Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

У травні 2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Представник позивача мотивував позовні вимоги тим, що [PERSON] працював на посаді першого секретаря другого Територіального департаменту у Міністерстві закордонних справ України з 01 квітня 2002 року. Наказом № 1147-ос від 12 червня 2012 року [PERSON] був звільнений у зв`язку з припиненням дипломатичної служби через порушення Присяги державних службовців. Вказане звільнення [PERSON] з посади першого секретаря другого територіального департаменту МЗС України вважав незаконним та безпідставним з огляду на нижчезазначене. [PERSON] , [INFO] , працював у МЗС України з 01 квітня 2002 року по 27 червня 2012 року. Має профільну освіту: в 2002 році закінчив факультет міжнародних відносин ІМВ КНУ ім. Т.Г. Шевченка. В 2006 році захистив дисертацію на науковий ступінь кандидата політичних наук зі спеціальності політичні проблеми міжнародних систем та глобального розвитку. Має 10 років стажу бездоганної дипломатичної служби. За десять років роботи в системі МЗС [PERSON] стягнень не мав. За сумлінну роботу має подяки Міністерства закордонних справ України, дві подяки Міністра закордонних справ [PERSON] (остання у грудні 2011 p.), подяку УПЦ МП, Спілки Української Молоді в Америці, організацій ПЛАСТ, AuPair in America, American Heart Association та подяки Посольства України в США (розпорядження по Посольству № 214 від 17 вересня 2008 pоку, наказ по Посольству №168 від 1 жовтня 2009 року, №60 від 11 травня 2010 року та №154 від 13 вересня 2010 року) почесну грамоту Посольства України в США (2011р.). Останнє підвищення по посаді отримав у грудні 2011 року. З 11 червня 2012 року по 26 червня 2012 року в зв`язку з погіршенням стану здоров`я перебував на лікарняному. 18 червня 2012 року [PERSON] подав заяву пре звільнення із займаної посади за власним бажанням (копія заяви з вхідним номером додається). Як видно з роздруківки з системи реєстру вхідних документів, дану заяву про звільнення за власним бажанням від 18 червня 2012 року було погоджено 22 червня 2012 року міністром [PERSON] : « С. О. Шутенку - згоден, прошу оформити». Проте резолюція міністра не була реалізована виконавцем Шутенко С. О. 27 червня 2012 року коли [PERSON] повернувся з лікарняного, заступник директора департаменту Побережний В.І. лікарняного не прийняв і до роботи [PERSON] не допустив, мотивуючи тим, що він звільнений ще 12 червня 2012 року. В департаменті персоналу на питання про ознайомлення з наказом про звільнення [PERSON] отримав відповідь: «Рішення приймається, не ходи, ми тебе викличемо і повідомимо». На подальші звернення до департаменту персоналу чіткої відповіді не отримав. 27 червня 2012 року позивач через Департамент генерального секретаріату МЗС України з вхідним № 69341 на ім`я міністра закордонних справ України - [PERSON] була подана заява з проханням розібратись в ситуації яка склалась щодо недопущення до роботи та звільнення [PERSON] до якої був доданий оригінал листка непрацездатності серія АВН № 813361. 28 серпня 2012 року батьком позивача - [PERSON] через відділ контролю МЗС України на ім`я міністра закордонних справ України - [PERSON] була подана заява з проханням розібратись в ситуації яка склалась щодо звільнення [PERSON] 02 жовтня 2012 року батьком позивача - [PERSON] на ім`я міністра закордонних справ України - [PERSON] була подана ще одна заява з проханням розібратись в ситуації яка склалась щодо звільнення [PERSON] [INFO] батьком позивача - [PERSON] від імені позивача діючи на підставі довіреності від 11 березня 2014 року на ім`я в.о. міністра закордонних справ України - Дещиці А.Б. була подана заява з проханням розібратись в ситуації яка склалась щодо звільнення [PERSON] . На всі заяви позивач та його батько [PERSON] отримували формальні відповіді. Проте, на думку позивача справжньою причиною його звільнення у зв`язку з припиненням дипломатичної служби через порушення Присяги державних службовців є те, що позивач був з числа 357 дипломатів, які підписали в 2004 році відкрите звернення щодо незгоди із політикою тодішнього [PERSON] . Тому вже в 2010 році, коли [PERSON] був обраний Президентом України, щодо дипломатів, які підписували звернення почалися перевірки та звільнення. Станом на момент подання позову позивач - [PERSON] з Наказом № 1147-ос від 12 червня 2012 року про звільнення у зв`язку з припиненням дипломатичної служби через порушення Присяги державних службовців не ознайомлений, трудову книжку не отримав. Відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, слід зазначити, що з наказом про звільнення з роботи (а також з наказом про прийняття на роботу) позивача ознайомлено не було та копії їх йому не видавались. Вказані дії відповідача є порушенням ст. 47 КЗпП України, в якій зазначено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Крім того, відповідно до ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно п. 17 Постанови Пленуму правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним орган не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. З 11 червня 2012 року по 26 червня 2012 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АВН № 813361. Відповідно до п. 5 статті 40 Кодексу законів про працю України - єдиний виняток із загального правила заборони розірвання трудових правовідносин з ініціативи власника під час тимчасової непрацездатності працівника, згідно з яким працівника можна звільнити у разі нез`явлення його на роботу протягом більш як 4 місяців поспіль унаслідок тимчасової непрацездатності (не враховуючи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законодавством не встановлено тривалішого строку. Отже, оскаржений наказ є протиправним в частині звільнення позивача з роботи з 12 червня 2012 року, тобто в день коли позивач знаходився на лікарняному. Відповідачем також порушено норми ст. 43 Кодексу законів про працю України з огляду на наступне. Відповідно до ст. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може ти проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або повноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Але в порушення ст. 43 Кодексу законів про працю України, Відповідачем було проведено звільнення Позивача без згоди профспілкового комітету МЗС України, членом якої є Позивач (головою однієї із комісій). Крім того, згідно частини 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом першої групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Єдиною підставою причин звільнення за ст. 38 КЗпП України є власне бажання працівника. Як видно з вищевказаного та з заяви від 18 червня 2012 року [PERSON] подав заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням через департамент генерального секретаріату МЗС України 18 червня 2012 року за вхідним №65239. Більше того, як видно з роздруківки з системи реєстру вхідних документів, дану заяву про звільнення за власним бажанням від 18 червня 2012 року було погоджено 22 червня 2012 року міністром [PERSON] . За таких обставин [PERSON] повинен бути звільнений з посади першого секретаря другого Територіального департаменту МЗС України за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. До того ж, згідно ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Відповідно до приписів (п.2.25) Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Таким чином, повинно бути змінене формулювання причини звільнення [PERSON] з роботи у зв`язку з припиненням дипломатичної служби через порушення Присяги державних службовців з посади першого секретаря другого Територіального департаменту МЗС України на звільнення [PERSON] з посади першого секретаря другого Територіального департаменту МЗС України за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. В позовній заяві представник позивача [PERSON] просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України №1147-ос від 12 червня 2012 року; зобов`язати Міністерство закордонних справ України прийняти наказ про звільнення [PERSON] з посади першого секретаря другого територіального департаменту МЗС України за власним бажанням відповідно до ст. 38 КУпП України; змінити формулювання причини звільнення [PERSON] з роботи у зв`язку з припиненням дипломатичної служби через порушення присяги державних службовців з посади першою секретаря другого Територіального департаменту МЗС України на звільнення [PERSON] з посади першого секретаря другого Територіального департаменту МЗС України за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України; зобов`язати Міністерство закордонних справ України внести відповідні зміни в трудову книжку [PERSON] . 13 жовтня 2015 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з Міністерства закордонних справ України на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у зв`язку невидачею трудової книжки в день звільнення, за період з 13 червня 2012 року по день прийняття судом рішення; стягнути з Міністерства закордонних справ України на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 3 червня 2015 року від представника відповідача Камарчук В.В. надійшло заперечення на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зміни формулювання причини звільнення, оскільки позивач звернувся до суду через 35 місяців після його звільнення, лише в травні 2015 року, тобто з пропущенням встановленого ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду. Крім того, оособливості статусу службовців, які працюють у державних органах, та проходження ними служби, визначено спеціальним законодавством про державну службу, яке має застосовуватися пріоритетно, порівняно з законодавством про працю, у тому числі щодо прийняття, порядку проходження та звільнення з публічної служби. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі. Регулювання правового становища службовців, які працюють у системі органів дипломатичної служби, здійснюється Законом України «Про дипломатичну службу» з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу». Законом України «Про державну службу» визначено принципи, правові та організаційні засади державної служби, умови та порядок реалізації громадянами України права на державну службу. Як наслідок, твердження позивача щодо обов`язковості застосування положень КЗпП України, які регулюють порядок накладення дисциплінарних стягнень у випадку звільнення державного службовця за порушення присяги є безпідставним. 9 грудня 2015 року від представника відповідача Камарчук В.В. надійшло заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов [PERSON] . В судовому засіданні, що відбулося 9 грудня 2015 року, представником відповідача Андреєвою Т.В. було подано доповнення до заперечень, в яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки позовна заява та доповнення до неї не містять розрахунку як розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так і розміру моральної шкоди, позов є необґрунтованим, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог. В подальшому в судовому засіданні представник відповідача Ферштей А.М. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки він мав розглядатися адміністративним судом. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: dismissed