Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У червні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , Територіальна громада м. Харкова, у якій просили розділити в натурі будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] відповідно проведеній експертизі відповідно до часток власності. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником 11/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 16 жовтня 2015 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Житловий будинок літ. «А-1», з надвірними будівлями житловою площею 96,5 кв.м., загальною площею 156,7 кв.м. На земельній ділянці розташовані наступні об`єкти нерухомості: житловий будинок з прибудовами, зазначений на платі літ. А-1 з надвірними спорудами: сараї - літ. Г, Д, Е, И, К, О, вбиральні - літ. Ж,С, льохи - літ З, Л, М, забор № 2, хвіртка № 7, 9. [PERSON] та [PERSON] є власниками по 11/200 частин житлового вказаного житлоого будинку на підставі договору дарування від 27 січня 2017 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. [PERSON] належать 56/100 частин житлового будинку на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.03.2006 року. Територіальній громаді м. Харкова належать 22/100 частин житлового будинку на підставі рішення Ленінського РВК м. Харкова від 02.06.1971 року №96/10; рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.1973 року, справа 2-1632. Даний будинок вже давно розділений між співвласниками на окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Тому, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі та присвоєння окремого номеру житлового будинку. Зазначено також, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Харківміськгаз» щодо підключення до системи газопостачання частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності, але у відповідь отримав лист, в якому зазначено, що для підключення до системи газопостачання з подальшим укладанням окремих договорів, необхідні наявні частки домоволодіння виділити в натурі у встановленому законом порядку із оформленням відповідного технічного паспорту та документу на право власності, при цьому має бути в наявності технічна можливість щодо встановлення окремого комплекту газового обладнання та вузлу обліку споживаня природного газу. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 48). 19 липня 2019 року представник відповідача Харківської міської ради Харівської області надав письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 59-63). У відзиві представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] знаходиться довідка КП «ХМБТІ» від 07.09.2018 № 1042899, яка видана на ім`я [PERSON] (одного із позивачів), та в якій зазначено, що після обстеження на місці 17.08.2018 та проведення комплексу робіт встановлено що за адресою [ADDRESS] знаходиться, у тому числі побудовано (переплановано/реконструйовано) самочинно: прибудова літ. «а9» (прим. № XI площею 27,5 кв.м.), незавершене будівництво «Ап». А тому, не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явилися. Надали заяви, у яких просили розглядати справу без їх участі (а.с. 53, 83). Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзив суду не надав (а.с. 94-97). Представник відповідача Харківської міської ради до судового засідання не з`явився. Свої доводи виклав у відзиві на позов. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є власником 11/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 16 жовтня 2015 року, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.10.2015 (а.с. 19-21). [PERSON] та [PERSON] є власниками по 11/200 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27 січня 2017 року, що також підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.01.2017 (а.с.11-14). [PERSON] належать 56/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 16). Територіальній громаді м. Харкова належать 22/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського РВК м. Харкова від 02.06.1971 № 96/10 та рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.1973, справа № 2-1632 (а.с. 22-23,а.с. 76 зворотня сторінка). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 16341, складеного 09 жовтня 2017 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Мацак Н.А. за результатами проведення судової експертизи з технічної точки зору здійснити виділ часток в натурі домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до ідеальних часток співвласників не надається можливим з причини, вказаної в дослідницькій частині висновку. На розгляд суду надається можливим запропонувати два варіанти виділу часток [PERSON] - 11/100, [PERSON] - 11/200, [PERSON] - 11/200 з відступом від розміру частки у праві власності домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до запропонованих варіантів виділу, приведені переобладнання, які необхідно провести для здійснення варіантів виділу частин домоволодіння (а.с. 24-45). Згідно довідки комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.09.2018 № 1042899, яка видана на ім`я [PERSON] (одного із позивачів), встановлено, що після обстеження на місці 17.08.2018 та проведення комплексу робіт виявлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», загальною площею 181,2 кв.м., житловою площею 103,4 кв.м. На земельній ділянці також розташовані наступні об`єкти нерухомості: сараї - літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «И», літ. «К», вбиральні - літ. «С», літ. «Ж», льохи - літ. «З», літ. «Л», літ. «М», огорожі 2, 7, 9-14. У тому числі побудовано (переплановано/реконструйовано) самочинно: прибудова літ. «а9» (прим. № XI площею 27,5 кв.м.), незавершене будівництво «Ап» (а.с. 76). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами 1, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вищевказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено також, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини 1 статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Таким чином, за змістом статей 357, 376 ЦК України, пункту 3 ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] самочинно, без погодження з іншими співвласниками, без будь-яких дозволів, передбачених законодавством, проектів тощо, здійснив самочинну прибудову літ «а9» (прим. № XI площею 27,5 кв.м.), незавершене будівництво «Ап» (а.с. 76), тим самим збільшив загальну площу будинку з 156,7 кв. м. до 181,2 кв. м., житлову площу будинку з 96,5 кв. м. до 103,4 кв. м. та внаслідок чого спірний житловий будинок втратив тотожність з тим, які сторони отримали у власність. Суд не приймає до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи № 16341, оскільки даний висновок був складений 09 жовтня 2017 року без урахування самочинної прибудови літ «а9» (прим. № XI площею 27,5 кв.м.), незавершене будівництво «Ап». На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed