Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту він є, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МК 20-08 про надання кредиту в сумі 45000,00 грн. на термін до 28.01.2013 року.У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28.01.2008 року був укладений договір поруки № МК 20-08. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.03.2020 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 134861,08 грн., яка складається з: 18353,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 55062,90 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 61444,69 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 134861,08 грн. за кредитним договором № МК 20-08 від 28.01.2008 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом вставлено, що 28.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МК 20-08 про надання кредиту в сумі 45000,00 грн. на термін до 28.01.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту.У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28.01.2008 року був укладений договір поруки № МК 20-08, згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] усіх зобов`язань, що випливають з указаного кредитного договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів станом на 27.03.2020 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 134861,08 грн., яка складається з: 18353,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 55062,90 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 61444,69 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. У силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов`язання, санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи зазначенні обставини, вочевидь не співмірність між передбаченою санкцією і порушенням зобов`язання, значний розмір пені,

Outcome: partial