Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У червні 2014 року позивачки звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі ПАТ«Азовзагальмаш») , третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON] 01 серпня 2012 року під час в ПАТ «Азовзагальмаш» отримав тілесні ушкодження, від яких [INFO] року помер у лікувальному закладі. У зв'язку з втратою близької і рідної людини позивачки перенесли сильні душевні страждання і переживання. У [PERSON] був сильний стрес, вони були щасливі у шлюбі, жили у злагоді, він щиро любив свою сім'ю. Змінився спосіб життя позивачок, оскільки чоловік був надійною опорою у житті, завжди допомагав по господарству. Просили стягнути з відповідача на їх користь по 100000,00грн. кожній на відшкодування моральної шкоди. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з чоловіком прожили разом 42 роки, мають спільну дочку, онуків. Позивачка працює, в той же час годувальником сім'ї був померлий. Після смерті чоловіка в неї погіршився стан здоров'я, змінився уклад життя. На нервовому ґрунті в 2013 році зробили операцію, видалили жовчний міхур. Фонд відшкодував 140000,00грн., щомісяця отримує допомогу в розмір 1171,79грн. по втраті годувальника. Також заводом сплачені витрати на поховання та поминальний обід. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що вона працювала з батьком в одному цеху. Їй відомо, що в день нещасного випадку не працював кран і [PERSON] направили відремонтувати. Батько не бажав йти, однак його примусили. Працював один, [PERSON] хтось зателефонував і він пішов. Карету швидкої допомоги не пропускали, їй довелось відповідати на дзвінки. В лікарні батько на протязі п'яти днів не приходив до тями. [INFO] року батько помер. Мати дуже тяжко переживала втрату, стала замкнутою, не хотіла ні з ким спілкуватись. Батько допомагав їй та матері, доглядав за онукою, був відповідальною людиною, не міг собі дозволити піти на роботу в стані алкогольного сп'яніння. Відпрацював в одному цеху 39 років, користувався повагою в колективі. З батьком проживала однією сім'єю. Представник позивачки [PERSON]- [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що знаходження [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння у відповідності до ст.1167 ЦК України не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Нещасний випадок стався за вини відповідача. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш»- Мельник І.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі мотивуючи тим, що [PERSON] при здійсненні робіт порушив інструкцію по охороні праці, ремонтні роботи проводив в стані алкогольного сп'яніння. Також просив врахувати добровільну матеріальну допомогу на поховання, та те, що позивачкою [PERSON] не надано свідчень щодо прийняття нею медичних препаратів. На відшкодування правової допомоги недостатньо документів. Представник третьої особи Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі,- Бобровська Н.Є., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково на розсуд суду. Позивачці [PERSON] було сплачено 140000,00грн., виплачуються щомісячні страхові виплати по втраті годувальника. 17.10.2014 року до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розгляду справи за її відсутності. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною, а [PERSON] дочкою [PERSON], який працював електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування ПАТ «Азовзагальмаш». Вони мешкали однією сім'єю, померлий виявляв турботу, допомагав дочці доглядати за онукою. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч.2 указаної статті Цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Нормами ст.ст. 23, 1167 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Виходячи з аналізу ст.1167 ЦК України, зобов'язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: 1) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; 2) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; 3) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; 4) вини заподіювача шкоди. У трудовому праві протиправне діяння розглядається також як порушення власником або уповноваженим ним органом обов'язку щодо забезпечення безпечних умов праці і нездійснення ним усіх залежних від нього заходів щодо охорони праці працівників. Причинний зв,язок як елемент правопорушення виражає зв,язок протиправної поведінки власника або уповноваженого ним органу і моральної шкоди, що настала, де протиправність виступає причиною, а моральна шкода - наслідком. Вина власника або уповноваженого ним органу при заподіянні працівникові моральної шкоди має подвійне значення: при наявності вини настає відповідальність за заподіяну працівникові моральну шкоду, а її форма та ступінь впливають на визначення розміру відшкодування. Вина власника - це його психічне ставлення до здійснюваного порушення трудових прав працівника, яке може діставати свій вияв у формах умислу, необережності (простої та грубої), а також неосвіченості (необізнаності). Форма вини власника або уповноваженого ним органу - це окреслене в законі поєднання певних ознак (елементів) його свідомості та волі, в якому відображається психічне ставлення до свого протиправного діяння та його негативних наслідків. Ступінь вини власника - це оціночна, кількісна категорія, яка багато в чому визначає тяжкість вчиненого ним діяння і впливає на визначення розміру відшкодування заподіяної працівникові моральної шкоди. З акту №50 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01.08.2012 р. о 09год. 15хв. на ПАТ «Азовзагальмаш» (форма Н-5), вбачається, що смерть електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування ПАТ «Азовзагальмаш» [PERSON] настала в результаті закритої черепно- мозкової травми: перелом кісток склепіння черепа с крововиливом в речовину головного мозку, ускладнене набряком головного мозку та легень. Основною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обов'язків, що виразилось у порушенні вимог нарядної системи в частині постійного нагляду за членами бригади, чим порушено п.3.14 Посадової інструкції енергетика цеху №109 ПАТ «Азовзагальмаш», затвердженої начальником цеха №109 ПАТ «Азовзагальмаш», п.3.2.7 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів НПАОП 40.1-1.21-98, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.98р. №4. Супутня причина невиконання вимог інструкції з охорони праці№463 для електромонтерів по ремонту і обслуговуванню електроустаткування та інших електротехнічних робітників, виконуючі ремонтні, монтажні та випробувальні роботи в діючих електроустановках ПАТ «Азовзагальмаш», затвердженою наказом генерального директора ПАТ «Азовзагальмаш» від 27.06.2008р. №179 та п.2.3.11 Правил безпечної експлуатації електорустановок споживачів НПАОП 40.1-1.21-98, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.98р. №4. До адміністративної відповідальності у вигляді штрафу були притягнуті начальник цеху №109 ПАТ «Азовзагальмаш» [PERSON], енергетик цеху №109 ПАТ «Азовзагальмаш»[PERSON] Нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. В крові потерпілого виявлено спирт в кількості 0,8%. В судовому засіданні встановлено, що смерть [PERSON] настала з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, складеним по формі Н-5 від 05.09.2012 року. Отже, твердження відповідача, що причиною нещасного випадку стало порушення [PERSON] інструкції по охороні праці та знаходження у стані алкогольного сп'яніння є неспроможними. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до вимог ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов,язків. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі - Постанова № 4 від 31.03.1995 р.) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За абзацем 2 пункту 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, п.9 Постанови №4 від 31.03.199 р зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У відповідності до ст.1193 ч.2 ЦПК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Констатуючи наявність факту заподіяння моральної шкоди, суд керується критеріями загальнолюдських цінностей. Зрозуміло, що втрата дружиною та дитиною близької людини, чоловіка та батька, який мешкав разом з ними, допомагав, підтримував, турбувався про дружину та дитину, був для них опорою і надією на майбутнє, поза всяким сумнівом, пов'язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. З урахування викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, враховує глибину моральних та фізичних страждань позивачок. При цьому суд враховує, ступніть вини постраждалого та відповідача у нещасному випадку. Виходячи з принципів розумності, поміркованості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої позивачкам моральної шкоди [PERSON], в розмірі 80000,00грн., [PERSON] в розмірі 60000,00грн. Згідно із ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.03.2014 року вбачається, що [PERSON] згідно умов укладено з адвокатом [PERSON] договору про надання правової допомоги сплачено 609,00грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] слід стягнути 487,00грн. витрат на правову допомогу. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1400,00грн., від сплати якого, відповідно до закону, звільнені позивачі. На підставі викладеного та

Outcome: partial