Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У червні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов який було уточнено, [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги мотивує тим, що позивач з 2008 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , з якою вони проживали спільно однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Також, з ними проживала дитина [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . До фактичних шлюбних відносин з позивачем, [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 04.03.2005 року, від якого і народила сина [PERSON] Шлюб між ними було розірвано 20.09.2011 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області 12.03.2019 року. Від фактичних шлюбних відносин, у позивача з [PERSON] народилося ще четверо дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Усі вони, в тому числі неповнолітній [PERSON] , проживали разом. За час спільного проживання позивача з [PERSON] та дітьми, з боку [PERSON] не було прояву уваги до дитини, зустрічей з ним, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Він не цікавився життям та здоров`ям дитини, успіхами в навчанні. Тобто, жодних батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини батько не виконував і не виконує. З [PERSON] у позивача склалися дуже гарні стосунки, він дуже прив`язався до нього, вважає і називає позивача своїм батьком. Спорів стосовно міста проживання [PERSON] не було, батько не заперечував, що дитина буде проживати з матір`ю та позивачем у їх родині. Після смерті матері [PERSON] , він продовжує проживати з позивачем, знаходиться на його вихованні та утриманні. Відповідач свідомо самоусунувся і від виховного процесу дитини, зникає з життя хлопчика на роки, ніколи не приходить навіть провідувати сина, а на його телефоні дзвінки - не відповідає. Позивач одноособово турбується про його здоров`я, підтримує гідний рівень його життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідач життям сина не цікавиться, майже не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день [PERSON] вже чотирнадцять років, він не спілкувався з батьком тривалий час, та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачилась з ним кілька разів при випадкових зустрічах. Відповідач не усвідомлював і не усвідомлює своїх батьківських зобов`язань, ухиляється від забезпечення дитини навіть яким-небудь мінімумом уваги, турботи і ласки навіть після смерті матері. На погляд позивача, він свідомо нехтує своїми батьківськими зобов`язаннями. [PERSON] жодного разу не поцікавився, за які кошти виховується дитина, як вона розвивається, які у неї проблеми, психологічний стан, що потрібно, чим він може допомогти. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, та прохають суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , призначити [PERSON] піклувальником неповнолітньої дитини - [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2019 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] та не проти винесення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та про задоволення позовних вимог. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області 25.04.2005, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 07, та його батьками є : [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 20.09.2011, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Факт смерті [PERSON] , померлої [INFO] , підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 12.03.2019 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 339. Як вбачається зі Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 01.10.2010 Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] . Крім того, відповідно до Свідоцтв про народження, у [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] (Серія [NUMBER] видане 06.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 58); [PERSON] , [INFO] (Серія [NUMBER] видане 18.01.2017 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 08); [PERSON] , [INFO] (Серія [NUMBER] видане 18.01.2017 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 09). Як вбачається з довідки, виданої 11.06.2019, [PERSON] , [INFO] , на «Д» обліку у Веселянській АОПСМ на перебуває. [PERSON] приймає участь у розвитку та лікуванні дитини. До матеріалів справи додано довідку-характеристику на [PERSON] , відповідно до якої за час проживання скарг та заяв до сільської ради від сусідів та мешканців села не надходило. З характеристики учня 8 класу Григорівського НВК «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» Запорізького району Запорізької області Яковлева В.С. вбачається, що навчається він у школі з першого класу. Працелюбний та уважний учень, має хороший фізичний та розумовий розвиток, був учасником міжшкільних конкурсів, скромний, товариський, розсудливий. Батько [PERSON] не брав і не бере участі у вихованні дитини. За весь період навчання хлопчика жодного разу не відвідував навчальний заклад, не брав участі у батьківських зборах, не зустрічався з класним керівником та учителями, не цікавився шкільним та позашкільним життям дитини. Вихованням дитини займалися лише мати [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] турбується про дитину, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 12.07.2019 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., [PERSON] . придбав житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за № 2285. Право власності [PERSON] на вказаний будинок підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173678291, сформованого 12.07.2019 приватним нотаріусом Вартановою О.С. [PERSON] 15.04.2019 Управлінням соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області видано тимчасову довідку батьків багатодітної сім`ї № 271 терміном видачі до [INFO] . За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до роз`яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/0617 від 20.08.2019 висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дане рішення мотивоване тим, що [PERSON] свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Вказане в судовому засіданні підтвердила і дитина - [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Заходи впливу на відповідача виявились безрезультатними, оскільки протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, до суду не з`явився, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявив, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його неповнолітнього сина [PERSON] судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати вищезазначені батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. До суду Службою у справах дітей Запорізької райдержадміністрації надано Висновок № 22.3-03/0943 від 09.10.2019 про доцільність встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , може виконувати обов`язки піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та ставить його на облік як кандидата в піклувальники за № 153 від 07.08.2019. Враховуючи, що позивач [PERSON] належним чином піклується про неповнолітнього [PERSON] , підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому вважає за доцільне призначити позивача піклувальником над неповнолітнім [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вищевказаного, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved