Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав наступне.У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2012р.задоволено позов ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 1018823,95 грн. На теперішній час на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2192/11, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 05.04.2012р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Стало відомо, що в іпотечній квартирі зареєстровані та проживають: іпотекодавець [PERSON] та малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказана квартира належить іпотекодавцю, перебуває в якості забезпечення виконання ним зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 18.09.2008р. Відповідно до умов іпотечного договору іпотекодавець стверджує, що за адресою предмета іпотеки не проживають малолітні та неповнолітні особи, що мають право користування предметом іпотеки. Іпотекодавці не мають права протягом строку дії всього договору Іпотеки вселяти в предмет іпотеки будь-яких осіб без згоди банку, але зазначені умови іпотечного договору були порушені іпотекодавцем. Наявність зареєстрованих у іпотечній квартирі малолітніх дітей перешкоджає виконанню рішення суду щодо звернення стягнення на іпотечне майно в межах процедури виконавчого провадження. З наведених підстав позивач просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Як вбачається із ст. 33 ч. 3 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В силу ст. 311 ч. 4 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 18.09.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008р. У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у встановленому законом порядку задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 1018823,95 грн. Ленінським ВДВС ЗМУЮ 05.02.2013р. відкрито виконавче провадження за виконавчимлистом №2-2192/11, виданими 05.04.2012р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання вказаного рішення суду, копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику (а.с.9). Постановою визначено боржнику добровільно виконати рішення суду до 11.02.2013р. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» №921 від 14.03.2013 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10, 33). Згідно інформації Ленінського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 03.03.2009р., малолітній [PERSON] - з 16.03.2009р., малолітня [PERSON] - з 11.05.2011р. (а.с.32). 07.04.2014р. і 27.05.2013р. на адресу відповідача банком рекомендованими листами було направлено письмові вимоги про виселення з квартири (а.с.12). Згідно повідомлення Запорізької дирекції УДП поштового зв'язку «Укрпошта», рекомендований лист з рекомендованим повідомленням на адресу боржника був вручений 04.06.2013р. матері адресата Безименній (а.с.11). Вимога банку залишається боржником без виконання. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 3 ст. 109 ЖК України визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3.6 іпотечного договору іпотекодавець засвідчує та гарантує, що на момент укладення договору іпотеки в квартирі, що є предметом іпотеки,інші особи, в тому числі неповнолітні та малолітні діти не мали право користування та проживання у квартирі, що вказано у п.5.3 договору. Іпотекодавець до моменту укладення цього договору надав іпотекодержателю нотаріально посвідчені згоди всіх повнолітніх осіб, які проживають у жилому приміщенні, що є предметом іпотеки, на їх добровільне виселення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Також іпотекодавець гарантував, що протягом дії цього договору він зобов'язався не надавати права користування, не вселяти (не реєструвати) в жиле приміщення, що є предметом іпотеки, будь-яких осіб без попереднього надання іпотекодержателю згоди на їх виселення. Таким чином, відповідно до умов договору, будь-які юридичні дії щодо предмету іпотеки можуть вчинятися тільки зі згоди іпотекодержателя. Як встановлено судом, малолітні діти, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, народилися і відповідно були зареєстровані у квартирі після укладення договору іпотеки. Банком не надавалося письмових або будь-яких інших згод на реєстрацію іпотекодавцем у квартирі, що є предметом іпотеки, малолітніх осіб. Таким чином, реєстрація малолітніх дітей була здійснена відповідачем без згоди банку всупереч умовам договору іпотеки. Малолітні діти не мали права власності чи права користування вказаною вище квартирою на момент укладання договору іпотеки, докази порушення при його укладанні ст.32 ЦК України, ст.177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» відсутні. Таким чином, оскільки відповідач та його малолітні діти, в чиїх інтересах він діє, не виконали у добровільному порядку письмову вимогу банку щодо виселення та зняття з реєстрації з квартири, яка є предметом іпотеки, вони підлягають виселенню з вказаної квартири за рішенням суду. Також судом приймається до уваги, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки було вирішено 25.01.2012р. відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, тобто до набрання чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації, то суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про виселення. Крім того, орган, який здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації позивачем, до участі у справі залучений не як відповідач, а як третя особа. В порушення вимог ст.57-60 ЦПК України, позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що цей орган будь-яким чином порушив права та обов'язки позивача, а в силу ст. 3 ЦПК України кожна особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у сумі 243,60 грн., понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial