Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві та Другої київської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS]. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини вказаної квартири. 12 листопада 2013 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори позивачу видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі позивача як спадкоємця Майна, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] Під час вчинення нотаріальної дії щодо оформлення спадкового майна позивачу стало відомо, що 08 грудня 2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Другою київською державною нотаріальною конторою внесено запис № 4190009 про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 9778096). Даний запис було внесено згідно з постановою ВДВС у Голосіївському районі м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 листопада 2006 року серії АА № 805892, яка винесена на підставі виконавчого листа № 2-3866, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 08 червня 2005 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Листом від 17 березня 2014 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на запит щодо зняття арешту з майна, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та покійному [PERSON] повідомив про необхідність звернення до суду. Оскільки на момент накладення арешту на все майно боржника [PERSON] було безпідставно накладено арешт й на майно інших співвласників, позивач просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], внесеного до Єдиного реєстру заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна 08 грудня 2006 року Другою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 листопада 2006 року серії АА № 805892. Також зобов'язати Другу київську державну нотаріальну контору внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна шляхом зняття заборони (арешту) з вказаної квартири. У заяві про уточнення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять звільнити з-під арешту 4/5 квартири [ADDRESS] та зобов'язати Другу київську державну нотаріальну контору внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна шляхом зняття заборони (арешту) з 4/5 частин вказаної квартири, посилаючись на вищевказані обставини. В судовому засіданні представник позивачів підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги з вищевказаних підстав. Відповідач ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надіслав письмові пояснення. Відповідач Друга київська державна нотаріальна контора в судове засідання також не забезпечив явку свого представника, надіслав письмові пояснення. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 13 серпня 2003 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією. (а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року № 6-26 цс 13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з - під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2005 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з27 травня 2005 року до повноліття дитини. Також постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ? частини його доходу, починаючи з 27 травня 2005 року до [INFO]. На підставі судового рішення 08 червня 2005 року Голосіївським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи № 2-3866/9. Постановою державного виконавця ДВС Голосіївського району м. Києва від 27 листопада 2006 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 08 грудня 2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Другою київською державною нотаріальною конторою внесено запис № 4190009 про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9778096), зокрема накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON]. 12 листопада 2013 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON] видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі позивача як спадкоємця майна, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] Суд погоджується з доводами позивачів з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-2 та 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом, серед іншого, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно положень ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Відповідно до ч. 1-2 та 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Позивачі не є боржниками у виконавчому провадженні. Разом з тим, відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає лише порушене право. Позивачам житлове приміщення, на яке накладено арешт, належить на праві спільної часткової власності, тому право кожного з позивачів, накладенням арешту на будівлю, порушене лише в тій частині, яка належить на праві власності кожному з них. Відтак, вимога кожного з позивачів підлягає задоволенню лише в межах тієї частини будівлі, яка належить кожному з них на праві власності. За таких підстав, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved