overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. Протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якого також вбачається, що позов вона підтримує та заперечує щодо надання терміну на примирення, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Проти надання строку на примирення заперечує, оскільки це буде суперечити його інтересам. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 058854, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області. Від шлюбу в сторін 27.07.2013 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується апостилем. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування позову стверджує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння та протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Великопільською сільською радою. Від даного шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім`ї. Крім того, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в зв`язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, різні інтереси. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року роз`єднано позовні вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійні провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримала пред`явлений позов та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засідання заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. В судовому засіданні позивач зазначила, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року роз`єднано позовні вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійні провадження. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, на розірвання шлюбу погоджується (а.с. 26). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні\~2018\~року [PERSON]звернулася в\~суд з\~позовом до\~Білашівськоїсільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, після смерті її матері [PERSON], яка померла 04 червня 2008 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 04 червня 2008 року померла її матір [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~ На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вона не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0246236. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 27.06.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 21.06.2018 року, яким позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матірю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження 12.08.1967 року та свідоцтва про одруження від 08.10.1988 року. \~ \~ \~ \~Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] діжа Г.І., померла 04 червня 2008 року в с. Білашів, Здолбунівського району, Рівненської області. \~ \~ \~ \~Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана приватним нотаріусом [PERSON], за параметрами запиту у Спадковому реєстрі на [PERSON] інформація відсутня. \~ \~ \~ \~Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 90 днів, після набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні\~2018\~року [PERSON]звернулася в\~суд з\~позовом до\~Півченськоїсільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, після смерті її матері [PERSON], яка померла 03 жовтня 2010 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 03 жовтня 2010 року померла її матір [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~ На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вона не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0173299. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 12.07.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Півченської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 11.07.2018 року, яким позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матірю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження 04.01.1958 року та свідоцтва про одруження від 19.04.2013 року. \~ \~ \~ \~Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON], померла 03 жовтня 2010 року в с. Довге Поле, Дубенського району, Рівненської області. \~ \~ \~ \~Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 90 днів, після набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а саме, що [PERSON], [INFO], перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], [INFO], з 2000 року по день смерті останнього, тобто по 15 лютого 2007 року. \~ \~ \~ \~На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що 15 лютого 2007 року помер її чоловік [PERSON], з яким заявниця проживала у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1976 року по вул. Орджонікідзе, 83 м. Алчевськ Луганської області. З 2000 року заявниця не працювала за станом здоровя, тому була на утриманні свого чоловіка. У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до Головного управління пенсійного фонду щодо вирішення питання виплати пенсії у звязку із втратою годувальника. Рішенням управління, заявниці відмовлено у призначенні такої пенсії у звязку з відсутністю документів, які підтверджують перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. Вказані документи заявниця не може надати, оскільки м. Алчевськ Луганської області є тимчасово окупованою територією. \~ \~ \~ \~Заявниця та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, при вирішенні питання покладалась на думку суду. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, заслухавши свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 15 лютого 2007 року помер чоловік заявниці [PERSON], з яким заявниця проживала у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1976 року по вул. Орджонікідзе, 83 м. Алчевськ Луганської області. З 2000 року заявниця не працювала за станом здоровя, тому була на утриманні свого чоловіка. Рішенням Головного управління пенсійного фонду від 20 квітня 2018 року, № 10576/03, заявниці відмовлено у призначенні такої пенсії у звязку з відсутністю документів, які підтверджують перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. Вказані документи заявниця не може надати, оскільки м. Алчевськ Луганської області тимчасово окупована територія. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці; копією свідоцтва про шлюб; копією свідоцтва про смерть [PERSON]М; копією трудової книжки [PERSON] Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~Згідно п.2\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Крім того, свідок [PERSON], підтвердив факт того, що [PERSON] перебувала на утриманні померлого [PERSON] За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], з 2000 року по день смерті останнього, тобто по 15 лютого 2007 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування будинком № 14 по вул. Степанова в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 травня 2015 року р.№ 1-652. В будинку крім позивачки, зареєстрований колишній чоловік дочки позивачки [PERSON] Однак, з березня 2017 року відповідач не проживає у будинку, оскільки її дочка та відповідач розірвали шлюб. Позивач належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. Позивачка, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинком № 14 по вул. Степанова в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 травня 2015 року р.№ 1-652. Згідно довідки про склад сімї від 06.06.2018 року № 4185, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно акта депутата від 06.06.2018 року, [PERSON] з березня 2017 року не проживає в [INFO]. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 14 по вул. Степанова в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, сторони разом не проживають, свої батьківські обовязки щодо утримання своєї дитини відповідач належним чином не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, його представник просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив відзив на позовну заяву. Представник відповідача позов визнав частково, просив стягнути з відповідача на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3118, 0 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання дитини відповідач належним чином не виконує. З пояснень позивача та представника відповідача встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа- підприємець, має постійний дохід. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи, що відповідач зареєстрований як фізична особа- підприємець , має дохід, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved