Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У червні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Новомиргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Заявник стверджує, що 24.02.1987 р. між ним та відповідачем був укладений шлюб, проте з 02 жовтня 1996 р. сторони фактично припинили шлюбні відносини та перестали спільно проживати. З того часу і по теперішній день вони інтимних стосунків не підтримують. З жовтня 1996 року по теперішній час сторони проживають окремо в різних населених пунктах. Позивач вказує, що приблизно в 1997 році він отримав судову повістку про виклик його до суду по цивільній справі за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Так як він, [PERSON], був згоден на розлучення, але не мав можливості прибути до суду, то подав до суду письмову заяву, де зазначив, що згоден на розірвання шлюбу. Весь час з жовтня 1996 року і до подачі позовної заяви в червні 2016 року позивач проживав у м. Кривий Ріг і офіційно працював: - з 03.10.1996 р. по 19.06.1997 р. а Акціонерному товаристві «Славутич» монтажником по монтажу металевих конструкцій; - з 20.10.1997 р. по 10.08.1998 р. в ТОВ «ТЕХНОВІК» слюсарем електромонтажником; - з 03.09.2001 р. по 18.06.2002 р. в міжрегіональному центрі професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців на посаді слюсаря ремонтника. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки. Приблизно в липні 2015 року позивач приїхав з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де проживав і проживає до цього часу, в м. Новомиргород, Кіровоградської області для оформлення пенсії. В той же час він звернувся до відділу РАЦСу для отримання свідоцтва чи іншого документа про розірвання шлюбу з [PERSON] Але у відділі РАЦСу йому повідомили, що шлюб не розірвано, після чого він звернувся до відповідача, яка пояснила, що суд не задовольнив її заяву про розірвання шлюбу і вони офіційно перебувають у шлюбі. Крім того, від неї він довідався, що з 1998 року перебуває у розшуку та визнаний судом безвісти відсутнім, після чого та надала йому копії про оголошення його в розшук та визнання безвісти відсутнім. Відповідач повідомила йому і про те, що 18.05.2005 р. народила дитину і, так як вони офіційно перебувають у шлюбі, дитину було зареєстровано як [PERSON], про що в Книзі записів громадянського стану про народження було зроблено запис № 61 від 05 червня 2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження у графі «батько дитини» було зазначено позивача. Про народження дитини та про те, що він записаний батьком дитини, позивач не знав до липня 2015 року. Він стверджує, що не є батьком дитини, так як на момент народження вони з відповідачем більше 8 років не проживали разом, не підтримували інтимних відносин. З відповідачем позивач відносин не підтримує, у вихованні [PERSON] участі не приймає і не є його біологічним батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження. На підставі викладеного та посилаючись на ст. ст. 15, 16, 258 ЦК України, ст. 136 Сімейного кодексу України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», заявник просить суд виключити відомості про [PERSON] як батька з актового запису № 61 від 05 червня 2006 року про народження [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнала позов повністю і пояснила, що дійсно, перебуваючи з відповідачем у шлюбі, вона підтримувала інтимні стосунки з іншим чоловіком, від якого народила сина: [PERSON] Оскільки офіційно шлюб між ними не був розірваний, у свідоцтві про народження сина було вказано позивача як його батька. Проте насправді [PERSON] не є біологічним батьком дитини, бо сторони не підтримували жодних стосунків з жовтня 1996 р. до цього часу. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй розяснені. Представник третьої особи [PERSON] пояснила у суді, що після народження дитини: [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] стверджувала, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком цієї дитини. Проте відповідно до вимог чинного законодавства вона була змушена записати позивача батьком дитини, оскільки сторони перебували у шлюбі, а сам позивач до Новомиргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану не зявився. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається із наданих сторонами доказів, вони із 24.02.1987 р. по сьогоднішній день перебувають у зареєстрованому шлюбі. Окрім цього, батьками неповнолітнього [PERSON], що народився 18.05.2005 р. н., також вказані сторони. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 24.02.1987 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, але з 02 жовтня 1996 року сторони припинили шлюбні відносини та перестали спільно проживати. З того часу і по теперішній день вони інтимних стосунків не підтримують. До того ж з жовтня 1996 року по теперішній час сторони проживають окремо в різних населених пунктах. Протягом періоду з жовтня 1996 року і до подачі позовної заяви в червні 2016 року позивач проживав у м. Кривий Ріг і офіційно працював: - з 03.10.1996 р. по 19.06.1997 р. а Акціонерному товаристві «Славутич» монтажником по монтажу металевих конструкцій; - з 20.10.1997 р. по 10.08.1998 р. в ТОВ «ТЕХНОВІК» слюсарем електромонтажником; - з 03.09.2001 р. по 18.06.2002 р. в міжрегіональному центрі професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців на посаді слюсаря ремонтника. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки. Приблизно в липні 2015 року заявник приїхав з м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, де проживав і проживає до цього часу без реєстрації, що підтверджується довідкою квартального комітету, в м. Новомиргород, Кіровоградської області для оформлення пенсії. Коли він звернувся до відділу РАЦСу для отримання свідоцтва чи іншого документа про розірвання шлюбу з [PERSON], то йому повідомили, що шлюб офіційно не розірвано. Після цього він зясував у відповідача, що суд не задовольнив її заяву про розірвання шлюбу і вони офіційно перебувають у шлюбі. Крім того, позивач від неї довідався, що з 1998 року перебуває у розшуку, а також в подальшому був визнаний судом безвісти відсутнім, що підтверджується копіями рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2008 року та ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 1998 року. Також відповідач повідомила заявнику, що 18.05.2005 р. народила дитину від іншого чоловіка. Проте, оскільки сторони офіційно перебувають у шлюбі, дитину було зареєстровано як [PERSON], а позивача як батька цієї дитини, про що ви Книзі записів громадянського стану про народження було зроблено запис № 61 від 05 червня 2006 року. Вказана обставини підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], де у графі «батько дитини» було зазначено позивача. Тому заявник стверджує, що не є біологічним батьком цієї дитини, бо на момент народження вони з відповідачем не проживали разом та не підтримували інтимних стосунків більше 8 років. Відповідач у суді також підтвердила, що позивач не є біологічним батьком цієї дитини. Таким чином, у дійсності у даному випадку відсутня кровна спорідненість між заявником та дитиною, бо його батьком є інший чоловік. Вищенаведені обставини були визнані сторонами у судовому засіданні і тому доказуванню не підлягають (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 136 СК України: 1. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. 2. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. 3. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. 4. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. 5. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. 6. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Тому позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 121, 122, 133, 136 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved