overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення. В обгрунтуваня своїх позовних вимог позивачка зазначала, що 30.01.2014 року вона придбала за договором купівлі-продажу житловий будинок в [ADDRESS] у [PERSON] Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте вона не може в повному обсязі реалізувати закріплене за нею право власності на житло, поскільки в зазначеному будинку проживає та зареєстрований відповідач, і добровільно не висиляється з будинку. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила виселити відповідача з будинку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в суді проти заочного рішення суду не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав а не пов'язаного з правом власності , власник має право вимагати усунути перешкоди у користуванні. У разі, коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належним йому приміщенням для цілей проживання. Останній вправі відповідно до положень житлового законодавства, вимагати виселення із належного йому приміщення. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] в місті Первомайську, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.01.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2014 року (а.с. 9). [PERSON] періодично проживає в будинку, там знаходяться його речі. Договір на користування спірним будинком між сторонами не укладався, відповідач не набув самостійного права користування житлом яке належить іншій особі, тому має статус тимчасового мешканця. Правовий статус тимчасових мешканців жилих пиміщень не залежить від виду житлового фонду, а тому до спірних правовідносин можуть застосовуватися за аналогією закону норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст. 98 ЖК України. Відповідно до цієї статті, відповідач, як тимчасовий мешканець жилого будинку, який належить позивачці на праві власності підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин суд, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 09 січня 2014 року у виконкомі Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №1. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки він не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, взаємоповагу один до одного, зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, скандали, ображає нецензурними словами, неодноразово наносив тілесні ушкодження, через що вона змушена була звертатись із відповідними заявами до Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2014 року, миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 13 серпня 2000 року у виконкомі Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №4. Від шлюбу мають двох дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у стосунках взагалі відсутнє порозуміння та повага, шлюб носить формальний характер, особисті відносини з відповідачем уже тривалий час мають негативний характер. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2014 року, відповідач постійно зраджував та зраджує подружній вірності. Миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить залишити їй прізвище «[PERSON]». У разі неявки відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 серпня 1993 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1291. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з травня 2013 року у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 20 серпня 1993 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1291. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 20 серпня 1993 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1291. (а.с. 4) Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з [PERSON]. (а.с. 5) Сторони фактично припинили шлюбні відносини з травня 2013 року у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 липня 2005 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 396. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 30 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 396. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 30 липня 2005 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 396. (а.с. 5) Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з [PERSON]. (а.с. 6) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 липня 1999 року, від даного шлюбу у сторін є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кунівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 24 липня 1999 року за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], та малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7). Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків подружжя не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 18.08.2007 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], 2007 року народження, який проживає разом з позивачем. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місце мешкання дитини немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 18.08.2007 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 26 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], 2007 року народження, який проживає разом з позивачем. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересах їх дитини, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 02 лютого 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 2. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, протягом півтора року спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Оскільки шлюб носить формальний характер та подальше відновлення подружніх стосунків не є можливим, [PERSON] була змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином був повідомлений, причини його неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 02 лютого 2009 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 2 (а.с. 4). Також судом з'ясовано, що від подружнього життя сторони дітей не мають. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторони з початку 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідно, шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне подружнє життя сторін є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15 вересня 2007 року вони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 35. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, так як виявилося, що вони мають різні погляди на життя та сім'ю, в результаті чого між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. З березня 2012 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи, що шлюб носить формальний характер, позивач була змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 15 вересня 2007 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 35 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін є донька [PERSON] -[INFO] (а.с. 6). Крім того, було встановлено, що сторони з березня 2012 року не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі -СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне подружнє життя сторін є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 02.10.2010 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалось, у зв'язку з чим протягом останнього часу шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність їхніх характерів, відмінність поглядів на життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач не цікавиться проблемами сім'ї та проживає за власними інтересами, на ґрунті чого між ними виникали суперечки при вирішенні різних питань життя їхньої сім'ї. Зусилля, які докладались нею для збереження сім'ї та шлюбу виявились марними, нехтуючи її намаганнями збергти сім'ю, відповідач продовжуває проживати за власними інтересами, матеріально сім'ю не підтримує. За таких обставин примирення між ними неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення просить не давати. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав, просит шлюб розірвати і строк для примирення не давати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved