Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 24 вересня 2016 року в Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1494. В обґрунтування позову зазначила, що 24 вересня 2016 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у неї не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Із січня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила суд розглянути справу за її відсутності, строк на примирення не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує та розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 24 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1494. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що із січня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав, про що свідчить заява. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved