Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У травні місяці 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить\~\~визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 14.06.2013 року В обґрунтування цих вимог вказував, що за життя його батько [PERSON] за життя набув права власності на земельну ділянку загальною площею 6,37 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована в межах території [PERSON] міської ради Миколаївської області, про що отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 050236 від 18.07.2004 року. Пізніше, 14.06.2013 року батько позивача помер, при цьому за життя він заповіту не посвідчував. Оскільки після смерті батька він є єдиним спадкоємцем, так як мачуха [PERSON] померла, а рідний брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у звязку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку, свідоцтво про спадщину позивач не отримав. Відновити втрачений державний акт у позасудовому порядку позивач не зміг, тому звернувся до суду із даним позовом. До участі в справі в якості третьої особи, на підставі ухвали суду, будо залучено [PERSON], яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Рідний син спадкодавця [PERSON] [PERSON] до участі в справі не залучався, оскільки в матеріалах спадкової справи за № 174/2013р. мається його заява про відмову від прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що за життя батька та мачухи останніми було прийнято рішення, що земельну ділянку, яка була у власності батька позивача буде повністю успадкована його синами, а земельною ділянкою, яка була у власності [PERSON], остання розпорядиться на власний розсуд. Разом із тим, вже після смерті батька позивач [PERSON] та його брат [PERSON] прийняли рішення, що спадщину після смерті батька буде прийнято лише позивачем по справі. Представник відповідача [PERSON] міськохї ради Новобузького району Миколаївської області в судове засідання не зявився, однак надав заяву про визнання позову у повному обсязі, та про слухання справи у відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась. \~Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився 21.11.1964 року. його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 07). Відповідно до копії свідоцтва про смерть I- ФП № 186477 помер [PERSON] 14.06.2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 122 від 18.06.2013 року (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняв у встановленому законом порядку, оскільки звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с.14 ). Як видно із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку , земельна ділянка, яка надавалась на підставі державного акту серії МК № 050236 від 18.07.2004 року, розташована за адресою Миколаївська область Новобузький район [PERSON] міська рада та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,37 га, належить [PERSON] ( а.с.09). Як встановлено із матеріалів, які маються в копії спадкової справи № 174 / 2013 після смерті [PERSON], який помер 14.06.2013 року, [PERSON] повідомлялась нотаріусом про те, що якщо вона є спадкоємцем за законом чи за заповітом після смерті [PERSON], то їй необхідно до 14.12.2013 року прибути до держнотконтори. Однак, [PERSON], до нотаріуса так і не зявилась, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримувала. Як встановлено із матеріалів, які маються в копії спадкової справи № 51 / 2015 після смерті [PERSON], яка померла 30.04.2015 року, про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON], яка є спадкоємицею за заповітом. 10.10.2013 року, тобто вже після смерті [PERSON], [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась своїм майном, а саме житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 050235 від 18.08.2014 року [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку розміром 6,37 га на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 26 липня 2004 року № 776-р. Як видно із заповіту, та матеріалів які маються в спадковій справі, будь-яким іншим майном, в тому числі яке могло б перейти до [PERSON] після смерті [PERSON] вона не розпоряджалася та не володіла. Згідно ст. 1258 ЦК України та розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України - до першої черги спадкоємців належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] після смерті [PERSON] не зверталась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, також в подальшому не проводила належним чином державну реєстрацію своїх прав на спірну земельну ділянку, то вона за життя не набула права власності на земельну ділянку ( чи її частину ) , оскільки на підставі ст.1299 Цивільного\~\~кодексу України, право власності на зазначене\~\~нерухоме\~\~майно підлягає державній реєстрації, і право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За таких підстав, позивач, відповідно до ст. 1261, 1267 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна померлого [PERSON], подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і є таким, що прийняв спадщину. Але, враховуючи те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 050236 від 18.07.2004 року було втрачено, спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості успадкувати земельну ділянку, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку пов'язується з правом спадкування, суд вважає, що позивач набув його після смерті [PERSON] в силу ст. 81 Земельного кодексу України, а тому позовні вимоги про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 14.06.2013 року [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,37 га, розташованої в Миколаївській області [PERSON] районі на території [PERSON] міської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підлягають задоволенню.

Outcome: approved