Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Качалівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , набула право на земельну частку (пай) у землі КСП «Агрофірма Мурафська» на території Качалівської сільської ради. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має намір успадкувати право на земельну частку (пай), відповідно до вказаного сертифікату, а саме сіножаті площею 0,7049 га та пасовища площею 0,1593 га, однак оформити спадщину у нотаріальному порядку не може, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Просив визнати за ним право на земельну частку (пай). У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 4,3 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Мурафська» та знаходиться на території Качалівської сільської ради, про що свідчить копія сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . З довідки відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 164/115-19 від 27.02.2019 року вбачається, що відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП «АФ «Мурафська» Качалівської сільської ради від 17.02.2012 року за гр. [PERSON] згідно сертифікату серії [NUMBER] визначені земельні ділянки № [NUMBER] - пасовище, № [NUMBER] - сіножаті. Також, згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП «АФ «Мурафська» Качалівської та Мурафської сільських рад Краснокутського району Харківської області, площа пасовища 0,1593 га, сіножатих 0,7049 га. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є син, позивач по справі, [PERSON] , оскільки діти спадкодавці [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. Позивач, після смерті матері своєчасно звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, де була заведена спадкова справа № 171/2010. З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори 06.09.2011 року, вбачається, що [PERSON] успадкував після [PERSON] земельну ділянку площею 3,1807 га ріллі , розташовану на території Качалівської сільської ради та надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . З приводу оформлення спадщини позивач повторно звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак, постановою державного нотаріуса від 22.03.2019 року, йому було відмовлено у оформленні спадкових прав після померлої у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Оголошенням в газеті «Промінь» № 25 від 22.06.2019 року підтверджується, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , втрачений і його слід вважати недійсним. Як передбачено ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця… Той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Право [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, підстави звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входять земельні частки (паї) площею 0,1593 га (пасовище), та площею 0,7049 га (сіножаті), розташовані на території Качалівської сільської ради. Іншого шляху оформлення спадкових прав, ніж визнання права на земельні частки (паї) в судовому порядку, у позивача немає. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved