Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У червні 2017 року[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності від 05.05.2004 року власниками вказаної квартири в порядку безоплатної приватизації є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спадкування всіх прав і обов'язків померлого здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Позивач, її донька [PERSON] та мати померлого [PERSON] 04.04.2017 року звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та дізналися, що 15.02.2017 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. було відкрито спадкову справу №60243228 за заявою відповідача [PERSON] - доньки спадкодавця від першого шлюбу. Вважає, що є достатньо підстав для усунення відповідача від права на спадкування, оскільки вона умисно ухилялася від обов'язку допомоги рідному батьку, тоді як він через низку тяжких хвороб потребував такої допомоги. За весь час хвороби [PERSON] було витрачено значні кошти на проведення обстежень та лікування, він потребував не тільки матеріальної допомоги але й стороннього догляду. Вони несли всі витрати, забезпечували його матеріально, займалися організацією та проведенням поховання. Відповідач, знаючи про тяжку хворобу батька, не надавала допомогу на лікування, допомоги по догляду, та матеріальну підтримку під час проведення організації поховання батька та спорудження пам'ятника. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила усунути [PERSON] від права спадкування спадщини за законом, відкритої внаслідок смерті [INFO] року [PERSON], який є її батьком, до складу якої ввійшли всі його права та обов'язки, які існували до моменту його смерті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити повністю Пояснила, що відповідач не дзвонила, не приходила, знала, що батько тяжко хворий, але не допомагала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що у липні 2016 року [PERSON] у «Медіоні» було встановлено діагноз - онкозахворювання; він відмовився від лікування за браком коштів, вдома збирали кошти на операцію. З 20.07.2016 року по 03.08.2016 року він лежав в лікарні, залишив лікарню в задовільному стані; у вересні лікар приходив додому до хворого. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що вона не знала, що батько хворий, вони не спілкувалися, батько не просив допомоги; про смерть батька вона взнала випадково. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надав письмові заперечення. Пояснив, що в справі немає даних про те, що хворий знаходився в безпорадному стані; він не звертався до відповідача за допомогою; вони не спілкувалися більше 20 років; відповідач не відмовлялася допомагати, у неї не було умислу. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовом згодна, пояснила, що померлий [PERSON] - її батько, він скаржився на болі, вони його доглядали, до відповідача не зверталися. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовом погодилася. Пояснила, що помер її син [PERSON] Він тяжко хворів; його направили на операцію, вони забрали його додому, терапевт додому приходив. До відповідача не зверталися, бо вона по телефону ображала батька. Скільки на лікування витратили вона не знає, кошти на поховання склали 12500 гривень. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька І.В. до суду не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, в надісланій заяві просила справу розглядати у її відсутність. Заслухавши представників позивача, відповідача, третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.12) [PERSON] помер [INFO] року, про що було складено відповідний актовий запис 05.10.2016 року за №819. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.8 - свідоцтво про право власності, а.с.9 - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Позивач, її донька [PERSON] та мати померлого [PERSON] 04.04.2017 року звернулися до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини звернулася і відповідач [PERSON], приватним нотаріусомПолтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. 15.02.2017 року заведено спадкову справу, спадкодавець [PERSON] (а.с. 13 - інформаційна довідка зі Спадкового реєстру). За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Крім того, в таких випадках суду слід обов'язково з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги саме від того спадкоємця, стосовно якого порушено питання про усунення від права на спадкування, за умови отримання її від інших осіб, та чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Проте, з наданої медичної документації та інших матеріалів справи не видно, що чоловік позивача та батько відповідача у даній справі [PERSON], який помер [INFO] року, перебував у безпорадному стані та потребував у зв'язку з цим стороннього догляду. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Таким чином, судом не встановлено фактів, які б свідчили про те, що спадкодавець [PERSON] потребував допомогу саме від відповідача у справі, та просив про неї відповідача, та що остання, маючи змогу надати батькові допомогу, ухилялася від її надання. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні викладених вище обставин і доведеності зазначених вище фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений судом від права на спадщину. Оскільки, у даній справі таких сукупних обставин судом не встановлено, суд вважає у задоволенні позову відмовити. Встановлення судом фактів про те, що відповідач не спілкувалася зі своїм покійним батьком протягом тривалого часу та не надавала йому допомоги, для усунення її від права на спадкування за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 1224 ЦК України, є недостатньо, оскільки ці факти не свідчать про умисне ухилення відповідача від надання такої допомоги спадкодавцю. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] Пояснення свідків позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] хворів, а дочка не приходила, жодним чином не спростовують висновків суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed