Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилався на те, що 28 вересня 2017 року він надав відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 3500грн., строком до 28 жовтня 2017 року, на підтвердження чого відповідачем було надано письмову розписку. \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав та у вказаний термін позику не повернув. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 3500грн. Розгляд справи відбувався у відсутність позивача [PERSON] та його представника адвоката Новікова О.П., які в судове засідання не з`явилися. 16 липня 2019 року адвокат Новіков О.П. надав через канцелярію суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність та у відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через розміщення оголошення про його виклик на сайті суду. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 28 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав позику в розмірі 3500грн., строком повернення до 28 жовтня 2017 року. Статтею 1046\~ЦК України передбачено,\~що за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчувати отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцю розписку (а.с.7). Відповідно до вимог ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В обумовлений у договорі строк відповідач [PERSON] грошові кошти [PERSON] не повернув та на його неодноразові звернення про добровільне повернення коштів жодним чином не відреагував, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно зі ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що сума боргу за договором позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному об`ємі.

Outcome: approved