overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 285/99/13-ц, мотивуючи тим, що під час провадження у вказаній справі судом вживалися заходи забезпечення позову, в зв'язку з чим йому було заборонено вчиняти будь-які дії з нерухомим майном - цехом по виготовленню та ремонту меблів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - Цех). По даній справі вже винесено судове рішення, яке набрало законної сили і необхідність у вжитих судом заходах відпала. В судове засідання сторони не прибули. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, при цьому заперечив щодо скасування заходів забезпечення позову, вважаючи, що [PERSON] шляхом подання даної заяви, робляться перешкоди провадження слідчих дій по кримінальному провадженню по факту присвоєння чужого майна, яке знаходиться у провадженні Новоград-Волинського відділу поліції. Від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представника. Причини неявки в судове засідання представника Філії 06 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України. Розглянувши подану заяву та вивчивши матеріали справ, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, серед яких є заявник - [PERSON], про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - Цеху від 21.10.2011 року та свідоцтва про придбання об'єктів нерухомого майна з прилюдних торгів від 09.11.2011 року. При розгляді даної справи позивачем було заявлено клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.01.2013 року було задоволено та накладено заборону на вчинення [PERSON] будь-яких дій з Цехом, до набрання законної сили рішення з вказаної цивільної справи. 15.05.2013 року Новоград-Волинським міськрайонним судом було прийнято рішення (далі - Рішення) про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 31.07.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 10.10.2013 року залишено без змін. Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суду, який розглядає справу, надано право скасувати заходи забезпечення позову. Враховуючи те, що по справі прийнято Рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], яке набрало законної сили 31.07.2013 року, потреба в забезпеченні позову відпала, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON], так як вона не суперечить чинному законодавству.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь борг за договорами позики, пять відсотки місячних за період прострочення повернення позики, та проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ України (а.с.3). Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 17 квітня 2012 року в розмірі 31948 (тридцять одна тисяча девятсот сорок вісім ) гривень, заборгованість за договором позики від 05 червня 2013 року в розмірі 1\~288 648 (мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 60 коп. та понесені судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до вимог ст.220 ЦПК України є необхідність в ухваленні додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, учасники судового розгляду до залу суду не зявилися, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає ухваленню додаткового рішення. Судом встановлено, що задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за договорами позики, суд вирішив питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (а.с.1). Проте, враховуючи розмір задоволених позовних вимог та у відповідності ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у цій справі має становити 6890 грн. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України, у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову з відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави 6338,80 грн. судового збору (6390 551,20 = 6338,80). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «МПС Україна», третя особа - [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги обґрунтовані тим, що третя особа [PERSON] 24.07.2015 року перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «МПС Україна», при керуванні автомобілем «Мерседес», д.н. [NUMBER] , що належить відповідачу, спричинив дорожньо-транспортну пригоду та зіткнувся з автомобілем «BYD» д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «BYD» д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а його власнику було завдано матеріальної та моральної шкоди. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.09.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BYD», д.н. [NUMBER] визначено у звіті №34/12/15 від 08.12.2015 року і становить 103 391,69 грн. Також, позивачем понесені витрати на транспортування пошкодженого автомобіля у сумі 1 660 грн., і витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 800 грн. Крім того, за твердженням позивача йому заподіяно моральних та психологічних страждань, душевних переживань та зусиль, які докладаються для відшкодування завданої шкоди, які [PERSON] оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу відповідача була застрахована в СК «Країна» за полісом з лімітом відповідальності в 50 000 грн., з франшизою в 500 грн., позивач просить відповідно до ст. 1194 ЦК України стягнути з відповідача різницю суми заподіяної матеріальної шкоди з лімітом відшкодування страхової компанії за полісом, вартість транспортування пошкодженого автомобіля і витрати на проведення експертного дослідження у загальному розмірі 55 851,69 грн., а також кошти франшизи, яка не підлягає відшкодуванню страховою компанією. Таким чином, позивач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 15). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом відповідач зазначила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 22). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивач на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 11). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 12). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 13 травня 2016 року ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва роз'єднано вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійні провадження. У позовній заяві про розірвання шлюбу позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 січня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування посилалась на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 3.03 га, кадастровий номер 6824283900:05:027:0031, яка знаходиться на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про що було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №029831 від 18.08.2003 року. Маючи намір віддати земельну ділянку в оренду, було встановлено, що в правовстановлюючих документах помилково вказано її прізвище «Касянчук», а правильно «Косянчук». Згідно довідки Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON] і [PERSON] це одна і та сама особа. 25.02.2016 року вона звернулася до Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі з заявою про усунення помилки та видачу нових Державних актів на право власності, однак отримала відмову, при цьому було розяснено, що питання можливо вирішити в судовому порядку. В судове засіданні представник позивача не зявився, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району до суду не зявився, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти задоволення не заперечує. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3.03 га, кадастровий номер 6824283900:05:027:0031, яка знаходиться на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про що було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №029831 від 18.08.2003 року. Разом з тим, у вказаному державному акті помилково було вказано прізвище власника - «Касянчук», а правильно «Косянчук», а також зроблено виправлення - букву «а» закреслено та написано букву «о» ручкою. Дані обставини підтверджуються копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №029831; копією свідоцтва про одруження батьків серії VII-УР № 928738; довідкою виконкому Іршиківської сільської ради; копією кадастрового плану земельної ділянки №403; копією паспорту заявниці. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визнати за [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку площею 3.03 га, розташовану на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №029831, кадастровий номер: 6824283900:05:027:0031. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому на обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 22.05.1994 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі, який рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.11.2012 року розірвано. Від шлюбу в них народилися двоє синів: [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що змушує її з даним позовом звертатись до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка змінила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 1531 гривень на місяць, що підлягає індексації відповідно до закону з дня надходження справи до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень, від сплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved