Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначив, що 05.09.2006 р. уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», кредитний договір, за яким отримав від банку грошові кошти у розмірі 31350 доларів США строком до 04.09.2026 р. зі сплатою 12,5% річних. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору він за нотаріально посвідченим іпотечним договором передав банку в іпотеку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка [NUMBER]. У лютому 2014 року під час консультації у юриста йому стало відомо, що зміст кредитного договору суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача», зокрема, що відповідач не повідомив його у письмовій формі про: умови надання кредиту, не надав у повному обсязі інформації про умови кредитування; існуючі форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору, його обслуговування і поверненням; строк на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту і його умови; необхідність оцінка майна, якщо оцінка необхідна, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків і державні субсидії, на які споживач має право; позитивні і негативні аспекти пропонованих схем кредитування; про можливість різкого і значного подорожання кредиту через зміну курсу долара США до гривні і вірогідні наслідки такого подорожчання. Крім того, позивач зазначив, що кредитний договір всупереч вимог ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не містить порядку зміни і припинення його дії, надає право банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку, не містить умов та правил, які б регулювали відповідальність банку за неналежне виконання умов договору. З наведених підстав позивач з урахуванням уточнень до позову просив визнати недійсними, укладені 05.09.2006 р. між ним та банком кредитний та іпотечний договори, скасувати заборону відчуження нерухомого майна. (а.с. 1-5, 50-51) Під час розгляду справи дружина [PERSON] - [PERSON] в якості третьої особи звернулась до суду із самостійним позовом, в якому зазначила, що нещодавно їй стало відомо про те, що її чоловік [PERSON] 05.09.2006 р. в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору за нотаріально посвідченим іпотечним договором всупереч положень ст. 65 СК України та ст. 369 ЦК України передав без її згоди товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого станом на цей час є ПАТ «Дельта Банк», в іпотеку спільне майно подружжя - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка [NUMBER]. (а.с. 56) З наведених підстав [PERSON] просила визнати недійсним зазначений вище договір іпотеки. В судовому засіданні представник [PERSON] і [PERSON] позиви підтримав. Представник ПАТ «Дельта Банк» належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а у письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] (а.с. 26-41) Суд вважає, що позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. Отже підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1)особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а)мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б)форми його забезпечення; в)наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, зокрема між зобов'язаннями споживача; г)тип відсоткової ставки; г)суму, на яку кредит може бути виданий; д)орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є)варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж)можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и)податковий режим сплати відсотків та про одержані субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і)переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Аналогічні положення містяться в Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 р. Встановлено, що 05.09.2006 р. між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір, за яким позивач отримав від банку грошові кошти у розмірі 31350 доларів США строком до 04.09.2026 р. зі сплатою 12,5% річних. (а.с. 6-10,29) В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору [PERSON] за нотаріально посвідченим іпотечним договором передав банку в іпотеку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,06 га, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, садівниче об'єднання громадян «Волна», Лінія 5, ділянка [NUMBER]. (а. с. 11-14) У п. 7.1. кредитного договору, укладеного та підписаного [PERSON], зазначено, що укладаючи цей договір позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування Банку та отримання копії відповідного повідомлення про умови Програми споживчого кредитування Банка, за якою надається цей кредит, а також підтверджує те, що він уважно ознайомився із змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати. (а.с. 9) Таким чином твердження [PERSON], що працівники банку не повідомили йому до укладення кредитного договору у письмовій формі про умови надання кредиту, не надали у повному обсязі інформації про умови кредитування; існуючі форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору, його обслуговування і поверненням; строк на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту і його умови; необхідність оцінка майна й, якщо оцінка необхідна, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків і державні субсидії, на які споживач має право; позитивні і негативні аспекти пропонованих схем кредитування; про можливість різкого і значного подорожання кредиту через зміну курсу долара США до гривні і вірогідні наслідки такого подорожчання не відповідають дійсності, спростовуються наведеними вище доказами, а тому судом до уваги не приймаються. При цьому суд врахує також, що протягом більше восьми років [PERSON] не заявляв про порушення банком його прав споживача при укладенні кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Позивачі перебувають у шлюбу з 16.04.1993 р. (а.с. 78) Кредит [PERSON] був отриманий саме для придбання садового будинку та земельної ділянки. (а.с. 6) [PERSON] дала її чоловіку [PERSON] нотаріально посвідчену згоду на передачу в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» садового будинку та земельної ділянки, а тому її посилання, що такої згоди вона не надавала не відповідають дійсності і судом до уваги не приймаються. (а.с. 74) За таких обставин суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed