Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У травні 2016 року Костянтинівська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради звернулась до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] В обгрунтування заяви про визнання спадщини відумерлою прокуратура посилалась на те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 7,23 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 202 793 гривень 62копійки, яка належала йому на підставі Сертифікату на право на землю [NUMBER] виданого Олександрівською райдержадміністрацією 13 червня 1996 року. За даними Олександрівської державної нотаріальної контори спадкова справа на майно після смерті [PERSON] не відкривалась. Згідно акту обстеження, складеного депутатом сільської ради, спадкоємців у [PERSON] немає, а тому вважали, що земельна ділянка має бути визнана відумерлою спадщиною. Костянтинівська місцева прокуратура просила визнати відумерлою спадщиною земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 7,23 в умовних кадастрових гектарах на території Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області загальною вартістю 202 793,62 грн, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на землю [NUMBER], виданого згідно розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації №214Р від 05.05.1996 року та передати земельну ділянку у власність територіальної громади Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, тобто у комунальну власність. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 травня 2016 року заява Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради задоволена: визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 7,23 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на землю [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації №214Р від 5 травня 1996 року. Визнано комунальною власністю за територіальною громадою Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області земельну ділянку площею 7,23 умовних кадастрових гектарах, вартістю 202 793,62 грн., що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на землю [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації №214Р від 5 травня 1996 року. В апеляційній скарзі [PERSON], який не приймав участі у справі у суді першої інстанції, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за таких підстав: - суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців після смерті спадкодавця, який був чоловіком його матері [PERSON] і з яким він проживав однією сім*єю з 1999 року, поховав матір і її чоловіка і продовжує проживати у спадковому будинку зі своїми двома синами, вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON]. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави в суді управління представництва інтересів громадян та держави в суді прокуратури Донецької області за дорученням - заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим. Голова Мирнодолинської сільської ради просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заінтересована особа Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі та [PERSON] у судове засідання апеляційного суду не з'явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені їм телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду. Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та голови Мирнодолинської сільської ради, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за таких підстав. Задовольняючи заяву Костянтинівської місцевої прокуратури і визнаючи відмерлою спадщину на земельну ділянку в розмірі 7,23 умовних кадастрових гектарів, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], суд першої інстанції виходив із того, що відсутні спадкоємці за заповітом та за законом на спадкове майно. Однак з таким рішенням суду першої інстанції погодитись неможливо з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із частиною 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, Костянтинівська місцева прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Мирнодолинської сільської ради, повинна була надати документи на підтвердження факту смерті спадкодавця і часу відкриття спадщини. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріусом перевіряється шляхом витребування свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, а у разі неможливості пред'явлення свідоцтва про смерть, шляхом витребування від органу державної реєстрації актів цивільного стану копії актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (пункти 1.3 і 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом N296/5 від 22 лютого 2012 року). На підтвердження права власності спадкодавця на земельну частку (пай) необхідно було надати правоустановлюючі документи. Однак, в порушення вимог статей 11 і 60 ЦПК України Костянтинівська місцева прокуратура не надала суду належних і відповідних доказів на підтвердження факту смерті [PERSON], а саме свідоцтва про смерть останнього і правоустановчого документу на земельну частку (пай). Довідка виконавчого комітету Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області про смерть [PERSON] без кутового штампу цієї установи та дати видачі не є належним і допустимим доказом на підтвердження факту смерті [PERSON] і часу відкриття спадщини. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 13 червня 1996 року Олександрівською районною державною адміністрацією ( долученої до апеляційної скарги) , спадкодавцю [PERSON] на час смерті належало право на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП « Заря» Олександрівського району розміром 7,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 2581 390 000 крб. Відсутність правоустановлюючого документу на земельну частку (пай) в матеріалах справи призвело до того, що суд першої інстанції помилково визнав відумерлою спадщину не на ідеальну частку землі (пай), а на реальну земельну ділянку, яка не була виділена в натурі спадкодавцеві і на час смерті йому не належала. Таким чином, при розгляді цієї справи суд першої інстанції не встановив яке саме майно належало спадкодавцю на час смерті, що свідчить про порушення норм матеріального і процесуального права. [PERSON], який не приймав участі у справі у суді першої інстанції, долучив до апеляційної скарги документи, із яких вбачається, що [INFO] помер [PERSON]. На час його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), яка була видана [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Заря» с. Мирна Долина Олександрівського району Донецької області (а.с. 47). [PERSON] був одружений із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим 24 березня 1999 року виконавчим комітетом Мирнодилинської сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с. 49). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 46). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Мирнодолинською сільською радою Олександрівського району Донецької області матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 13 червня 1996 року Олександрівською районною державною адміністрацією, [PERSON] належить право на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП « Заря» Олександрівського району розміром 7,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 2581 390 000 крб. За даними Олександрівської державної нотаріальної контори від 19 квітня 2016 року спадкова справа на майно після смерті [PERSON], померлого 03.06.2006 року, не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 13-14). Відповідно до Акту обстеження матеріально- побутових умов сім*ї [PERSON] від 15 вересня 2016 року, складеного сільським головою, депутатами сільської ради та сусідами, [PERSON] проживає разом зі своїми синами в [ADDRESS] у будинку своєї матері [PERSON] яка померла в 2005 році (а.с. 51). У цьому ж Акті зазначено, що матір апелянта [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] та з апелянтом в одному будинку з 1999 року. Згідно із вказаним Актом [PERSON] доглядав за своєю матір*ю та вітчимом до дня їх смерті (а.с. 51). Відповідно до Довідки Мирнодолинської сільської ради № 423/02-29 від 15 вересня 2016 року [PERSON] на день смерті [PERSON], померлого [INFO], проживав за адресою [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство і похорони останнього [PERSON] здійснив за свій рахунок (а.с. 54). В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім*єю із спадкодавцем [PERSON] та через неправильне зазначення у його свідоцтві про народження імені матері просив також встановити факт родинних відносин з нею. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року було відмовлено у відкритті провадження по справі на підставі частини 4 статті 256 ЦПК України через наявність спору про право на спадкування на земельну ділянку (а.с. 44). Згідно із статтею 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Виходячи із встановлених апеляційним судом обставин, наданих апелянтом [PERSON] доказів та вимог закону, рішення суду першої інстанції про визнання спадщини відумерлою та визнання земельної ділянки комунальною власністю територіальної громади винесено із неправильним застосування норм матеріального права і порушення процесуального права, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви з наведених підстав.

Outcome: partial