Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просила: -надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України в супроводі матері - [PERSON] (65058, [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]), [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] ([ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) на період з 10 жовтня 2018 року по 10 листопада 2018 року до Ізраїлю. Мотивуючи свої вимоги тим, що має намір відвідати свою матір за місцем її проживання в жовтні 2018 року, а також хоче, щоб її діти побачилися з нею. Однак, відповідач не надає згоди на виїзд дітей за кордон, не бажає спілкуватися з нею на цю тему. 27 лютого 2018 року на адресу відповідача було надіслано нотаріальну заяву із проханням з'явитися до нотаріальної контори для надання письмового дозволу на виїзд дітей, однак у встановлений день відповідач не з'явився до нотаріальної контори. Позивач зазначила, що за весь цей період їй не вдалося домовитися з відповідачем про надання дозволу на виїзд дітей за кордон для побачення з їх рідною бабусею, а також для оздоровлення та відпочинку за місцем їх проживання. Вважає, що такими діями відповідач порушує права та законні інтереси її дітей, у зв'язку з чим, вимушена звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], який було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.06.2017 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є матір'ю позивача. [PERSON] є громадянкою Ізраїлю, що підтверджується копією Свідоцтва про наявність Ізраїльського громадянства, виданого в Управлінні міграції та реєстрації населення м. Беер-Шеви 26 лютого 2018 року. Позивач разом з дітьми має намір відвідати свою матір за місцем її проживання в жовтні 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями авіаквитків. 27 лютого 2018 року на адресу відповідача було надіслано нотаріальну заяву з проханням з'явитися 12.03.2018 року до нотаріальної контори приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, Калінюка Олега Борисовича, за адресою: [ADDRESS], для надання письмового дозволу на виїзд дітей за кордон України до Держави Ізраїль. Проте, у встановлений день відповідач не з'явився до нотаріальної контори, що підтверджується Листом приватного нотаріуса О.Б. Калінюк Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03 квітня 2018 року № 44/01-16. [PERSON] у своєму позові зазначила, що їй не вдалося домовитися з відповідачем про надання дозволу на виїзд дітей за кордон для побачення з їх рідною бабусею, а також для оздоровлення та відпочинку за місцем їх проживання. Вважає, що такими діями відповідач порушує права та законні інтереси їх малолітніх дітей. Відповідач у своєму письмовому відзиві проти позову зазначив, що жодних заяв від нотаріуса з проханням з'явитися до нотаріальної контори для надання письмового дозволу на виїзд дітей не отримував. Крім того, зазначив, що період на який позивач просить суд надати дозвіл на виїзд дітей, а саме з 10 жовтня 2018 року по 10 листопада 2018 року відбувається учбовий процес, у зв'язку з чим, у разі виїзду позивача разом з дітьми за кордон саме в цей період, діти будуть позбавлені можливості тривалий час відвідувати школу та дошкільний заклад, у яких вони навчаються, що може негативно вплинути на їх навчальний процес та розвиток. Тому в наданні дозволу на тимчасовий виїзд дітей до Ізраїлю саме в період, зазначений у позовній заяві, відповідач заперечує. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації наданої адміністрацією Одеської спеціалізованої школи № 119 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 12.06.2018 року № 173, осінні канікули плануються наприкінці жовтня місяця 2018 року. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що поїздка позивача разом з дітьми до Держави Ізраїль припадає на період осінніх канікул, у зв'язку з чим, права дітей на навчання не будуть порушуватися. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В силу положень вказаних нормативно-правових актів, судом здійснено висновок, що законодавством встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved