Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У червні\~2019\~року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі з 17 липня 2009 року вона перебувала у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року був розірваний. В період шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працездатний, та за своїм матеріальним станом може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому, з метою забезпечення належного рівня фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, є необхідність стягнення аліментів з відповідача. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надала через канцелярію суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності (а.с. 25). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надав через канцелярію суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 24). Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2009 року перебували у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року був розірваний (а.с. 5). В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку доньки у розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення донькою [PERSON] повнолітнього віку, тобто до [INFO] . Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що неповнолітня донька відповідача, [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний та може сплачувати щомісячно аліменти на її утримання. Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, а саме з 21 червня 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] , включно. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 768, 40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved