Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (надалі по тексту ТОВ «Вердикт Фінанс») в особі представника по довіреності [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] задоволені у повному обсязі. На підставі заяви відповідачів, ухвалою від 21 липня 2015 року, заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду у загальному порядку. Під час розгляду справи у суді, позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, в останній редакції просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 31981,58 доларів США. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 15 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0307/0607/64-378. На виконання умов укладеного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 29881,00 дол. США, з терміном дії з 15.06.2007 р. по 14.06.2014 року. Одночасно, 15 червня 2014 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до якого [PERSON], як солідарний боржник, зобовязались перед позивачем відповідати за належне виконання позичальником усіх зобовязань, передбачених Кредитним договором. Попри взяті на себе зобовязання, відповідачі умови Договору не виконали, своєчасно суму отриманого кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом не повернули, що призвело до заборгованості, яку позивач просить стягнути солідарно. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідачів по довіреності [PERSON] також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності відповідачів, просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на підстави викладені у письмових запереченнях. Суд, дослідивши та проаналізувавши обставини справи та надані докази, дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу вказаних норм 02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», відповідно до Договору факторингу свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників. У відповідності до умов Договору факторингу, банк направив боржникам письмові повідомлення про відступлення Банком Фактору Прав Вимоги Заборгованості, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за формою, встановленою Додатком № 3 до Договору. Інформація про розмір заборгованості у повідомленні, яке направлялось відповідачам, була внесена у повідомлення з Реєстру заборгованості боржників ( а.с. 211-213). При цього, судом встановлено, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» входить до переліку банків, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями, згідно з Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 № 275 (а.с. 234-235). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 15 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~0307/0607/64-378. Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору, Банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 29881,00 доларів США, на строк з 15 червня 2007 року до 14 червня 2014 року на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором (а.с. 5-10). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором, 15 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 0307/0607/64-378-Р-1. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] поручилась перед банком відповідати за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальник та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до умов ст. ст. 543, 554 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, надавши в підтвердження копію заяви на видачу готівки № 615/4 від 15 червня 2007 року (а.с. 13), що не спростовано відповідачами та доказів цьому не надано. Відповідачі свої зобовязання належним чином не виконували, чим порушили умови Кредитного договору та договору поруки. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Отже, відповідачі зобовязані виконувати кредитний договір відповідно до його умов та законодавства. З матеріалів справи убачається, заочним рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2012 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу, задоволені частково. Звернуто стягнуто на предмет застави: [PERSON], який на праві власності належить [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладенням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. Рішення набрало законної сили 29.10.2012 року (а.с. 165). Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що право вибору способу судового захисту інтересів кредитора належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Судом встановлено, що за час розгляду справи у суді, свої зобовязання відповідачі також не виконали. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 246), станом на 15 квітня 2014 року з урахуванням суми, що надійшла в рахунок погашення частини заборгованості від реалізації предмета застави та пені нарахованої лише за один календарний рік, який передував зверненню із позовом до суду, загальна сума заборгованість становить 31981,58 доларів США, що згідно курсу гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 15.04.2014 року еквівалентно 396251,82 гривень. Детальний розрахунок суми боргу позивачем доданий до матеріалів справи, з яким суд погоджується, при цьому він узгоджується з матеріалами справи та не спростований відповідачами (а.с. 246). Відповідно до ст.. 1082 ЦК України боржник у разі не отримання повідомлення про зміну кредитора, має здійснювати платіж клієнтові , тобто ПАТ «Сведбанк», на виконання свого зобов`язання перед ним. З пояснень сторін встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем належними та допустимими доказами доведено належне повідомлення відповідачів про зміну кредитора, а відповідачами не надано підтвердження виконання зобовязання ні перед ПАТ «Сведбанк», ні перед ТОВ «Вердикт Фінанси». Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задовольняючи вимоги позивача, судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Outcome: approved