Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив стягнути вартість відновлювального ремонту належного йому автомобілю внаслідок заподіяння 04 січня 2014 р. механічних ушкоджень позивачкою під час керування нею на відповідній правовій підставі транспортним засобом, а також компенсувати заподіяну йому моральну шкоду та відшкодувати сплачений судовий збір. Суму вартості відновлювального ремонту визначив згідно рахунку ремонтного підприємства станом на 10 січня 2014 р. у 33946,55 грн., компенсацію моральної шкоди сумою 20000 грн. Ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання від 28 серпня 2014 р. до розгляду прийнята заява позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення вартості відновлювального ремонту у зв'язку із інфляційним знеціненням гривні до іноземних валют - згідно рахунку ремонтного підприємства від 04 серпня 2014 р. на суму 43271,94 грн. (а.с.96-97). Ухвалою суду від 28 серпня 2014 р. до участі в справі в якості співвідповідача залучено приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (а.с.101). В судовому засіданні позивач з представниками позовні вимоги підтримав повністю. Компенсацію моральної шкоди обґрунтував тим, що він є директором двох підприємств та депутатом районної ради, внаслідок ушкодження транспортного засобу обмежений у виконанні обов'язків керівника і депутата, що спричиняє йому триваючий психологічний дискомфорт. Також позивач пояснив, що автомобіль хоча не відновлено, але ним експлуатується. Представник [PERSON] погодився з позовом в частині стягнення з неї франшизи у 1000 грн., у задоволені решти позовних вимог до довірителя просив відмовити. Представник Страховика надав письмові пояснення відповідно до яких не заперечував проти стягнення на користь позивача оціненої вартості відновлювального ремонту в сумі 15737,05 грн., тобто без врахування податку на додану вартість та франшизи (а.с.116-117). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2014 р., [PERSON] визнано винною в тому, що 04 січня 2014 р. в м. Миколаєві керуючи автомобілем «Lexus», реєстраційний номер [NUMBER], порушила правила дорожнього руху і з власної вини допустила послідовне зіткнення з двома автомобілями, другим з яких був автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с.6) Позивач є власником автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7,8), відповідачка не є власником автомобіля «Lexus», моделі «LX470», реєстраційний номер [NUMBER], але має право керування ним відповідно до відмітки у реєстраційному свідоцтві (а.с.15). Полісом №АС/4450613 Страховиком оформлено договір обов'язкового страхування на користь третіх осіб цивільно - правової відповідальності відносно забезпеченого автомобілю «Lexus», моделі «LX470», реєстраційний номер [NUMBER], строком з 31 серпня 2013 р. і по 30 серпня 2014 р. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза 1000 грн. (а.с.50). Відповідно до п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, до якої додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). У відповідності до п. 36.2 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. На вимогу суду Страховик надав пакет документів щодо оформлення вказаної дорожньо - транспортної пригоди, з якого вбачається, що 06 січня 2014 р. представник Страховика [PERSON] прийняв від [PERSON] повідомлення про ДТП, в додатках якого перелічені усі документи, що стосуються даного випадку, передбачені ст. 35 Закону (а.с.68-69). 06 березня 2014 р. Страховик зареєстрував першу заяву [PERSON] від 04 лютого 2014 р. про отримання страхового відшкодування шляхом перерахування страхового відшкодування на банківський рахунок СТО - ТОВ «Автогранд Миколаїв» (а.с.65). Хоча згідно довідки представника Страховика - ФОП [PERSON] від 05 серпня 2014 р. заява [PERSON] про отримання страхового відшкодування від 04 лютого 2014 р. і постанова суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності прийнята ним 04 лютого 2014 р. і надіслана страховій компанії (а.с.100). 20 березня 2014 р. [PERSON] звернувся до Страховика із другою заявою про виплату йому страхового відшкодування згідно рахунку №6837 від 20 березня 2014 р. виданого ТОВ «Автогранд Миколаїв», у якому загальна вартість ремонтних робіт та заміна деталей в автомобілі «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] нарахована в сумі 39483,59 грн., у т.ч. ПДВ 6580,60 грн. (а.с.62-64,117). На виконання замовлення Страховика від 01 липня 2014 р., суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] склав звіт №145-14 від 04 липня 2014 р. відповідно до якого матеріальний збиток завданий позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП складає 20084,46 грн. (а.с.73-88). При цьому, відповідно до розділу №3 даного звіту (а.с.73-88), вартість відновлювального ремонту визначена як сукупна вартість ремонтно - поновлювальних робіт «Ср» - 4047,50 грн., необхідних для ремонту матеріалів «См» - 2825,22 грн., запчастин, що підлягають заміні при ремонті «Сс» -27524,45 грн. (запчастини з ПДВ), а саме 34397,17 грн. У розділі №2 звіту визначений коефіцієнт фізичного зносу (1-0,52). В розділі звіту №5 визначена вартість матеріального збитку як сума «Ср», «См» та параметру «Сс» з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 20084,46 грн. Умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Представник Страховика відповідно до його письмових пояснень погоджується із кваліфікацією ДТП, що трапилося 04 січня 2014 р. із забезпеченим ним автомобілем під керування [PERSON] як страхового випадку (а.с.116-117). Спір виник щодо розміру суми відшкодування та належності відповідачів (пропорційності їх участі у відшкодуванні) щодо складових позовних вимог. Відновлювальний ремонт свого автомобіля позивач не здійснював. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 р. № 4 зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У зв'язку із цим, погодитися із розміром матеріального збитку, як його визначає позивач, в розмірі відновлення його автомобілю до попереднього стану згідно рахунку ремонтного підприємства із заміною запасних частин не можна. Оскільки, розмір матеріального збитку не перевищує ліміт цивіліьно - правової відповідальності зазначеної в полісі, то особою відповідальною за відшкодування матеріального збитку є Страховик, за виключенням франшизи, яку позивачу повинна сплатити [PERSON] (ст. 12 Закону). Страховик відповідно до його пояснень розраховує суму страхового відшкодування в сумі 15737,05 грн. посилаючись на п. 36.2 Закону, тобто з 20084,46 грн. збитку віднімається 20% ПДВ (16737,05 грн.) і 1000 грн. франшизи (а.с.116-117). Сума віднімання ПДВ вирахувана Страховиком неправильно, оскілки правильним результатом є 16067,57 грн. Але у звіті №145-14 від 04 липня 2014 р., відсутні відомості, що до параметрів: вартість ремонтно - поновлювальних робіт «Ср» - 4047,50 грн., необхідні для ремонту матеріали «См» - 2825,22 грн. включено ПДВ, який підлягає сплаті при проведенні відновлювального ремонту особою, яка є його платником (ухвала ВССУ від 30 липня 2014 р. у справі №6-5710св14). За такого розмір страхового відшкодування яке підлягає стягненою зі Страховика на користь позивача визначається сумою: запчастин, що підлягають заміні при ремонті «Сс» -22937,04 грн. без ПДВ (ПДВ 4587,41 грн. - див. калькуляцію) множиться на коефіцієнт фізичного зносу (1-0,52) та додається вартість ремонтно - поновлювальних робіт «Ср» - 4047,50 грн. та необхідних для ремонту матеріалів «См» - 2825,22 грн. = 17882,50 грн. - 1000 грн. франшизи. =16882,50 грн. Відшкодування позивачу франшизи у 1000 грн. слід покласти на відповідачку [PERSON] З неї ж на користь позивача слід стягнути відшкодування моральної шкоди. В силу положень ст. 26-1 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду потерпілому, яка є наслідком ушкодження його здоров'я ДТП В даному випаду позивач на ушкодження здоров'я при даному ДТП не посилався. У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи транспортні та часові обмеження, які зазнав позивач через пошкодження належного йому засобу пересування у виконанні обов'язків керівника підприємства та депутата Казанківської районної ради, а також моральну шкоду завдану самим фактом пошкодження належного йому майна, суд вважає за достатньою її компенсацію в розмірі 4000 грн. За такого позов слід задовольнити частково. Позивачем оплачено 632,72 грн. судового збору (а.с.1,95), хоча потрібно було б у відповідності до п.п.1.1., 1.2. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатити за позовну вимогу майнового характеру 432,72 грн. і за позовну вимогу немайнового характеру 243,60 грн., на суму 676,32 грн. Позовна вимога майнового характеру з ціною позову 432,72 грн. задоволена відносно Страховика на 39,01%, відносно [PERSON] на 2,32%. Вимога немайнового характеру про стягнення відшкодування моральної шкоди відносно [PERSON] задоволена на 20%. Згідно ст. 88 ЦПК України за вимогами майнового характеру на користь позивача зі Страховика слід стягнути 168,80 грн. судового збору, а з [PERSON] - 10,04 грн. На користь позивача з [PERSON] за вимогами немайнового характеру слід стягнути (243,60 грн. х 20%) 48,72 грн. судового збору. Позивачем при пред'явлені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не оплачено 43,60 грн. судового збору до належного, а тому пропорційно частині відхилених позовних вимог з нього слід стягнути дану суму в дохід держави.

Outcome: partial