Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON] в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0256 га . Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті його баби [PERSON] [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS], яку остання отримала згідно рішення сесії Любомльської міської ради 13/4 від 08.03.1993 року. Позивач успадкував ту частину спадщини, що належала за законом його матері -[PERSON], що померла [INFO]. На підставі п. 3 Декрету КМУ від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» та у відповідності п.7 перехідних положень ЗК України 2001 року спадкодавець за життя набув право власності на земельну ділянку. Про те позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельну ділянку відсутній Державний акт, що посвідчував би право спадкодавця. на неї. В судове засідання сторони не з'явилися, проте від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідача проте, що позов [PERSON] визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2011, стверджено факт смерті [PERSON][INFO] в с. Гуща Любомльського району Волинської області. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2000 року стверджено факт смерті [PERSON] [INFO] в с. Діброва Тячівського району Закарпатської області. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 06.08.2014 року вбачається, що матір'ю [PERSON] була [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 06.08.2014 року матір позивача змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.1982 року матір'ю [PERSON] [INFO] була [PERSON]. З свідоцтва про право на спадщину вбачається, що спадкоємцем грошових вкладів [PERSON] є її внук [PERSON]. Згідно витягу з архівної копії рішення № 13/4 сесії Любомльської міської ради від 08.03.1993 року [PERSON], що проживає [ADDRESS] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку 0.04 га З відповіді від 06.08.2014 року на заяву позивача вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Любомльської міської ради від 08.03.1993 року №13/4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» земельну ділянку по [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON], про що до земельно -облікового документу- «книги реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність» внесено запис під № 197. Згідно рішення Любомльської міської ради від 15.05. 2013 року № 32/61 у рішення сесії міської ради від 08.03.1993 року внесено зміни, а саме в частині площі та адресного номера земельної ділянки слід читати [ADDRESS] площа 0.025 га. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.06.2014 року земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд перебуває у приватній власності. Згідно довідки з державного агентства земельних ресурсів України від 06.08.2014 року № 176/01-17 нормативна грошова оцінка 1м.кв. земельної ділянки житлової забудови розташованої за адресою [ADDRESS] - становить 54,33 грн.. З відповіді від 21.08.2014 року № 174/01-16 наданої приватним нотаріусом [PERSON] та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21.08.2014 року вбачається, що 08.08.2011 року була заведена спадкова справа № 10/2011 року, щодо майна померлої [PERSON] на підставі заяви [PERSON] в якій вказано що інших спадкоємців передбачених законом немає. Згідно ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержанно документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте, дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок визначених Декретом. Відповідно до п.3 Декрету КМ України від 26.12. 1992 року № 15-92 « Про приватизацію земельних ділянок» Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Відповідно п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідження заявлених вимог та обґрунтування позову приводить до висновку про їх відповідність положенням Декрету КМ України від 23.12.1992 року №15, ст.ст.1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п.7 перехідних положень ЗК України, правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним в постанові від 30.05.2012 року №6-31цс12. Отже, спадкодавець за життя набув право власності на земельну ділянку згідно діючого на той час законодавства на підставі рішення Любомльської міської ради та запису у земельно-кадастрових документах. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved