Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.03.2017 року. В зазначеній квартирі зареєстровані, зокрема, донька його дружини від першого шлюбу - [PERSON] та її син [PERSON], які з 2016 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкають, виїхали в інше місце, звязку з ними немає, адреса їх постійного мешкання йому невідома. Майна відповідачів в квартирі немає, перешкод в користуванні квартирою позивач відповідачам не чинив. Оскільки до теперішнього часу відповідачі добровільно не знялись з реєстрації, він вимушений нести додаткові витрати за зареєстрованих відповідачів.Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки вони зареєстрована в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживають з 2016 року, реєстрація відповідачів в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як власника квартири. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 21.08.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 08.11.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, кожний подав заяву про визнання позову в повному обсязі та просили розглянути справу у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідачів на підставі матеріалів, які містяться у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04.03.2017 року державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 178, належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] 04.03.2017 року право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку. У вказаній квартирі по теперішній час зареєстрованідонька дружини позивача від першого шлюбу - [PERSON] та її син [PERSON],які з 2016 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкають, виїхали в інше місце, майна відповідачів в квартирі немає, перешкод в користуванні квартирою позивач відповідачам не чинив. Вказані обставини\~визнаються відповідачами,\~сумнівів в\~достовірності цих\~обставин та\~добровільності визнання\~їх сторонами\~у суду\~немає,\~у звязку\~з чим\~в силу\~вимог ч.1\~ст.82\~ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Так, суд виходить з того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час (з 2016 року) в спірній квартирі не мешкають, за власним бажанням та волевиявленням постійно мешкають за іншою адресою, їх особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідачів до квартири і вони не мали вільного доступу до квартири, створювавумови які б унеможливлювали їх проживання, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що позов визнаний відповідачами повністю і вони не оспорюють ту обставину, що не користуються спірною квартирою без поважних причин з 2016 року, у звязку з чим ця обставина відповідно до ст. 82 ЦПК України\~не підлягає доказуванню. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають \~задоволенню, тому що його інтереси \~порушені, він не має змоги вільно користуватися належним йому майном за своїм розсудом, а відповідачі тривалий строк понад один рік не користуються спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved