Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У січні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у грудні 2020 року вона отримала постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 02 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 57118 від 02 жовтня 2020 року, про стягнення з неї /позивачки/ на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» боргу у розмірі 29387,73 грн., а також постанову про арешт коштів боржника. Так, 14 лютого 2019 року вона дійсно отримувала кредит на підставі кредитного договору № 375537601 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в розмірі 8410 грн., але під які відсотки такий кредит було їй надано, вона не знає, оскільки самого кредитного договору вона не отримувала і не підписувала. Жодних фінансових справ з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вона не мала і про те, що має якийсь борг перед даною компанією нічого не знала, будь-які повідомлення від цієї компанії чи її правонаступників їй не надходили. Відповідно із зазначеною сумою заборгованості вона /позивачка/ не погоджується. Оскільки її заборгованість не є безспірною, то вищевказаний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без жодних на те правових підстав, а тому просила визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивачки адвокат Тищенко Л.М. в судовому засіданні позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, відзив на позов не надав. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 57118, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 375537601 від 14 лютого 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року є ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року у розмірі 28187,73 грн., в тому числі: 8410 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15047,23 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4730,5 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенею, а також за вчинення цього виконавчого напису з позивачки стягнуто плату у розмірі 1200 грн.; загальна сума, що підлягає стягненню за даним виконавчим написом нотаріуса становить 29387,73 грн. /а.с. 78/. За постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 02 грудня 2020 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса /а.с.81/. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 02 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як убачається з копії кредитного договору, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, цей договір було укладено 14 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачкою в електронній формі і такий договір не є посвідченим нотаріально /а.с. 76-78/. Таким чином, суд приходить до переконання, що договір кредиту, який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, належні та допустимі докази, зокрема, первинні документи (касово-бухгалтерські документи), на підтвердження перерахування позивачці кредитних коштів за вказаним кредитним договором відсутні. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 02 жовтня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 57118 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» коштів на загальну суму 29\~387,73 грн. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 1362 грн. (908 грн. /судовий збір за подання позовної заяви/+ 454 грн./судовий збір за подання заяви про забезпечення позову/).

Outcome: approved