Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У травні 2014 р. позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у загальній сумі 11000 грн.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 07.07.2011 р. уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого надав йому власні грошові кошти у сумі 11000 грн. на строк до 01.09.2011 р.. Відповідач у визначений договором строк борг не повернув, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. Позивач просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник на підставі довіреності, [PERSON], підтримали позовні вимоги у повному обсязі з наведених підстав, просять задовольнити. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнав, у задоволенні просить відмовити, пояснив, що як адвокат відповідно до угоди про надання правових (юридичних, адвокатських) послуг надавав позивачу відповідні послуги у цивільній справі, яка розглядалась в Солом»янському районному суді м. Києва. Сума позики призначалась в якості винагороди за умови позитивного вирішення справи. Належним чином виконав взяті на себе зобов»язання, складав і подавав апеляційну та касаційну скарги, проте рішення суду першої інстанції залишилось без змін. На вимогу позивача повернув грошові кошти у повному обсязі, в присутності його знайомого, біля Святошинського районного суду м. Києва, повірив, що договір позики він загубив, і претензій з приводу боргу надалі не матиме. Ніяких боргових зобов»язань перед позивачем не має. Суд, заслухавши позивача, його представника та відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Суд установив, що 07.07.2011 р. сторони уклали договір позики, згідно умов п. п. 1, 2 якого позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 11000 грн., без сплати процентів, з остаточним розрахунком щодо повернення коштів не пізніше 01.09.2011 р.. Договір складено у двох примірниках, один з яких призначається для позикодавця, друний - для позичальника ( п. 7) (а. с. 4-5). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 6 договору позики передбачено, що у разі повернення боргу позикодавець видає позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Відповідач не повернув позивачу грошові кошти в сумі 11000 грн. у строк до 01.09.2011 р., ухиляється від виконання грошових зобов'язань. Доводи відповідача у частині того, що він повернув позивачеві грошові кошти за договором позики у повному обсязі об»єктивно не підтверджені належними та допустимими доказами, розписки про одержання коштів позикодавцем, як то передбачено п. 6 договору ( чи платіжних документів про переведення грошей позикодавцеві), не представлено. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 07.07.2011 р. у сумі 11000 грн., - доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 1046, 1049, 1051 ЦК України,

Outcome: approved