Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08 червня 2021 року заяву [PERSON] про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволенння. [PERSON] просить винести додаткове рішення по справі, в якому слід вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнення з [PERSON] 5 330 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони повідомлялись про час та місце вирішення питання щодо прийняття додаткового рішення, їх неявка не перешкоджає розгляду питання по суті. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1,3 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У поданих до суду запереченнях на заяву [PERSON] про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначалося про намір подання доказів понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката (договори, рахунки, довідки, квитанції, акти тощо) протягом п 'яти днів після ухвалення рішення суду. [PERSON] разом із заявою надано докази понесених ним витрат на правничу допомогу. Зокрема, договір про надання правової допомоги від 10.01.2017р, укладений між адвокатом Бейликом А.Б. та [PERSON] , додаткова угода №5 від 10.03.2021 р., розрахунок витрат на правову допомогу за зазначеним договором, звіт про витрачений час та рахунок-фактура на суму 5 330 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами. [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу у справі, а [PERSON] не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру цих витрат і не довів їх неспівмірність із обставинами, зазначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Отже, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню ці витрати в розмірі 5 330 грн. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення такої заяви.

Outcome: dismissed