Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 травня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження із відповідачкою виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків. На даний час їх шлюб існує лише юридично, оскільки вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Спору про розподіл майна не мають. Тому, він звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, у разі винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2002 року у виконавчому комітеті Триліської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 3, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія 1-БК № 192107, виданим 17 травня 2002 року. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія І-БК № 062319, виданим 03 червня 2002 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved