Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У травня 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору №SAMDN03000000740136 від 29.04.2004 року [PERSON] отримав кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, не виконавши свої зобов'язання за договором. Станом на 28.02.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 20205,49грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4842,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15362,89 грн. Відповідно до умов кредитного договору, він діє до повного виконання сторонами зобов'язань, тобто необмежений період часу. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву від 25.06.2014 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду з довідкою поштового відділення « «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про слухання справи, тому суд відповідно до ст..ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 29.04.2004 року [PERSON] отримав кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк по 09.02.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, ознайомившись з Тарифами та Правилами, що підтверджується копією договору №SAMDN03000000740136 від 29.04.2004 року про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки. Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми використаних коштів в рахунок кредиту. Даний платіж включає проценти, нараховані за звітний місяць, і частину заборгованості по кредиту. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконував. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 28.02.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 20205,49грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4842,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15362,89 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою по закінченні строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше до початку місяця закінчення строку дії не поступила письмова заява клієнта про закриття картрахунку, тобто строк дії договору не припинився. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з розрахунку заборгованості, починаючи з вересня 2004 року, відповідач мав вже прострочену заборгованість по кредиту, на яку нараховувалися проценти за ставкою 72% річних, а на поточну заборгованість також проценти за базовою процентною ставкою -36% річних. Враховуючи надані позивачем докази по справі, суд вважає обґрунтованими і доведеними підстави для стягнення з відповідача всієї суми заборгованості по кредитному договору, враховуючи, що відповідач в свою чергу жодних заперечень з приводу правильності нарахування Банком сум по тілу кредиту та відсоткам суду не направив. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved