Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала такими обставинами. 15.09.1995 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 1519. Від шлюбу неповнолітніх дітей у подружжя немає. Позивач стверджує, що останні п'ять років відповідач зловживає спиртними напоями, лікування від алкогольної залежності позитивного результату не дало. З січня 2018 року подружніх стосунків з відповідачем не підтримує, спільного господарства сторони не ведуть, мають окремі бюджети. Подальше спільне життя та збереження шлюбу, на переконання позивача, буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. Майно, набуте під час шлюбу, розподілять добровільно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому, позивач подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 15.09.1995 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 1519 (а.с.6). Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивача, подружніх стосунків з відповідачем остання не підтримує, спільного господарства сторони не ведуть, мають окремі бюджети. Подальше спільне життя та збереження шлюбу, на переконання позивача, буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, беручи до уваги, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно частини другої ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved