Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, потім уточнюючим позовом, в якому вказує, що 18.06.2012 року між нею та [PERSON] у присутності представників агентства «Світ нерухомості» [PERSON] і [PERSON] було укладено попередній договір про намір укласти до 15.08.2012 року основний договір купівлі - продажу будинку за адресою [ADDRESS]. Однією із умов продавця для укладення попереднього договору купівлі - продажу була передача представнику агентства нерухомості [PERSON] гарантійної суми в 500 доларів США на підтвердження намірів покупця. 13 червня 2012 року вона передала для Позивача через [PERSON] 500 доларів США, про що останній надав їй розписку. Після підписання попереднього договору 18 червня 2012 року вона передала [PERSON] останню частину гарантійної суми у розмірі 500 доларів США. Згідно попереднього договору від 29.05.2012 року між нею і покупцем її квартири [PERSON], основний договір між ними повинен був бути укладений до 09.08.2012 року. Однак, угода з [PERSON] з незалежних від неї причин у зазначений термін не відбулася. Основний договір купівлі - продажу між нею та [PERSON] також не був укладений до 15.08.2012 року. У середині вересня 2012 року представник агентства [PERSON] по телефону повідомила їй, що вони знайшли нового покупця на будинок по вул. Ювілейна, 2 у м. Новомосковську, та будуть укладати угоду з іншими покупцями. На початку квітня 2013 року вона звернулась з питанням про повернення гарантійної суми в 1000 доларів США до Агентства нерухомості, тому що ніякого зв'язку з самим [PERSON] не мала., оскільки він проживав у Росії і адресу його місця проживання їй не повідомили. Всі переговори з відповідачем вели фахівці агентства «Світ нерухомості» [PERSON]. і [PERSON] 16 квітня 2013 року [PERSON] відмовився повідомити їй адресу проживання відповідача і пояснив, що для повернення їй вказаної суми авансу не має підстав. Відповідач також відмовився повернути їй аванс у сумі 1 000 доларів США. Вона просить стягнути з відповідача на її користь авансовий платіж в гривнях у розмірі еквівалентному 1000 доларів США на день розгляду справи. Стягнути з відповідача 3% річних на необґрунтоване користування чужими грошовими коштами на день розгляду справи у сумі 1 429, 27 грн., а також суму збитків від інфляції. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги і надав суду пояснення, аналогічні вищевказаному. Представник відповідача в судове засіданні не з'явилась повторно, про день слухання справи повідомлена належним чином, ніяких заяв від неї до суду не надходило. Суд вважає, що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позові підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], відповідно до якого відповідач зобов'язався укласти з позивачем договір купівлі-продажу вказаного будинку, яке належить відповідачу на праві власності. На прохання відповідача та на підтвердження намірів купити вказаний будинок позивачка вимушена була дати гарантійну грошову суму 1000 доларів США. Згідно оригіналу розписці від 13.06.2012 року позивач попередньо сплатив частку гарантованої в сумі у розмірі 500 доларів США, а представник агентства [PERSON] прийняла вказану суму грошей в рахунок загальної суми продажу будинку, та дану суму передав продавцю [PERSON] Згідно попереднього договору, укладеного між [PERSON] і [PERSON], сторони уклали договір про намір укласти договір купівлі - продажу вище вказаного будинку до 15.08.2012 року. З метою забезпечення укладення договору купівлі - продажу до вказаної дати, покупець [PERSON] передала, а продавець [PERSON] отримав гарантійну грошову суму у розмірі 1000 доларів США, яка входить у рахунок вартості будинку. В строк, зазначений в попередньому договорі, а саме до 15.08.2012 року, договор купівлі - продажу будинку укладено не було по причині того, що не був укладений договір купівлі - продажу квартири позивачки по причинам, яки від неї не залежить. Рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 06.03. 2013 року стягнуто з неї на користь [PERSON] суму авансу за непродану нею квартиру у розмірі 8 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації вважається укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 статті 570 ЦК України визначено, що завдатком визнається грошова сума або рухоме майно, які видаються кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання й на забезпечення його виконання. Частиною 2 статті 570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу, але належним чином його не оформили, тому сплачені в рахунок виконання договору грошові кошти є авансом і підлягають поверненню у тому розмірі, в якому вони передавалися. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», судам роз'яснено, що «у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення». Відповідно до курсу, встановленого НБУ України, на день розгляду справи: 100 доларів США складає 2481,2552 грн., тому сума боргу в національній валюті складає: 1 000 х 2481,2552 = 24 812,55 грн. Враховуючи той факт, що відповідач своєчасно не здійснив повернення грошових коштів, то з урахуванням ч.2 ст. 553 ЦК України розмір грошових коштів, що підлягають стягненню розраховуються станом на 25.07.2016 року. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання ухваленням такого рішення. В цих випадках діє загальне правило про припинення зобов'язання проведенням належного виконання. Відповідно до ст.1212 ЦК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки авансовий платіж у вищезазначеній сумі. В зв'язку з тим, що суд стягнув суму авансу в еквіваленті курсу гривни до курсу долару, який первинно отримав відповідач, тому інфляційні стягнення на вказану суму не нараховуються. Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за користування коштами за весь період прострочення складає : у сумі 1 420,27 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551, 20 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved