН»;\~не достатньо\~приймає участі\~у вихованні\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] та\~не створює\~всі необхідні\~умови для\~його розвитку\~і життя,а відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання. Обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на одну матір. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років: з 01.01.2019 1626 грн., з 01.07.2019 1699 грн., з 01.12.2019 1779 грн. Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~яка позбавлена\~належного батьківського\~піклування,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини; враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, а також вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів; беручи до уваги розмір заробітної плати відповідача, який в середньому становить 6035 грн. на місяць; ту обставину, що з нього вже стягуються аліменти на утримання іншого сина та дружини; а також потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до переконання що він в змозі сплачувати аліменти на утримання другого сина [PERSON] в розмірі 1/4\~частки від\~усіх видів\~його заробітку\~(доходів) щомісячно. З огляду\~на положення\~ч.5\~ст.183\~СК України,\~аліменти на\~утримання дитини\~слід стягувати\~з відповідача\~саме в\~частці від\~усіх видів\~його заробітку\~(доходів).Це відповідатиме як інтересам хлопчика, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідачем в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити малолітній дитині належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів). Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13 травня 2019 року. Вимога позивачки щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних витрат суду надано не було. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial