Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У травні 2014 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 22 324 грн. 60 коп. заборгованості з урахуванням збитків, інфляційних витрат, штрафу та 3% річних за самовільне використання об»єкту оренди. В обґрунтування позову вказував, що 02.07.2013 року між ФОП - [PERSON] та фізичною особою - [PERSON] укладено договір оренди №20-ар-ол будівельних лісів в кількості та номенклатурі згідно Додатку №1 до договору. У відповідності до п. 2.1 договору строк оренди складає 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Вартість оренди за визначений строк дорівнює 3 300 грн., яку відповідач сплатив шляхом передачі готівки позивачу. 02.07.2013 року сторонами договору укладено та підписано акт прийому-передачі про те, що орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду на умовах договору будівельні ліса згідно переліку, визначеному в акті загальною відновною вартістю 70 150 грн. При цьому, у визначений строк [PERSON] не повернув об»єкт оренди і продовжував його самовільно використовувати до 06.12.2013 року, доки ФОП [PERSON] власними силами не забрав об»єкт оренди. За приписами пп. 2.2.3, п. 2.2 Договору у разі прострочення строку оренди (самовільне продовження без погодження із Орендодавцем) орендна плата за кожен наступний календарний день складає 132 грн. без ПДВ. Таким чином, за підрахунками ФОП - [PERSON] плати за 127 днів самовільного використання об»єкта оренди складає 16 764 грн. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф у розмірі 20% від загальної вартості орендної плати передбачений п.5.3 Договору оренди, що складає 4 012 грн. 80 коп., а також 1 139 грн. 95 коп. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 407 грн. 85 коп. передбачених ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила про їх задоволення. Відповідач та представник відповідача до початку розгляду справи по суті проти позову заперечували, ініціювали проведення судово-почеркознавчої експертизи, після поновлення провадження у справі в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 02.07.2013 року між ФОП - [PERSON] та фізичною особою - [PERSON] укладено договір оренди №20-ар-ол будівельних лісів в кількості та номенклатурі згідно Додатку №1 до договору строком оренди на 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Розмір орендної плати визначено п. 2.2 Договору і складає 3 300 грн. за 30 календарних днів без ПДВ. За правилами ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У позовній заяві зазначено та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, що орендна плата у розмірі 3 300 грн. за 30 календарних днів без ПДВ сплачена орендарем шляхом передачі готівки позивачу. Факт передачі орендодавцем та прийняття орендарем в оренду на умовах договору будівельних лісів згідно переліку, визначеному в акті загальною відновною вартістю 70 150 грн. підтверджено актом прийому-передачі від 02.07.2013 року. В заперечення вимог позивача [PERSON] вказував на недійсність договору оренди №20-ар-ол від 02.07.2013 року зазначаючи, що не підписував вказану угоду. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування дійсності договору оренди №20-ар-ол від 02.07.2013 року, більше того проігноровано вимоги експерта про оплату ініційованої ним же судово-почеркознавої експертизи, що на думку суду свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами. Згідно умов п.п.3.2 та п.3.4 Договору після закінчення строку оренди орендар за свій рахунок зобов»язаний протягом наступного дня повернути об»єкт оренди орендодавцю. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у визначені договором строки об»єкт оренди не повернув і продовжував його самовільно використовувати до 06.12.2013 року, доки ФОП [PERSON] власними силами не забрав об»єкт оренди. Термін самовільного використання [PERSON] об»єкта оренди склав 127 днів. У відповідності до п.п. 2.2.3, п. 2.2 Договору у разі прострочення строку оренди (самовільне продовження без погодження із Орендодавцем) орендна плата за кожен наступний календарний день збільшується на 20% і складає 132 грн. без ПДВ. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи час самовільного використання [PERSON] об»єкта оренди та розмір збільшеної орендної плати за прострочення строку оренди орендна плата складає 16 764 грн. Згідно п. 2.2.1 розмір орендної плати за договором визначений у сумі 3300 грн. Зі змісту п.5.3 договору вбачається можливість нарахування орендарю у разі прострочення повернення об»єкта оренди штрафу у розмірі 20% від загальної вартості орендної плати по даному договору, при цьому не пов»язує нарахування штрафу із розміром збільшеної орендної плати за прострочення строку оренди. З огляду на зазначене та зміст договору, суд вважає, що штраф має обраховуватись у розмірі 20% із 3300 грн. загальної вартості орендної плати визначених в договорі і складає 660 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами договору оренди №20-ар-ол від 02.07.2013 року передбачено можливість нарахування підвищених відсотків орендної плати та штрафних санкцій за прострочення строку оренди, чим скористався орендодавець подаючи позовну заяву. Таким чином, враховуючи зміст кредитного договору та положення ст. 625 ЦК України позовні вимоги в частині нарахування інфляційних витрат у розмірі 1 139 грн. та 3% річних у розмірі 407 грн. 85 коп. не підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 174 грн. 24 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial