Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У січні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 85067,15 грн. та понесених судових витрат: судового збору у розмірі 2102,00 грн. витрат на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування позову вказують на те, що 26.05.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду про надання особистого кредиту №490953977. За кредитним договором сума кредиту складає 25080,16 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 39,9 % річних. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 27.05.2021 року. 28.01.2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором №490953977від 26.05.2016 року, який був укладений з відповідачем. 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490953977 від 26.05.2016 року, який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість у повному обсязі не погашена. Так, станом на 15.12.2020 року заборгованість становить 73958,92 грн. Крім вказаної заборгованості позивач також просить стягнути 3% річних за користування кредитом у сумі 2234,26 грн., інфляційні втрати - 4766,83 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки - 4766,83 грн. Всього просить стягнути 85067,15 грн. Ухвалою суду від 29.01.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою суду від 11.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 16.03.2021 року представником відповідача - адвокатом Дон В.О. подана заява про застосування позовної давності до вимог позивача. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача вказує на те, що останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем 27.08.2016 року. Тобто позивач дізнався про порушення свого права 28.09.2016 року, коли позичальник не сплатив черговий платіж. Але із цим позовом позивач звернувся до суду 26.01.2021 року. Просив застосувати до позовних вимог позивача позовну давність і відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача. Представник відповідача у сьогоднішнє судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Проти задоволення позову заперечує, заявляє про застосування до позовних вимог позивача позовної давності. В попередніх судових засіданнях представник відповідача повідомив суд про те, що на підставі виконавчого напису №814 від 11.09.2020 року, вчиненого нотаріусом на підстав заяви ТОВ «Вердикт Капітал», який в подальшому був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з заробітної плати відповідача на користь позивача було стягнуто 636,84 грн. На підтвердження своїх заперечень надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором виданий АТ «Альфа-Банк» 04.03.2021 року із зазначенням суми боргу станом на час відступлення права вимоги, тобто на 28.01.2019 року. Просив відмовити у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 26.05.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про надання особистого кредиту №490953977 на умовах Продукту «Рефінансування кредитних карт». За цією угодою [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 25080,16 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою - 39,9 % річних ( п.1, п.2 Угоди). Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 27.05.2021 року ( п.4 Угоди). Згідно із пунктом 7 Угоди платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання кредиту здійснюється щомісячно, рівними частинами, у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Акцепту пропозиції про укладення Угоди про надання кредиту і є його невід`ємною частиною. Додатком №1 до Угоди визначений графік погашення кредиту із зазначенням конкретної дати кожного платежу, які позичальник мав здійснювати щомісячно (а.с.17-18). 28.01.2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором №490953977від 26.05.2016 року, який був укладений з відповідачем (а.с.а.с.76-88). За цим договором ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги за кредитним договором у сумі 55352,76 грн., з яких: основна сума боргу - 24801,43 грн., відсотки - 24751,33 грн., пеня - 5800,00 грн. ( а.с.191). 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490953977 від 26.05.2016 року, який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.89-101). ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором у сумі 55352,76 грн., з яких: основна сума боргу - 24801,43 грн., відсотки - 24751,33 грн., пеня - 5800,00 грн. (а.с.192). З наданого представником відповідача розрахунку заборгованості за кредитним договором №490953977 від 26.05.2016 року, який був виданий АТ «Альфа-Банк» 04.03.2021 року ( а.с.167-168), сума боргу станом на час відступлення права вимоги, тобто на 28.01.2019 року становила: за тілом кредиту - 24801,43 грн., за відсотками за користування кредитом, нарахованими станом на 27.01.2019р. - 24751,33 грн., штраф за прострочку платежів - 5800,00 грн. З цього розрахунку встановлено, що останній платіж на погашення тіла кредиту і відсотків [PERSON] здійснила 27.08.2016 року. Зазначені у даному розрахунку суми заборгованості за тілом кредиту і за відсотками відповідають сумам, зазначеним у розрахунку позивача ( а.с.21). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що повернення кредиту за Договором №490953977 від 26.05.2016 року здійснюється щомісячно, рівними частинами, у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 ( пункт 7 Угоди). Якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74838904). Позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення всієї суми кредиту 26.01.2021 року. З огляду на те, що згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, суд вважає, що заява позивача про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 27.08.2016 до 27.01.2018 року підлягає задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення тіло кредиту у розмірі 21292,18 грн. ( 24801,43- 3509,25) Відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупності вартості споживчого кредиту встановлено, що проценти за користування кредитом (за весь період користування з 26.03.2016 по 27.05.2021р.р.) становить 33132,96 грн. Станом на 27.12.2017 року заборгованість за несплаченими відсотками становила 14837,75 грн. (а.с.167). На підставі виконавчого напису №814 від 11.09.2020 року, вчиненого нотаріусом на підстав заяви ТОВ «Вердикт Капітал», який в подальшому за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.04.2021 року був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з заробітної плати відповідача на користь позивача було стягнуто і 10.11.2020 року перераховано на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 636,84 грн. Часткове погашення заборгованості позичальником не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності, якщо платежі в рахунок погашення заборгованості здійснені під час примусового виконання судового рішення. Переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 161/20278/14-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74536694). Таким чином, з урахуванням позовної давності, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки у розмірі 17658,37 грн.(33132,96- 14837,75 - 636,84). Наявність іншої заборгованості відповідача перед позивачем станом на 15.12.2020 року за вищезазначеним кредитним договором, у тому числі будь-яких інших відсотків, належними, допустимими доказами з боку позивача у цій справі не підтверджена. Позивач не мав права нараховувати відповідачці у цій справі будь-які додаткові відсотки та пеню після переходу до нього права вимоги за кредитним договором, ніж ті, які вже були встановлені у договорі. Умовами договору не передбачено стягнення пені, будь-який розмір пені станом на цю дату розрахунку - 15.12.2020 року був відсутній. Штраф та пеня не є тотожними поняттями. Станом на 28.01.2019року мав місце у розрахунку кредитора штраф 5800,00 грн. (а.с.167-168). Однак, позивач у своєму позові у цій справі не просив стягувати з відповідача будь-який штраф взагалі, а лише пеню 6800,00 грн. Ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивач пред`явив до відповідача вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74838904). Позивач просив стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних і інфляційні втрати із заборгованості по тілу кредиту - 24801,43 грн. Як встановлено судом, до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту 21292,18 грн. Саме із цієї суми мають бути розраховані 3% річних і інфляційні втрати за період з 11.09.2020 року ( пред`явлення першої вимоги про повернення всієї суми кредиту за виконавчим написом, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню) по 15.12.2020 року. 3% річних за період з 11.09.2020 року до 15.12.2020 року (95 днів) становлять 166,25 грн. Інфляційні втрати за період з 11.09.2020 року до 15.12.2020 року становлять 649,86 грн. (67,43+212,92+276,79+92,72), а саме: з 11 по 30 вересня 2020р. (19 днів) / індекс інфляції - 100,5/ сума інфляційних втрат - 67,43 грн.; Жовтень 2020р./ індекс інфляції - 101,0 / сума інфляційних втрат - 212,92 грн.; Листопад 2020р./ індекс інфляції - 101,3 / сума інфляційних втрат - 276,79 грн.; з 01 по 15 грудня 2020р. (15 днів) / індекс інфляції - 100,9/ сума інфляційних втрат - 92,72 грн.; Вимоги позивача до відповідача у цій справі про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 4107,14 грн. (а.с.26) не ґрунтуються на законі, оскільки кредитним договором був визначений конкретний розмір відсотків, а стягнення пені взагалі не передбачено кредитним договором і позивачем вимоги в цій частині взагалі не обгрунтовані. А тому ці вимоги задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивач необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №490953977 від 26.05.2016 року у розмірі 39766,66 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 21292,18 грн., заборгованості за відсотками - 17658,37 грн., 3% річних - 166,25 грн., інфляційних втрат - 649,86 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. В силу вимог ч. ч. 1, 2,3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У цій справі при вищевикладених обставинах, ТОВ «Вердикт Капітал» має право на компенсацію за рахунок відповідача [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. (прайс - лист Адвокатського об`єднання «Вердикт» - копія а.с. 116, договір № 21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та АО «Вердикт»- копія а.с. 117-120, платіжне доручення від 19.10.2020 року на сплату ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № 21-12/2019 від 21.12.2019 року про надання правової допомоги та актом виконаних робіт № 8 від 16.10.2020 року оплати наданих послуг на суму 200000,00 грн. на користь АО «Вердикт - копія а.с. 121, заявка ТОВ «Вердикт Капітал» від 04.10.2020 року №81 до АО «Вердикт» про надання послуг на суму 20000,00 грн. - копія а.с. 122, витяг з акту № 8 про надання юридичної допомоги від 16.10.2020 року на суму 20000,00 грн. між АО «Вердикт» та ТОВ «Вердикт Капітал» - копія а.с. 123), з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, враховуючи, що дана справа відноситься до категорії малозначних, розглядалась судом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 126), представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, а також загального обсягу наданих правових послуг та часу витраченого АО «Вердикт» на цю справу (консультації та складання позову а.с. 123).

Outcome: partial