Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому вказує, що 20.02.2014 року передала в борг відповідачу кошти в сумі 4700 грн. 00 коп., про що остання написала розписку, в якій зобов'язувалася повернути борг в строк до 20.04.2014 року. Оскільки у вказаний строк [PERSON] борг не повернула, незважаючи на звернення позивача щодо повернення боргу виконати свій обов'язок відмовляється, просить стягнути з відповідача борг в сумі 4700 грн. 00 коп. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки, написаної власноручно [PERSON] 20.02.2014 року, вона отримала від [PERSON] в борг гроші в сумі 4700 грн. 00 коп., які зобов'язалася повернути до 20.04.2014 року. Разом з тим, у встановлений в розписці строк [PERSON] борг в розмірі 4700 грн. 00 коп. не повернула. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вказувала, що після спливу строку повернення боргу, визначеного в розписці від 20.02.2014 року, вона неодноразово зверталася до [PERSON] з приводу виконання взятих зобов'язань, проте остання кошти не повертає. Вищевказані обставини підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що 20.02.2014 року в її присутності [PERSON] власноруч написала розписку та отримала від [PERSON] кошти в сумі 4700 грн. 00 коп., які зобов'язувалась повернути до 20.04.2014 року, вона була свідком того, як [PERSON] просила відповідачку повернути борг, проте остання відмовлялась, зі слів позивачки їй відомо еро те, що кошти до цього часу [PERSON] не повернула. Відповідач до суду не з'явилася, відповідно, не спростувала обставини, викладені в позовній заяві, та не надала суду відповідних доказів. Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що строк повернення грошей, отриманих [PERSON] від [PERSON] згідно розписки від 20.02.2014 року, закінчився, до цього часу позичені кошти в сумі 4700 грн. 00 коп. позикодавцеві не повернуті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача на її користь вказаної суми коштів. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України положень з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved