Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У травні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], яким позивач, з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 11.10.2014 року. Крім того позивач просила визнати недійсним заповіт, що укладений [PERSON] на користь [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 13.06.2012 року, зареєстрований в реєстрі за №№ 716, 717, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке 16.04.2015 року видав [PERSON] приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] по спадковій справі № 03/2015 (зареєстровано в реєстрі за № 392). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом із [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, складеним останньою 16.02.2007 року. Після смерті [PERSON], яка сталася 11.10.2014 року, позивач не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з незалежних від неї причини, оскільки в період з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, а встановлений законом шестимісячний строк сплинув 11.04.2015 року. Після виписки з лікарні позивач відразу звернулась із заявою про прийняття спадщини 25.04.2015 року, однак отримала відмову через порушення зазначеного строку. Крім того, після звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що [PERSON] за життя склала інший заповіт від 13.06.2012 року, яким заповіла все своє майно відповідачу [PERSON] Однак, за відомостями позивача, [PERSON] станом на червень 2012 року мала захворювання, які виключали можливість усвідомлення нею значення своїх дій та керування ними, а тому заповіт на імя відповідача, а також видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.04.2015 року підлягають визнанню недійсними. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Представник позивача [PERSON], посилаючись на матеріали справи та судову практику, пояснив, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], і взагалі-то є спадкоємцем її майна за законом однак проживала не разом з нею, а тому мала прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви. Знаючи про свій обовязок, а також знаючи про існування заповіту [PERSON] від 16.02.2007 року, позивач разом [PERSON] (іншим спадкоємцем за зазначеним заповітом) у березні 2015 року мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини до Оріхівської державної нотаріальної контори, однак там їм повідомили, що спадкова справа вже відкрита приватним нотаріусом [PERSON] на підставі заяви [PERSON], про що їм була видна інформаційна довідка із спадкового реєстру. Після цього [PERSON] 06.04.2015 року отримала перелом шийки правого стегна, у звязку з чим не змогла своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Факт того, що позивач не зверталась з цією заявою в період часу з жовтня 2014 року по 06.04.2015 року, не може бути підставою для відмови у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, пославшись на те, що позивач мала можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини протягом жовтня 2014 року лютого 2015 року, однак не зробила цього та не навела доказів обєктивності причини неподання такої заяви. А тому факт її хвороби в останні пять днів до закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини не може вважатись поважною причиною пропуску цього строку. За ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, була залучена [PERSON], яка вказана спадкоємцем у заповіті [PERSON] від 16.02.2007 року. [PERSON] в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Дослідивши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 16.02.2007 року [PERSON], [INFO], склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 21. Цим заповітом [PERSON] заповідала все своє майно, що буде їй належати на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, - [PERSON] та [PERSON] 13.06.2012 року [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, - [PERSON] 19.05.2014 року [PERSON] померла у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 306344, виданим 14.10.2014 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. У звязку із смертю [PERSON] за нею відкрилась спадщина. 16.01.2015 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за [PERSON], на підставі якої приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] була заведена спадкова справа №\~03/2015. 17.03.2015 року позивач отримала в Оріхівській державній нотаріальній конторі інформаційну довідку № 39890259, з якої дізналася про наявність відкритої спадкової справи у звязку із смертю [PERSON] В період часу з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мелітопольської лікарні № 1, що підтверджується відповідною випискою з історії хвороби та довідкою, виданою зазначеним медичним закладом. 16 та 17 квітня 2015 року відповідачу були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] 25.04.2015 року позивач подала приватному нотаріусу Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за [PERSON] В той же день приватний нотаріус [PERSON] ухвалив постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на пропуск позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також на наявність нового заповіту, який скасовує заповіт [PERSON] від 16.02.2007 року. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи доводи представників позивача та надані ними докази в обґрунтування позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] про те, що спадкоємець має право в будь-який час протягом шести місяців з дня відкриття спадщини скористатись правом на її прийняття, і вибір конкретної дати чи проміжку часу належить до виключної волі спадкоємця, який при цьому може керуватись власними життєвими обставинами, планами тощо. Тому неподання заяви про прийняття спадщини у певний період часу, коли така можливість була, не може бути підставою для відмови у захисті цього права спадкоємця, якщо у час, який він сам обрав для реалізації свого права, виникли обставини, які обєктивно цьому перешкодили. З врахуванням цього, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, оскільки позивач довела наявність незалежних від неї причин, які перешкодили своєчасному реалізації права на прийняття спадщини, а саме перебування на стаціонарному лікуванні в період з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року. Вирішуючи по суті інші позовні вимоги, суд виходить з наступного. За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України право на задоволення позову у справі має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані або оспорені права. Не може бути задоволено позов особи про захист прав, яких вона не має. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Станом на час розгляду цієї справи позивач залишається такою, що не прийняла спадщину за [PERSON] За відсутності рішення суду про встановлення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яке набрало законної сили, та за відсутності подальшого звернення позивача до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину і тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Таким чином, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав, як одного з спадкоємців, шляхом визнання недійсними останнього у часі заповіту [PERSON] та виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на користь іншого спадкоємця, при відсутності доказів про прийняття спадщини, будь-яким законом не передбачений, а тому в цій частині заявлений ним позов задоволений бути не може. Не вдаючись до оцінки доводів сторін та наданих ними доказів в обґрунтування та заперечення вимог про визнання недійсними заповіту [PERSON] від 13.06.2012 року та виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.04.2015 року, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки право на відповідний позов виникне у позивача лише після подання позивачем заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, у визначений судом додатковий строк. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial