Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - позивач) звернулося до суду із зазначеним вище позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1) та [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості. У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 липня 2008 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір про надання кредиту № 069/50-063 (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу 1 кредит для оплати придбаного автомобіля Peugeot 207 Trendy у розмірі 21 770 доларів США, зі сплатою 9 відсотків річних. З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором 17 березня 2010 року між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 050/1-220 (далі - договір поруки), згідно з яким відповідач 2 зобов'язувалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 умов щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, у строки та у порядку, передбачених кредитним договором. У порушення умов кредитного договору відповідач 1 свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 14 березня 2016 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 43 048,40 доларів США, що по курсу НБУ станом на зазначену дату становить 1 120 117,58 грн, які позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів. Представник позивача Новак А.А. у судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, у якій представник позивача просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.52). Відповідач 1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 34). Відповідач 2 у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 35). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, а отже, враховуючи згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Згідно з пунктом 1.1. кредитного договору кредитор (позивач) надає позичальнику (відповідач 1) у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти в сумі 21 770 доларів США, зі сплато 9% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно з графіком, вказаним у підпункті 1.1.1. пункту 1.1. статті 1 цього договору (а.с. 8-10). Із підпункту 1.1.1. кредитного договору вбачається, що відповідач 1 повинен щомісячно, починаючи з серпня 2008 року по липень 2015 року, сплачувати позивачу в рахунок погашення кредиту встановлені у графіку суми. Згідно з підпунктом 3.2.3. кредитного договору кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених пунктом 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктом 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем, відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір поруки, згідно з пунктом 1.1. якого відповідач 2 зобов'язувалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 умов щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, у строки та у порядку, передбачених кредитним договором (а.с. 15). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, що підтверджується випискою про рух коштів по особовому рахунку (а.с. 6). Водночас, відповідач 1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, унаслідок чого станом на 14 березня 2016 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 43 048,40 доларів США, що по курсу НБУ станом на зазначену дату становить 1 120 117,58 грн, з яких: 19 596,09 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 10 009,41 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 10 216,72 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 2223,18 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4, 5). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач 1 не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим допустив заборгованість за кредитом, то право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Окрім того, відповідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оскільки відповідач 1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, то відповідач 2, будучи поручителем, є відповідальною перед позивачем за зобов'язаннями відповідача 1 за кредитним договором. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На переконання суду, позивач за допомогою належних та допустимих доказів довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, натомість відповідачі доказів для спростування доводів позивача не подали. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач 1 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а відповідач 2 поручилася перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за цим договором. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити у повному обсязі. Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 16 801,76 грн (а.с. 1), отже, оскільки позов задоволено повністю, то з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір у рівних частинах.

Outcome: approved