Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

У червні 2019 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом. Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2017 року між банком та [PERSON] було укладено договір за № 93956910000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала від банку грошові кошти в розмірі 60060,06 грн. із встановленням обов`язку останньої зі сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 488300 грн., відповідно до графіка, але у повному обсязі не пізніше 08.08.2019. Також за умовами договору відповідач зобов`язалась сплачувати проценти в розмірі 73% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін - 80% річних. Позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, на вимогу банку не реагувала, унаслідок чого станом на 30 травня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 61315,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 33919,42 грн.; заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 16055,70 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 8476,72 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у розмірі 1183,19 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 1158,07 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії у розмірі 522,46 грн. Ураховуючи викладене, АТ «УкрСиббанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2017 року на загальну суму 61315,56 грн., а також понесені банком судові витрати. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року позовну заяву було прийнято судом та відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Позивач надав до суду заяву про розгляд цивільної справи за їх відсутності, просили позов задовольнити з неведених в ньому підстав. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у частині нарахованої суми тіла кредиту, в решті частині просить залишити без задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 серпня 2017 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір № 93956910000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (далі - Кредитний договір), за яким остання отримала у кредит та на сплату страхового платежу у загальному розмірі 60060,06 грн. зі сплатою 73 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 08.08.2019. Також сторони домовились, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін позичальник сплачує 80% річних. (а.с. 18-20). У зв`язку з порушенням [PERSON] строків погашення заборгованості за кредитом та процентами, з метою досудового врегулювання спору, АТ «УкрСиббанк» 14 березня 2019 року направило відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишена відповідачем без задоволення. (а.с. 22-23) Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед банком. Перевіряючи наданий банком розрахунок заборгованості за Кредитним договором, який утворився станом на 30.05.2019 (а.с. 24-26), судом встановлено наступне. Пунктом 3.5. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної оплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу (8-го числа кожного місяця). Із загальної суми отриманого кредиту в розмірі 60060,06 грн. [PERSON] було сплачено 26140,64 грн., а тому вимоги зі стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33919,42 грн. є правомірними та підлягають задоволенню. Також, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № № 14-10 цс 18, та враховується судом. Судом установлено, що [PERSON] , як позичальник, зобов`язалась перед банком повернути суму кредиту з процентами до 08 серпня 2019 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Відтак, у межах строку кредитування до 08 серпня 2019 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 8 числа кожного місяця. Починаючи з 14 березня 2019 року у відповідача у виник обов`язок повернути всю заборгованість за договором у зв`язку із пред`явленням Банком відповідної вимоги. Оскільки позивачем пред`явлено до [PERSON] 14 березня 2019 року вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості, тому проценти за користування кредитом повинні обраховуватись до дати пред`явлення такої вимоги. За таких підстав вбачається, що несплачені проценти за користування кредитом станом на 14 березня 2019 року, згідно наданого позивачем розрахунку, становлять 10287,47 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по комісії в розмірі 8476,72 грн. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, та враховується судом. Як вбачається із пункту 3.11. Кредитного договору позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та додатку №1 до Договору. У додатку №1 до Кредитного договору зазначено про можливість нарахування щомісячної комісії за управління кредитом за послуги, що супроводжують кредит. За таких обставин вбачається, що щомісячна комісія за управління кредитом в розмірі 8476,72 грн. нарахована позивачем за послуги, що супроводжують кредит. Оскільки нарахування вищевказаної суму комісії Банком є незаконним, тому зазначена сума комісії за управління кредитом не підлягає стягненню з відповідача. Стосовно позовних вимог зі стягнення пені суд зазначає наступне. Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УкрСиббанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданому позивачем Кредитному договорі, підписаному сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги пені посилається на Зміни до Правил (Договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які надруковано у газеті «Урядовий кур`єр» № 117 від 3 липня 2014 року та розміщені на сайті www.ukrsibbank.com, як невід`ємні частини Кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з ці Зміни до Правил (Договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Кредитний договір. Зміни до Правил (Договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які надруковано у газеті «Урядовий кур`єр» № 117 від 3 липня 2014 року та розміщені на сайті www.ukrsibbank.com, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 серпня 2017 року шляхом підписання Кредитного договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) За таких підстав суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «УкрСиббанку» зі стягнення пені з [PERSON] за Кредитним договором. Судові витрати понесені АТ «УкрСиббанк» підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1384,99 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 549, 551, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial