Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У судове засідання позивач не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 22.04.2009 року, актовий запис №16. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження його брата [PERSON] Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка загальною площею 2,8219 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,6261 га та площею 2,1957 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради, Радехівського району, Львівської області та які успадкував [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого 20.12.2008 року, нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. Позивач маючи намір оформити свої права на спадкове майно брата звернувся до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що пропущений строк для прийняття спадщини, та у зв'язку з тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказані земельні ділянки, оскільки спадкодавець, за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельні ділянку та виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт не можливо, як і не можливо видати державний акт не його власнику. Крім того, із прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти відмінені, тобто з 01.01.2013 року унеможливлюється видача їх дублікатів. Тому відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1222 ЦКУ спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). За змістом ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів. Факт спільного проживання позивача [PERSON] із його братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стверджується довідками № 1002, 1003 від 02.06.2016 року виданими виконкомом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, з яких вбачається, що [PERSON] проживав в [ADDRESS]. [PERSON] проживав на день смерті брата [PERSON] в [ADDRESS]. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову про встановлення факту спільного проживання та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті його брата [PERSON]. Прийняття такого рішення судом, як фактичному володільцю на законних підставах земельних ділянок, забезпечить його право власності вільного володіння, користування та розпорядження такими. Тому,

Outcome: approved