Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Український інститут інтелектуальної власності», ТОВ «UKRBIOTAL», Державної служби інтелектуальної власності та просив: визнати недійсним патент України № [NUMBER] від 15.04.2004 року на винахід «[INFO]»; зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності внести відомості до Державного реєстру патентів України на винаходи щодо визнання недійсним патенту України № [NUMBER] від 15.04.2005 року на винахід «[INFO]» та зробити про це відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є підозрюваним у кримінальному провадженні № 12013060010000076, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.04.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 177 КК України, повідомлення про підозру від 15.04.2013 р. вручене позивачу. З повідомлення про підозру слідує, що [PERSON] використав здобуті під час співробітництва з ТОВ «UKRBIOTAL» знання щодо способу біологічної очистки стічної води типу «BIOTAL» (патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р.) та розробив власну систему біологічної очистки стічної води під торговою маркою «Біолідер», в основу якої покладено [INFO] згідно із зазначеним патентом на винахід, не внісши у вказану систему ніяких змін порівняно із системою «BIOTAL», впровадив у власне виробництво та установку системи біологічної очистки стічної води під торговою маркою «Біолідер», установку, пусконалагоджувальні та сервісні роботи якої виконував позивач, у зв`язку з чим незаконно використали права на винахід за патентом № [NUMBER] від 15.04.2005 р. та завдали шкоди потерпілим. Вказаний патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005, на думку позивача, грубо порушує його законні права та інтереси, оскільки останній не має правової підстави використовувати без відповідної згоди [INFO], на який зареєстровано згаданий патент, водночас запропоноване технічне рішення винаходу при перереєстрації деклараційного патенту на винахід у патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005р. доволі просте, містить загальновідомі ознаки щодо фаз біологічної очистки стічної води, які випливають з існуючого рівня техніки, у даному рішенні відсутній винахідницький рівень та світова новизна такого рішення. Тому патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2016 р. «[INFO]» підлягає визнанню недійсним, а такий [INFO] має використовуватися юридичними та фізичними особами відкрито та без реєстрації відповідного патенту або надання дозволу на його використання. Позивач зазначає, що відповідно до інформації зі спеціалізованої Бази даних «Винаходи (корисні моделі) в Україні» патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р. було видано на підставі деклараційного патенту на винахід № [NUMBER] від 15.10.2002 р., що підтверджується витягом з Бази даних Винаходи (корисні моделі) в Україні» та описом до зазначеного деклараційного патенту на винахід (копії додаються). Відповідно до зазначеного витягу вбачається, що патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р. є чинним. Об`єктом винаходу є процес - [INFO], назва винаходу - «[INFO]», власник патенту - ТОВ UKRBIOTAL», автор патенту - [PERSON] , дата, з якої є чинними права на патент на винахід - 15.04.2005 р., публікація відомостей про деклараційний патент на винахід - 15.10.2002 р., Бюл. № 10, 2002 р.. публікація відомостей про перереєстрований патент на винахід - 15.04.2005 року, Бюл. №4, 2005 р., номер заявки 2002021213. Проте, у порушення положень ст. 26 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» було проведено перетворення деклараційного патенту на винахід на патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2016 р. без проведення кваліфікаційної експертизи, без отримання позитивного висновку. Формула винаходу за патентом на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р. така ж сама, яка наведена в деклараційному патенті на винахід № [NUMBER] А «[INFO]» від 10.15.2002 р. в бюлетені № 10 від 2002 року. Тобто вони ідентичні. У формулі та описі запатентованого винаходу наявні протиріччя і невизначеності у запропонованому технічному рішенні, що не дозволяє однозначно трактувати суттєві ознаки винаходу та можливість виконання запатентованого способу очистки стічної води. Так, з одного боку вимагається відсутність гідравлічного зв`язку між первинним реактором і реактором доочищення, а з іншого - вимагається щоби вода перекачувалась із первинного реактора у реактор доочищення. Крім того, патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р. підлягає визнанню недійсним, оскільки останній не відповідає умовам надання правової охорони, визначених ст. 6, 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» так, як вся сукупність ознак, наведених у формулі патенту, що належить відповідачу 2, стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки № 2002021213 (15.10.2002 р.), тобто не відповідає умовам новизни. Винахід «[INFO]» був частиною рівня техніки на дату подання Відповідачем 2 заявки на отримання спірного патенту до установи, оскільки джерелом таких відомостей щодо рівня техніки станом на момент видачі патенту є інформація, що включена в подану відповідачем 2 заявки № 2002021213 від 15.10.2002 р. на отримання деклараційного патенту. Формула способу багатоступеневого біологічного очищення стічної води за патентом на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 р. у незалежній частині має суттєві ознаки, які входять у взаємне протиріччя, тому є недосконалою, такою, що порушує діючі вимоги до визнання технічного рішення винаходом. Запропоноване технічне рішення доволі просте, містить загальновідомі ознаки щодо фаз біологічної очистки стічної води, які випливають із існуючого рівня техніки, відсутній винахідницький рівень. Вказана справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2016 року розподілена судді Остапчук Т.В (т. 1 а.с. 1), яка ухвалою від 30 травня 2016 року заявила самовідвід від розгляду справи (т. 1 а.с. 62). На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2016 року розподілена судді Батрин О.В. (т. 1 а.с. 63). Ухвалою суду від 31 травня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 4 липня 2016 року (т. 1 а.с. 65). Ухвалою суду від 2 червня 2016 року задоволена заява представника позивача про забезпечення позову та: - заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «UKRBIOTAL» передавати будь-якій особі (особам) право (права) власності на патент України № [NUMBER] від 15.04.2005 року на винахід «[INFO]». - заборонено Державній службі інтелектуальної власності України вносити відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи, пов`язані зі зміною власника патенту України № [NUMBER] від 15.04.2005 року на винахід «[INFO]» (т. 1 а.с. 70-72, 74-75). 4 липня 2016 року під час судового розгляду справи від представника відповідача 2 ТОВ «UKRBIOTAL» - Ластовецького С.Г. надійшли письмові заперечення на позов (т. 1 а.с. 138-145), відповідно до яких відповідач-2 правомірно скористався своїм правом на перетворення деклараційного патенту України на винахід № [NUMBER] в 20-річний патент України на винахід № [NUMBER]. Так, відповідач-2 отримав Деклараційний патент України № [NUMBER] на винахід 15.10.2002 року (за заявкою № [NUMBER] , поданою 14.02.2002 року), строк дії якого складає 6 років. На відміну від деклараційного патенту на винахід патент на винахід - це різновид патенту, що видається за результатом кваліфікаційної експертизи заявки на винахід, строк дії якого складає 20 років. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» у редакції від 10.01.2002 та згідно п. 6.2.3. Розділу 6 (Кваліфікаційна експертиза за клопотанням заявника) Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель відповідач 2, як власник деклараційного патенту 13.01.2003 року подав відповідне клопотання про проведення кваліфікаційної експертизи на винахід та отримав позитивний висновок про відповідність винаходу за заявкою № 2002021213 умовам патентоздатності та про можливість реєстрації патенту на винахід, у зв`язку з чим 15.04.2005 відповідачу-2 видано патент на винахід № [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» в редакції від 22.05.2003, яка діяла на час видачі патенту № [NUMBER] , при прийнятті за результатами кваліфікаційної експертизи рішення про видачу патенту на винахід дія деклараційного патенту на винахід припиняється від дати публікації відомостей про видачу патенту на винахід. Установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності) публікує відомості про припинення дії деклараційного патенту в офіційному бюлетені. Публікація відомостей про видачу патенту на винахід № [NUMBER] та припинення дії деклараційного патенту на винахід № [NUMBER] була здійснена в Офіційному бюлетені № 4 від 15.04.2005 року, у зв`язку з чим 15.04.2005 припинив свою дію деклараційний патент на винахід № [NUMBER] та почав діяти патент на винахід № [NUMBER]. Перетворення деклараційного патенту на винахід [NUMBER] у патент на винахід № [NUMBER] було здійснено відповідно до чинного на той час законодавства. Щодо зазначених в позовній заяві протиріч у ознаках способу, викладених у формулі винаходу відповідач 2 заперечив з підстав того, що позивачем не надано суду доказів цього. Позивач не скористався правом, передбаченим п. 18 ст. 16 вказаного Закону на ознайомлення з матеріалами заявки та порядком і не отримував у відповідача-3 офіційної інформації щодо патенту на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 року. Крім того, позивачем у позові наведено недійсну редакцію формули винаходу за деклараційним патентом № [NUMBER], а не за патентом на винахід. Та обставина, що в базі даних Електронної версії офіційного бюлетеня «Промислова власність» наведено помилкову редакцію формули, не несе для власника патенту жодних наслідків в силу відсутності статусу офіційності такої електронної бази, а з урахуванням викладених положень п. 1б ст. 16 Закону будь-яка особа може отримати офіційну інформацію, у тому числі і про діючу редакцію формули винаходу, шляхом відповідного звернення до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Стосовно не відповідності винаходу умовам патентоздатності «новизна» та/або «винахідницький рівень» представник відповідача вказав, що такі доводи є суб`єктивними припущеннями позивача та відсутні докази цьому. Також 4 липня 2016 року представником відповідачів ДП «Український інститут інтелектуальної власності» та Державної служби інтелектуальної власності Ресенчуком В.М. подані письмові заперечення на позов (т. 1 а.с. 161-164), відповідно до яких заявки на видачу патентів України на винаходи, діловодство за якими не завершено на 1 липня 1994 року, розглядаються у порядку, встановленому цим Законом. При цьому відповідність винаходів умовам патентоспроможності визначається згідно із законодавством, що діяло на дату подання заявки. Так, заявка відповідача ТОВ «UKRBIOTAL» № 2002021213 на винахід «[INFO]», за якою було видано оскаржуваний патент України № [NUMBER] на винахід, була видана 14.02.2002. Станом на 14.02.2002 в Україні діяли: Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» в редакції від 06.02.2002 та Порядок розгляду заявки на винахід (корисну модель), затверджений наказом Держпатенту України від 29 листопада 1996 р. № 244 (далі - Порядок). Експертиза заявки № 2002021213 за оскаржуваним патентом № [NUMBER] була проведена закладом експертизи відповідно до ст. 16 Закону та Порядку. За результатами проведення експертизи заявки № 2002021213 встановлено, що заявлений винахід відповідає умовам патентоздатності та на нього не поширюються підстави для відмови у наданні правової охорони та видано патент України № [NUMBER]. Під час проведення експертизи перевірялася відповідність винаходу умовам патентоздатності. Разом з тим, позивачем не надано доказів, що винахід за патентом України № [NUMBER] явно виливає з рівня техніки на дату пріоритету та є очевидним для спеціаліста в даній галузі, що він не відповідає таким умовам патентоспроможності як новизна та винахідницький рівень. Висновок № 2770 експертного дослідження об`єктів інтелектуальної масності від 27.09.2010, який поданий позивачем в обґрунтування позовних вимог, не може бути оцінений та врахований як належний та допустимий доказ, оскільки експертом порушено принцип незалежності, що проявляється у тому, що висновок підготовлений за приватним запитом фізичної особи; він не містить документів, які підтверджують кваліфікацію експерта; є неповним, оскільки в ньому не міститься джерел інформації з датами; у висновку відсутні будь-які посилання та обґрунтування на підставі Порядку, який був діючий на дату подання заявки за оскаржуваним патентом; висновок стосується лише тверджень про відсутність новизни. 15 вересня 2016 року та 5 вересня 2018 року представниками відповідача 2 ТОВ «UKRBIOTAL» подано заяву про застосування строків позовної давності (т. 1 а.с. 241-243, т. 2 а.с. 100-102), відповідно до якої вважає, що позивач мав право на звернення до суду з вказаним позовом протягом трьох років, коли він дізнався про порушення свого права, у даному випадку до 15 квітня 2016 року, оскільки повідомлення про підозру, на котру він посилається, він отримав 15 квітня 2013 року, а з позовом до суду звернувся 27 травня 2016 року. За заявою представника позивача [PERSON] (т. 1 а.с. 172-175) ухвалою суду від 15 вересня 2016 року у справі призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, на вирішення якої поставлені питання відповідності винаходу «[INFO]» за патентом України № [NUMBER] від 15.04.2005 року умовам патентоздатності «винахідницький рівень», «новизна» та «промислова придатність» відповідно до матеріалів заявки № 2002021213. Відповідно до висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 17056/16-53 від 4.04.2018 року (т. 2 а.с. 47-61) винахід «[INFO]» за патентом України № [NUMBER] від 15.04.2005 року відповідає умові патентоздатності «промислова придатність» та не відповідає умовам патентоздатності «винахідницький рівень», «новизна». Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено у виконання п. 9 Перехідних положень ЦПК України підготовчеу судове засідання на 14 червня 2018 року (т. 2 а.с. 77) 19 березня 2019 року представником позивача [PERSON] подано заперечення щодо заяви про застосування строків позовної давності (т. 2 а.с. 113-117), відповідно до яких згідно з повідомленням про підозру не вбачається, що патент на винахід відповідає чинному законодавству. Обвинувальний акт відносно позивача датований 25 липня 2016 року, тобто після подання позову. Крім того, висновок Львівського науково-дослідного інститут судових експертиз № 2770 від 27.09.2010 року щодо невідповідності патенту умовам новизни позивачем отримано у квітні 2016 року, саме тоді позивач дізнався про порушення свого права, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. За заявою представника позивача ухвалою суду від 19 березня 2019 року замінено відповідача Державну службу інтелектуальної власності на належного - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (т. 2 а.с. 155). 15 травня 2019 року представником Міністерства економічного розвитку і торгівлі України подано відзив на позов, який за своїм змістом є аналогічним запереченням ДП «Український інститут інтелектуальної власності» та Державної служби інтелектуальної власності (т. 2 а.с. 187-189). Під час проведення підготовчого судового засідання ухвалою суду від 22 липня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача 2 про призначення у справі повторної експертизи об`єктів інтелектуальної власності (т. 2 а.с. 159-161, 211-213). 22 липня 2019 року у справі проведено підготовче судове засідання та судовий розгляд справи призначено на 11 жовтня 2019 року (т. 2 а.с. 214). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Представник відповідача Мінекономіки (змінене найменування з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) - Ресенчук В.М. позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві. Представник відповідача ТОВ «UKRBIOTAL» Курячий О.П. позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях, просив застосувати строк позовної давності. Представник відповідача 1 ДП «Український інститут інтелектуальної власності» до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права ат взаємовідносини сторін. Допитаний у судовому засіданні експерт Оцалюк В.М. надав пояснення щодо проведеної ним судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, аналогічні висновку експертизи № 17056/16-53 від 4.04.2018 року. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом. До об`єктів права інтелектуальної власності згідно з ч. 1 ст. 420 ЦК України належать, зокрема, винаходи, корисні моделі, промислові зразки. Постановою Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що патент України на винахід може бути визнано недійсним у порядку, встановленому цим Законом, у разі невідповідності винаходу умовам охороноспроможності, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки. Відповідно до абз. 7 п. З Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 23.12.1993 р. № 3769-ХІІ заявки на видачу патентів України на винаходи, діловодство за якими не завершено на 1 липня 1994 року, розглядаються у порядку, встановленому цим Законом. При цьому відповідність винаходів умовам патентоспроможності визначається згідно із законодавством, діяло на дату подання заявки». Судом встановлено, що відповідач-2 ТОВ «UKRBIOTAL» отримав деклараційний патент України № [NUMBER] на винахід «[INFO]» 15.10.2002 року (за заявкою № [NUMBER] , поданою 14.02.2002 року), строк дії якого складає 6 років (т. 1 а.с. 146-149). Станом на 14.02.2002 в Україні діяли: 1. Закон України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» в редакції від 06.02.2002 (далі - Закон). 2. Порядок розгляду заявки на винахід (корисну модель), затверджений наказом Держпатенту України від 29 листопада 1996 р. № 244 (далі - Порядок). Відповідно до абзацу 16 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (надалі - Закон) у редакції, яка діяла на дату отримання відповідачем-2 ТОВ «UKRBIOTAL» деклараційного патенту (редакція від 06.02.2002) деклараційний патент на винахід - це різновид патенту, що видається за результатом формальної експертизи та експертизи на локальну новизну заявки на винахід. Строк дії деклараційного патенту на винахід відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 6 Закону в редакції від 06.02.2002 складає 6 років. На відміну від деклараційного патенту на винахід, відповідно до абзацу 15 ст. 1 Закону патент на винахід - це різновид патенту, що видається за результатом кваліфікаційної експертизи заявки на винахід. Строк дії патенту на винахід відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 6 Закону про винахід в редакції від 06.02.2002 складає 20 років. У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону у редакції від 06.02.2002 та згідно з п. 6.2.3. Розділу 6 (Кваліфікаційна експертиза за клопотанням заявника) Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, власник деклараційного патенту на винахід з метою перетворення деклараційного патенту на винахід в патент на винахід може подати клопотання про проведення кваліфікаційної експертизи заявки, за якою видано деклараційний патент. Таке клопотання повинно надійти до закладу експертизи не пізніше трьох років від дати подання заявки, за якою видано деклараційний патент. З урахуванням наведеного відповідачем-2 13.01.2003 року подано відповідне клопотання про проведення кваліфікаційної експертизи на винахід, що стверджується копією Витягу про стан діловодства за заявкою на винахід № 2002021213 (т. 1 а.с. 24-27). За результатами розгляду клопотання та проведення кваліфікаційної експертизи 25.01.2005 року Державний департамент інтелектуальної власності надав висновок про відповідність винаходу за заявкою № 2002021213 умовам патентоздатності та про можливість реєстрації патенту на винахід (т. 1 а.с. 150-151). 15.04.2005 відповідачу-2 видано патент на винахід № [NUMBER] (т. 1 а.с. 152-). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону в редакції від 25.05.2003, яка діяла на час видачі патенту № [NUMBER], при прийнятті за результатами кваліфікаційної експертизи рішення про видачу патенту на винахід дія деклараційного патенту на винахід припиняється від дати публікації відомостей про видачу патенту на винахід. Установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності) публікує відомості про припинення дії деклараційного патенту в офіційному бюлетені. Публікація відомостей про видачу патенту на винахід № [NUMBER] та припинення дії деклараційного патенту на винахід № [NUMBER] була здійснена в Офіційному бюлетені № 4 від 15.04.2005 року (т. 1 а.с. 153-154). Таким чином, 15.04.2005 припинив свою дію деклараційний патент на винахід [NUMBER] та почав діяти патент на винахід № [NUMBER]. Перетворення деклараційного патенту на винахід № [NUMBER] у патент на винахід № [NUMBER] було здійснено відповідно до чинного на той час законодавства. Тому, доводи позивача щодо неправомірного перетворення деклараційного патенту на патент на винахід суд відхиляє як безпідставні, оскільки відповідач-2 ТОВ «UKRBIOTAL» правомірно скористався своїм правом на перетворення деклараційного патенту України на винахід № [NUMBER] в 20-річний патент України на винахід № [NUMBER]. Щодо зазначених в позовній заяві протиріч у ознаках способу, викладених у формулі винаходу, а також невідповідності патенту умовам новизни, винахідницького рівня, промислової придатності, що на думку позивача, є підставою для визнання патенту недійсним, суд зазначає наступне. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 37 Закону патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону. Згідно зі ст. 7 Закону винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати. На визнання винаходу (корисної моделі) патентоздатним не впливає розкриття інформації про нього винахідником або особою, яка одержала від винахідника прямо чи опосередковано таку інформацію, протягом 12 місяців до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. При цьому обов`язок доведення обставин розкриття інформації покладається на особу, заінтересовану у застосуванні цієї частини. Винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки. При оцінці винахідницького рівня зміст заявок, зазначених у частині п`ятій цієї статті, до уваги не береться. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності. З метою перевірки патенту відповідача ТОВ «UKRBIOTAL» на винахід «[INFO]» за патентом України № [NUMBER] від 15.04.2005 судом було призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності. Відповідно до висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 17056/16-53 від 4.04.2018 року (т. 2 а.с. 47-61) винахід «[INFO]» за патентом України № [NUMBER] від 15.04.2005 року відповідає умові патентоздатності «промислова придатність» та не відповідає умовам патентоздатності «винахідницький рівень», «новизна». Таким чином, є всі підстави для визнання патенту України № [NUMBER] від 15.04.2005 недійсним у зв`язку з невідповідністю патенту умові патентоздатності «промислова придатність». Разом з тим, представниками відповідача 2 ТОВ «UKRBIOTAL» суду надані заяву 15 вересня 2016 року та 5 вересня 2018 року про застосування строків позовної давності (т. 1 а.с. 241-243, т. 2 а.с. 100-102). Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. [PERSON] позовні вимоги мотивує тим, що патент на винахід № [NUMBER] від 15.04.2005 року порушує його права та інтереси з урахуванням того, що він є підозрюваним у кримінальному провадженні № 12013060010000076 від 15.04.2013 року за ч. 2 ст. 177 КК України. З тексту підозри вбачається, що позивач незаконно використовував винахід за патентом України № [NUMBER] від 15.04.2005 року. Вказана підозра вручена позивачу 15.04.2013 року (т. 1 а.с. 16-20). Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача 2 ТОВ «UKRBIOTAL», що позивач дізнався про порушення свого права з часу повідомлення йому підозри, а саме з 15.04.2013 року. Тому, з позовом про визнання патенту України № [NUMBER] від 15.04.2005 року, як такого, що порушує його права, [PERSON] міг звернутись до суду в межах строків позовної давності, тобто до 15 квітня 2016 року. Разом з тим, з відповідним позовом [PERSON] звернувся до суду лише 27 травня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Крім того, суд також бере до уваги, що позивач про порушення свого права також міг дізнатись і з дати публікації відомостей про видачу патенту на винахід у офіційному бюлетені «Промислова власність», тобто з 15.04.2005 року, інформація про який є відкритою для доступу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. При цьому, суд бере до уваги, що позивачем не ставиться питання про поновлення строку позовної давності відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України. Крім того, суд відхиляє доводи позивача, що про порушення свого права він дізнався з часу отримання у квітні 2016 року висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2770, відповідно до якого оспорюваний патент не відповідає умовам новизни (т. 1 а.с. 51-57), оскільки у тексті самої підозри вже зазначалось про незаконне використання ним патенту, у зв`язку з чим позивач мав можливість звернутись з відповідним позовом до суду з метою захисту своїх прав, у тому числі і з клопотанням про призначення відповідної експертизи об`єктів інтелектуальної власності на відповідність патенту умовам патентоздатності до 15 квітня 2016 року. Також суд відхиляє і доводи позивача щодо того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні датований 25 липня 2016 року, у зв`язку з чим строк позовної давності позивачем починається саме з цієї дати та не є пропущеним, так як повідомлення про підозру не може свідчити про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні могло закінчитись складенням обвинувального акту. Суд відхиляє вказані доводи, виходячи з того, що про порушення свого права позивач дізнався з дати повідомлення про підозру і не має значення для строку позовної давності чи буде закінчене досудове розслідування обвинувальним актом чи ні. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року, а саме: - заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «UKRBIOTAL» передавати будь-якій особі (особам) право (права) власності на патент України № [NUMBER] від 15.04.2005 року на винахід «[INFO]». - заборона Державній службі інтелектуальної власності України вносити відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи, пов`язані зі зміною власника патенту України № [NUMBER] від 15.04.2005 року на винахід «[INFO]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір та судові витрати (на проведення експертизи) йому не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed