Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору № б/н, укладеного 04 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» /на даний час - АТ КБ «Приватбанк»/ та [PERSON] , на підставі заяви останнього, банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті [PERSON] за ним рахується заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 10492,36 грн. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Тому просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 10492,36 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, зазначили, що спадщину після смерті [PERSON] не приймали. Вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на підставі заяви від 04 жовтня 2008 року, поданої [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» /на даний час - АТ КБ «Приватбанк»/, банком останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строком кредитування, що відповідає терміну дії картки /а.с. 13-28/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.32/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 03 листопада 2020 року за [PERSON] рахується заборгованість, яка складає 10492,36 грн. /а.с. 7-9/. З матеріалів спадкової справи № 190/2017, заведеної після смерті [PERSON] , убачається, що дана спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора - АТ КБ «Приватбанк» від 27 червня 2017 року, відповідачі із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались /а.с. 75-79/. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до положень ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки з матеріалів спадкової справи, заведеної після [PERSON] , встановити спадкоємців його майна неможливо, належних доказів отримання відповідачами спадкового майна позивачем суду не надано, а посилання останнього на те, що відповідачі на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем внаслідок чого є його спадкоємцями, суд не приймає до уваги, так як та обставина, що згідно відміток у ксерокопії паспортів відповідачів місце їх реєстрації збігається з місцем реєстрації померлого, вказаним у ксерокопії його паспорту /а.с.27-31/, не доводить факту отримання ними спадкового майна, то суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, і вбачає за необхідне у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed