Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У червні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 07 березня 2008 року виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 02. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у звязку із тим, що виявилися різні погляди на життя, внаслідок чого подружжя перестало розуміти один одного, постійно виникають сварки, свідком яких часто є спільна від шлюбу дитина. З листопада 2014 року подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач вважає, що примирення неможливе. Шлюб набув формального значення і зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем, а також просить після розірвання шлюбу змінити прізвище відповідача із [PERSON] на [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 061432 вбачається, що 07 березня 2008 року виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 29 вересня 2008 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про її народження (а.с.7). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Разом з тим, позовні вимоги щодо зміни прізвища відповідача після розірвання шлюбу із «Нишенко» на «Смалюк» задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, вищевказана позовна вимога не ґрунтується на вимогах закону, так як Сімейним Кодексом України передбачено право відповідача після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке було змінене при реєстрації шлюбу, або відновити своє дошлюбне прізвище, в свою чергу, позивач не уповноважений вимагати зміни прізвища відповідача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: partial