Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2016 підсудність вказаної позовної заяви визначено Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позивач в обґрунтування позову зазначив, що з 01.04.2009 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2015 вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. При цьому, станом на день ухвалення судом зазначеного рішення його дохід становив 12922 грн. Разом з тим, на теперішній час він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., оскільки з червня 2016 року його було звільнено з роботи, у в'язку із чим матеріальне становище значно погіршилось. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце судового засідання була належним чином повідомлена, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Шевченківським районним судом м. Києва під час розгляду справи № 761/8729/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів встановлено наступне. [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], дана обставина встановлена рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 03.04.2009 р. по справі № 2-1663/09, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання, в твердій грошовій сумі - в розмірі 2500 грн. до повноліття, починаючи з 01.04.2009 року. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 20 січня 2012р. по справі № 2-3680/11 (провадження № 2/122/482/2012) зменшено розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 03 квітня 2009р. по справі № 2-1663/09, визначивши їх в розмірі 2000 грн. Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 28 березня 2012р. по справі №22- ц/0190/1929/11 рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 20 січня 2012р. змінено, зменшено розмір аліментів з 2000,00грн. до 1000,00грн. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 04 березня 2013 року по справі №8-ц/190/13/13 скасовано рішення апеляційного суду АР Крим від 28.03.2012р. у зв'язку з нововиявленими обставинами, та рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 20 січня 2012р. по справі № 2-3680/11 (2/122/482/2012) залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2015, зменшено розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 20.01.2012 на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], до 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З копії трудової книжки позивача вбачається, що 14.06.2016 його було звільнено з роботи у ПАТ «БАНК. Відповідно до довідки від 13.07.2016 вих. № 2711 [PERSON] з 15.06.2016 перебуває на обліку в Солом'янському районному центрі зайнятості як безробітний, статус безробітного надано з 15.06.2016, виплату допомоги по безробіттю призначено з 22.06.2016. Згідно наказу ПАТ «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» від 08.04.2015 № 4-в дружина позивача - [PERSON] з 09.04.2015 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що в період з останньої зміни розміру аліментів позивача було звільнено з роботи та він є безробітнім, на його утриманні також малолітній син від другого шлюбу, а дружина перебуває у декретній відпустці, то суд вважає, що такі обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача у сторону його погіршення, а тому з урахуванням прав та інтересів дитини - [PERSON] приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом зменшення розміру аліментів з 1500 грн. до 1000 грн. на місяць.

Outcome: partial