Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначено, що 20 березня 2008 року зареєстровано шлюб між сторонами. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти позивачем та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2009 року придбали квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 382 000,00 грн. Протягом майже шести років спільного проживання у цій квартирі подружжя за власні, спільно зароблені кошти, зробили ремонт, придбали меблі, покращили вигляд квартири, оскільки на момент її придбання у новозбудованому багатоповерховому будинку взагалі ремонті роботи не проводилися. Відповідно до висновку про вартість майна, зробленого експертом ТОВ «Експерт-альянс», вартість об'єкта оцінки - двокімнатної квартири загальною площею 95,50 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 31 березня 2014 року становить 1 095 000 ( один мільйон дев'яносто п'ять тисяч ) гривень. Угоди про поділ спільного майна сторони не досягли. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, то позивач просив виділити йому у власність ? частину спірної квартири, а також визнати за відповідачем право власності на ? частину квартири. Ухвалою суду від 11 червня 2014 року об'єднано в одне провадження із первісними вимогами зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири особистою приватною власністю. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2008 року, але спірна квартира придбавалася за особисті кошти [PERSON], отримані нею з продажу належної їй на праві особистої власності квартири [ADDRESS]. В будівництво квартири [NUMBER] остання інвестувала кошти шляхом укладення договору з «Київміськбудом», а після завершення будівництва отримала Свідоцтво про право власності на житло від 12 грудня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської ради, в якому зазначено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. В свою чергу, ще раніше для інвестування квартири [NUMBER] позивачем за зустрічним позовом були використані кошти з продажу квартири [ADDRESS], яка спочатку належала на праві спільної часткової власності її батькам, брату і сестрі, а після смерті батька рідні подарували [PERSON] свої частки, в тому числі успадковані після смерті батька. 03 квітня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу, [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] фактично за 100 000 (сто тисяч) доларів США, про що позивачу за первісним позовом [PERSON] достеменно відомо у зв'язку з тим, що при проведенні розрахунку за квартиру він був присутній, і тому, що разом з ним написана розписка [PERSON] про отримання коштів. Різниця у вартості між продажем квартири [ADDRESS] і купівлею квартири [ADDRESS] була використана на придбання автомобіля Ауді, 1993 року випуску, та ремонт квартири. В позовній заяві позивач за первісним позовом зазначає, що в ремонт квартири були вкладені спільні кошти подружжя, однак, насправді, будівельні матеріали для ремонту броварської квартири подружжя придбавали за кошти з продажу київської квартири, але ремонт сторони робили власними силами, і в тому числі, працею колишнього чоловіка [PERSON] На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом просила визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні доводи позову підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] зустрічні вимоги підтримали, у задоволенні первісних позовних вимог просили відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 грудня 2007 року. Матеріалами справи встановлено, що 20 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 384. Згідно договору купівлі-продажу від 03 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за №1051, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 382 000,00 грн. Свідок [PERSON] - син позивача, у судовому засіданні надав покази про те, що батько, коли розлучився із матір'ю, забрав гроші у розмірі 28 000 дол. США та автомобіль. Також пояснив, що не пам'ятає точно, коли батько попросив, щоб він приїхав у Київ, де разом із сестрою та батьком прибули до Київміськбуду, і там батько заплатив 1000 дол. США за оформлення квартири та передав [PERSON] (сестра [PERSON] ) 24 000 дол. США.. Свідок [PERSON] - дочка позивача, надала пояснення про те, що батько у 2005 році вирішив залишити сім'ю, залишивши при цьому їм будинок та забравши собі грошові кошти у розмірі 28 000 дол. США. Батько попросив свідка із братом приїхати до Київміськбуду та бути присутнім при передачі великої суми грошей. Батько надав 1000 дол. США для переоформлення договору. Гроші зберігались у бабусі в Черкаській області. Свідок [PERSON], колишня дружина [PERSON], пояснила, що із чоловіком фактично розійшлись у 2004 або 2005 році і тоді ж добровільно поділили спільне майно, а саме, у неї залишився будинок, а чоловік забрав 28 000 дол. США. При такій домовленості про поділ майна були присутні їхні діти. Офіційно шлюб розірвали 05 грудня 2007 року. Свідок [PERSON], знайомий позивача, пояснив, що був водієм в той день, коли сторони продавали квартиру на проспекті Правди в м. Києві та купляли в Броварах, повідомив, що у квартирі у м. Броварах не було ніякого ремонту. Свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача, пояснила, що вона разом із сестрою [PERSON], братом та матір'ю проживали на вул. Коперника у м. Києві, однак всі відмовились від своїх часток на користь [PERSON]. Мати додала сестрі 30 000 дол. США для придбання квартири на Виноградарі, яка спочатку була оформлена на свідка, а пізніше, за договором про переуступку, безоплатно квартира переоформлена на [PERSON]. При переоформленні квартири були присутні [PERSON] та її чоловік, діти не були присутні. Свідок [PERSON], подруга [PERSON], пояснила, що познайомилась із [PERSON] на їх весіллі, не бачила того, що останній робив якісь ремонтні роботи у квартирі по вул. Коперника у м. Києві. За змістом ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна квартира придбана відповідачем в період перебування у шлюбі, однак доводи позивача про те, що дане майно є майном подружжя спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами справи. У свою чергу, в обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказала, що спірна квартира придбана за її особисті кошти. Так, згідно копії свідоцтва про право власності від 12.12.2007 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 04.12.2012 року, квартира [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON] ( а.с. 43 ). Матеріалами справи встановлено, що 03 квітня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі за №1-689, [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON]. ( а.с. 48-49 ). В п.4 договору вказано, що вартість квартири згідно довідки-характеристики, виданої Київським бюро технічної інвентаризації 02 квітня 2009 року складає 227 011 грн. 08 коп., а в п. 3 договору зазначено, що продаж квартири вчинено за 227 011 грн. Однак, у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що насправді дійсна ціна, за якою було продано квартиру, дорівнює ста тисячам доларів США, про що позивачу за первісним позовом [PERSON] достеменно відомо у зв'язку з тим, що при проведенні розрахунку за квартиру він був присутній, і тому, разом з ним написана розписка [PERSON] про отримання коштів. ( а.с. 50 ). Також [PERSON] пояснила, що кошти, виручені від продажу квартири в м. Києві були витрачені на придбання квартири у м. Броварах, автомобіля та будівельних матеріалів для ремонту спірної квартири. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що дійсно квартира по проспекту Правди у м. Києві була продана за 100 000 дол. США і він підписав таку розписку, копія якої долучена до матеріалів справи. За ці кошти, з його слів, була придбана квартира у м. Броварах та автомобіль Ауді 100, а решта грошей сторони витратили на відпочинок. Також підтвердив, що при купівлі квартири у м. Броварах, він не надавав ніяких особистих коштів. Посилання позивача на те, що він передав сестрі [PERSON] - [PERSON] 25 000 дол. США при укладенні договору №51185/1 про уступку права вимоги від 22 червня 2007 року, є недоведеними у судовому засіданні, тому не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Зокрема, на підтвердження таких доводів у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили передачу коштів у розмірі 25 000 дол. США сестрі [PERSON], однак, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] заперечувала вказані обставини, посилаючись на те, що договір про переуступку права вимоги був безоплатним. Інших належних та допустимих доказів передачі коштів при переоформленні договору переуступки позивачем не надано. Доводи позивача про те, що протягом шести років спільного проживання у квартирі [ADDRESS] позивач разом з відповідачем за власні, спільно зароблені кошти провели ряд ремонтних робіт та поліпшень, придбали меблі, покращили вигляд квартири, тому суттєво збільшилася вартість вказаної квартири, яка відповідно до висновку про вартість майна виданого експертом ТОВ «Експерт-Альянс», становить 1 095 000 ( один мільйон дев'яносто п'ять тисяч ) гривень, також є необґрунтованими. Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, із наданого висновку експерта ТОВ «Експерт-Альянс» про вартість спірної квартири не видно, за рахунок чого збільшилась вартість квартири, зважаючи на ті обставини, що квартира придбана у 2009 році, а зазначена оцінка здійснювалась у березні 2014 року. У даному висновку не вказано, які саме ремонтні роботи проведені, що призвели до суттєвого збільшення вартості квартири, яка вартість таких робіт та матеріалів. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, та проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, враховуючи ті обставини, спірна квартира придбана за особисті кошти [PERSON], а позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вартість квартири істотно збільшилась внаслідок його трудових чи грошових затрат, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні первісного позову та обґрунтованість та доведеність зустрічних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved