Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.09.2017 р. в м. Києві по вул. Бучми сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON], керуючи автомобілем Rover, номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Toyota Solara, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] та перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортної пригоди. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 44 497 грн. 35 коп. Позивач звернулась до відповідача та надала всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування, позивач звернулась з цим позовом та просила стягнути 44 497 грн. 35 коп. страхового відшкодування, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 950 грн. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - для надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи та підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 34). Після усунення недоліків ухвалою суду від 17 липня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 38). 12 вересня 2018 року від представника відповідача Лисенко В.А. надійшов відзив на позов, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля розрахована без врахування зношеності пошкодженого майна, моральна шкода не підтверджена. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08.09.2017 р. в м. Києві по вул. Бучми сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON], керуючи автомобілем Rover, номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Toyota Solara, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] та перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 19). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» відповідно до полісу АК/6707220 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у 100 000 грн. та 200 000 грн. за шкоду, завдану життю і здоров'ю потерпілого. У зв'язку з різними поясненнями водія автомобіля Rover, номерний знак [NUMBER], - [PERSON] та водія автомобіля Toyota Solara, номерний знак [NUMBER], - [PERSON] на підставі п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком ПАТ «СК «Універсальна» було замовлено у ФОП [PERSON] проведення автотехнічного (транспортно-трасологічного) дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди. За результатами проведеного дослідження складено висновок спеціаліста № 121/11-17 від 22.11.2017 р., яким встановлена неспроможність показів учасників дорожньо-транспортної пригоди стосовно механізму виникнення пошкоджень транспортних засобів, оскільки: - висота пошкоджень на обох автомобілях суттєво відрізняється один від одного, при співставленні кожного елементу окремо не було знайдено жодного співпадіння, тобто відображення пошкоджень за висотою не були встановлені. - пошкодження на автомобілі Toyota мають чітко виражену форму та ступінь руйнації, які спостерігаються у заглибленні сліду утворюючого об'єкта в середину автомобіля Toyota (біля 5 см) у нижній його частині (на висоті 25-50 см) в місцях підвищеної жорсткості (багатошарової будови частин кузова) з утворенням гострих складок та розривів металу. На пошкоджених частинах автомобіля Rover на відповідній висоті відсутні будь-які частини схожої форми та достатньої міцності, які-б були здатні завдати зазначені пошкодження на автомобілі Toyota. - усі пошкодження на автомобілі Rover мають виключно дотичний характер утворення та виникли внаслідок значно менших прикладених сил порівняно з силами утворення пошкоджень на автомобілі Toyota. Виходячи з наведеного, експерт дійшов висновку, що з технічної точки зору пошкодження автомобіля Toyota Solara, номерний знак [NUMBER], не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія [PERSON] Тому, відповідач, розцінюючи повідомлену учасниками пригоди інформацію як подання свідомо неправдивих відомостей щодо настання страхового випадку, на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 26, 6, 7 Закону України «Про страхування» відмовив у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З висновку експертного дослідження № 1018 від 17.10.2017 вбачається, що оцінювач визначав вартість відновлювального ремонту (і відповідно вартість матеріального збитку) з урахуванням податку на додану вартість. При цьому документальне підтвердження оплати ремонту ТЗ, здійсненого платником ПДВ, в матеріалах справи відсутнє. Отже сума ПДВ не може бути відшкодована страховиком. Крім того, п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка за умовами полісу № АК/6707220 становить 1 000 грн., що також не враховано позивачем. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 44 497,35 грн. суперечать положенням ст. 12, 36 Закону. Крім того, відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно з п. 35.2 ст. 35 Закону до заяви про страхове відшкодування додається документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Toyota Solara, номерний знак [NUMBER] є [PERSON], який 13.12.2017 р. звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою на виплату страхового відшкодування за наслідками події 08.09.2017 р., в якій просив здійснити виплату шляхом перерахування на свої банківські реквізити. 09.01.2018 р. ПАТ «СК «Універсальна» було надіслано [PERSON] лист вих. № 5546/09/13, в якому повідомлялось про прийняте рішення за поданою заявою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, судовому захисту підлягають лише порушені права та законні інтереси фізичної особи і таке порушення має існувати станом на час звернення до суду. Разом з тим, права та законні інтереси [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля не були порушені, оскільки вона не є власником автомобіля Toyota Solara, номерний знак [NUMBER] та не має права на отримання страхового відшкодування. Договір оренди автомобіля Toyota Solara, номерний знак [NUMBER], укладений 10 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] не надає права [PERSON] на отримання страхового відшкодування, оскільки умовами договору передбачено викуп вказаного автомобіля шляхом укладення договору купівлі-продажу автомобіля до 11 жовтня 2012 року (розділ 10 договору оренди). Такого договору купівлі-продажу автомобіля суду не надано. Пунктом п. 4.1 вказаного договору передбачено строк дії договору оренди у 6 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі автомобіля (15 квітня 212 року), який може бути змінений лише за погодженням сторін шляхом укладення додаткової угоди (п. 4.2 та п. 12. 4, 12.5) Крім того, [PERSON] сам надав заяву страховику про виплату страхового відшкодування йому, тобто вважаючи, що саме йому завдано майнову шкоду внаслідок пошкодження його ж автомобіля. Тому, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України у справі 6-183цс14 від 03.12.2014 р. щодо її права на отримання страхового відшкодування, як користувача автомобілем є безпідставним, оскільки строк дії договору оренди транспортного засобу закінчився, відсутні докази укладення договору купівлі-продажу автомобіля, суду не надані докази наявності у позивача реєстраційного документа на транспортний засіб на час дорожньо-транспортної пригоди (у позовній заяві вказується лише про користування автомобілем на підставі договору оренди, строк якого закінчився), відсутні докази здійснення позивачем ремонту автомобіля, а також враховуючи пред'явлення власником автомобіля [PERSON] майнових претензій до відповідача з приводу виплати страхового відшкодування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 140 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed