Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення грошових коштів. З урахуванням заяви про уточнення (фактично про зменшення) позовних вимог, зазначив, що 15.05.2012 року позивач позичив відповідачу - [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000,00 дол. США строком до 29 травня 2012 року, однак по закінченню вказаного строку відповідач кошти позивачу не повернув. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача кошти надані останньому відповідно до розписки, а саме: 25 000,00 дол. США, що становить за курсом НБУ 552 000,00грн., а також нараховані відсотки за період з 15 травня 2012 року по 31 серпня 2015 року, в розмірі 218 961,84 грн. і судові витрати 3654,00грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.40,42). Також, представник позивача долучив документ(розписку), який посвідчує передачу коштів(а.с.43). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає другій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). У судовому засіданні достовірно встановлено, що 15.05.2012р. позивач [PERSON] надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 25 000,00 дол. США строком до 29 травня 2012 року (а.с.4, 43), однак по закінченню вказаного строку відповідач кошти не повернув. Доказів зворотному стороною відповідача до суду надано не було. Відповідно до розписки від 15.05.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 25 000,00 дол. США терміном до 29 травня 2012 року (а.с.4, 43). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правової позиції, висвітленої в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14 відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Таким чином, відповідно до розрахунку, наданого стороною позивача, підлягають стягненню з відповідача нараховані відсотки за період з 15.05.2012 року по 31.08.2015 року за обліковою ставкою Національного банку України, (1205 днів користування коштами), в розмірі 218 961,84 грн.. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] сума коштів, наданих відповідно до розписки від 15.05.2012 року з нарахованими відсотками в розмірі 770 961,84 грн. = 552 000,00 грн.(основна сума боргу 25 000,00доларів США за курсом НБУ на 19.08.2015р. - 1дол.США=22,08грн.) + 218 961,84 грн.(проценти за обліковою ставкою НБУ за період з 15.05.2012р. по 31.08.2015р.). Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Позивача - [PERSON] заборгованість в розмірі 770 961,84 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 624, 625, 1046, 1049 ЦК України, п.п 14.1.257 ст. 14 ПК України та

Outcome: approved