Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 24 липня 2009 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння. Крім того відповідач систематично зловживав алкогольними напоями, що приводило до сварок, свідком яких ставав син. З червня 2013 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Оскільки син [PERSON] проживає з нею, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати в їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 липня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], який проживає з позивачкою ( а.с. 10, 11). З довідки відділу ЖКГ від 19.05.2014 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьками та племінником за адресою [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають, стосунки у них розладналися, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти цього не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відомості про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. Відповідно до частини першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Докази, що підтверджують здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів сторонами не надано. Поряд з тим, оскільки відповідач позов визнав у повному обсязі, суд стягує аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved