Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Зазначала, що зареєструвала 06 жовтня 2007 року з відповідачем шлюб, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітнього сина, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь витрати потрачені нею при розгляді справи в суді. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, подавши суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність не заперечуючи проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів, заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення коштів потрачених з розглядом справи в суді, а саме розділити між ним та позивачем вказані витрати в рівних долях. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Грабарівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER] видно, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю: [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Син на даний час проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради Вінницької області № 727 від 20.06.2017 року (а.с. 9). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, відповідач проживає у новій сім'ї, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 640 гривень, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати з розглядом справи в суді в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень та пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 1000 (вісімсот) грн.. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved