Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У травні 2014 року прокурор Камінь-Каширського району звернувся до суду із зазначеним позовом. Вимоги обґрунтовано тим, що 07 жовтня 2013 року о 00 год. 30 хв. [PERSON] спільно з [PERSON], не маючи дозволу на промисел, з дерев'яного човна на підсвіт з ліхтарем здійснювали на р. Турія на території Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району вилов риби забороненим колючим знаряддям лову - острогою металевою («остьми») з 9-ма відводами, у результаті чого виловили по 20 штук риби щуки, чим заподіяли державі збитки у розмірі 24080 грн. Постановами суду від 31 жовтня 2013 року та 04 листопада 2013 року відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, і до кожного з них застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. без конфіскації незаконно добутих водних живих біоресурсів, а у [PERSON] також конфісковано у дохід держави знаряддя і засобу лову. Згідно з розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації № 132 від 26 травня 1992 року заплава річки Турія вздовж її русла входить до складу державного гідрологічного заказника місцевого значення «Турський», тобто належить до природно-заповідного фонду. Оскільки у добровільному порядку відповідачі завдану державі шкоду не відшкодували, прокурор просить стягнути солідарно з останніх 24080 грн. на користь спеціального фонду місцевого бюджету Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (код одержувача коштів 37908808, р/р 33112331700099 в ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014, код бюджетної класифікації - 24062100). У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просив їх задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, із змісту поданої заяви вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності та у разі неявки відповідачів постановити заочне рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причину неявки суду не повідомили і заяву про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень прокурора та представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон) підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 статті 69 Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року о 00 год. 30 хв. [PERSON] спільно з [PERSON], у порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, в рибогосподарському водному об'єкті р. Турія Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району з дерев'яного човна на підсвіт з ліхтарем здійснювали лов риби за допомогою забороненого колючого знаряддя лову - осту, у результаті чого кожен виловив по 20 штук риби щуки, загальною вагою 5 кг. Постановами Камінь-Каширського міського суду від 31 жовтня 2014 року та 04 листопада 2013 року, які набрали законної сили, відповідачів визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, і до кожного з них застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. без конфіскації незаконно добутих водних живих біоресурсів, у [PERSON] також конфісковано у дохід держави знаряддя і засобу лову. Як вбачається з розпорядження Волинської обласної державної адміністрації № 132 від 26 травня 1992 року, заплава річки Турія вздовж її русла входить до складу державного гідрологічного заказника місцевого значення «Турський», тобто належить до природно-заповідного фонду. Довідками, виданими Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області, стверджується, що внаслідок спільного незаконного вилову риби відповідачами [PERSON] та [PERSON] заподіяно шкоду природному середовищу у розмірі 24080 грн. Розмір заподіяної шкоди визначено відповідно до Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541, відповідно до якої незаконний вилов однієї щуки оцінюється у 602 грн. Отже, суд доходить висновку, про наявність підстав для покладення на відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальної солідарної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути в дохід держави судові витрати у рівних частках, тобто по 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved