Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 03.12.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON],було укладено договір про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою № [NUMBER] від 03.12.2013 з лімітом заборгованості не більше 10 000,00 грн. зі сплатою 21% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 30.09.2014 року. 03.12.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 1, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання боржником зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі. [PERSON] кошти отримала, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконала, що надає банку право стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Позивачем 14.01.2015 р. на адресу [PERSON] направлено претензію щодо погашення заборгованості. 15.01.2015 [PERSON] була направлена вимога № 153-7/50 від 14.01.2015 щодо погашення заборгованості за кредитним договором, проте зобов'язання залишають невиконаними станом і день звернення до суду. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь банку заборгованість в сумі 3 894,73 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.05.2016 року підсудність справи визначена за Печерським районним судом м. Києва. В порядку автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Литвинової І.В. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.12.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON],було укладено договір про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою № [NUMBER] (а.с.9-12). Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом заборгованості не більше 10 000,00 грн. зі сплатою 21% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 30.09.2014 року. Встановлено, що 03.12.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 1 (а.с.18-20), за умовами якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань відповідно до кредитного договору №833202409 від 03.12.2013 року щодо повернення наданого позичальнику кредиту/відкритої кредитної лінії, сплати процентів та інших платежів, передбачених Кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу). Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем 14.01.2015 р. на адресу [PERSON] направлено претензію щодо погашення заборгованості (а.с. 29). Судом встановлено, що станом на 08.02.2016 загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором залишається непогашеною та становить 3 894, 73 грн., з яких: 1 911, 47 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 725, 48 грн. - заборгованість за процентами; 260, 02 грн. - пеня напрохана на прострочену заборгованість за процентами; 997, 76 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (а.с. 15-17). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 15.01.2015 [PERSON] була направлена вимога № 153-7/50 від 14.01.2015 щодо погашення заборгованості за кредитним договором, проте зобов'язання залишаються невиконаними станом і день звернення до суду (а.с. 30). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім (а. с. 2) в розмірі 1 378 грн. 00 коп. підлягають стягненню в рівних долях з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved