Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.10.2004 року по 02.10.2013 рік. [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем, перебуває на її повному утриманні, саме позивач займається вихованням і розвитком доньки. Відповідач від виконання батьківських обов`язків самоусунувся, з дочкою не спілкується, про її фізичний і духовний розвиток не дбає, матеріальної підтримки не надає, не цікавиться її життям, успіхами, станом здоров`я, відтак, своїх батьківських обов`язків не виконує, тому позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні [PERSON] заявлені в позові вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Позивач вказувала, що донька - [PERSON] , постійно проживає разом з нею, а також перебуває на повному її утриманні та вихованні. Посилаючись на те, що між дитиною та [PERSON] , з яким вона зараз перебуває у шлюбі, склалися доброзичливі стосунки, що сприяє її належному вихованню, а спосіб життя відповідача антисоціальний, він схильний до агресії, офіційно ніде не працює, а також заперечує проти виїзду дитини за кордон у зв`язку з навчанням, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на утримання останньої . Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Позов в частині позбавлення батьківських прав не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення, тим, що він має намір та бажання бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Зазначив, що відносили між ним та донькою погіршились після розірвання шлюбу з позивачкою; зазначав, що він мешкає на відстані від м. Харкова - в смт. Приколотне Великобурлукського району та після того як позивачка вдруге уклала шлюб, він взагалі тривалий час не знав адресу мешкання своєї доньки, яка залишилася проживати з матір`ю . Він був присутній на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, обізнаний про наявність рекомендації Комісії про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно доньки. Під час перебування справи в суді, він приходив до школи, де навчається донька та спробував спілкуватися з нею. Вважає за можливе змінити ситуацію на краще; просив суд не позбавляти його батьківських прав стосовно доньки. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому розгляді, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , (а.с.5). На час розгляду справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, (а.с.6), вони припинили спільне проживання. З жовтня 2013 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка її матеріально утримує і займається вихованням. [PERSON] з цього часу з дитиною не спілкується. З довідки КПН «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради від 02.05.2019 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою : [ADDRESS] перебуває під наглядом фахівців КПН «Міська дитяча поліклініка №16» з 25.10.2013 року прибула з смт. Приколотне Великобурлукського району; станом здоров`я дитини опікується матір - [PERSON] . Інформація щодо звернення батька [PERSON] з питань лікування [PERSON] , [INFO] , відсутня. За інформацією Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №119 Харківської міської ради від 23.04.2019 року [PERSON] , [INFO] , навчається у 7-В класі з 23.10.2013 року по теперішній час; дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка дбає про дочку, цікавиться успішністю її навчання, сумлінно виконує батьківські обов`язки, відвідує школу та батьківські збори. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] та вітчимом - [PERSON] Відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, бажання спілкуватися та приймати участь в її вихованні не виявляє. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 19 липня 2019 року за результатом проведення засідання Комісії з питань захисту прав дитини, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , (а.с.43-44). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З приводу особи відповідача [PERSON] , суд зазначає, що відсутні дані про його негативну характеристику, про алкоголізм, наркоманію, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про насильство над дитиною чи інший негативний на неї вплив з боку відповідача. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами з жовтня 2013 року неповнолітня [PERSON] постійно проживає з матір`ю, спілкуватися з батьком не бажає. Суд зазначає, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьком конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин суд не погоджується із висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 19 липня 2019 року як органу опіки та піклування, оскільки цей висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду . Суд може позбавити батька його батьківських обов`язків лише у виключних випадках коли він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та, як наслідок негативно впливає на духовний та моральний розвиток дитини. Позивачем всупереч до вимог ст. 81 ЦПК України не надані, а матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів навмисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки - [PERSON] , [INFO] Факт заперечення відповідачем проти позову в частині позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. З метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , і покласти на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради здійснення контролю за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд вважає, що вони підлягають до задоволенню виходячи з наступного. Дитина мешкає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має для цього матеріальну можливість. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Маючи на увазі, що відповідач нікому аліменти не сплачує, інших неповнолітніх дітей не має, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі ј частини його доходу. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем жодних документів не надано, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial