Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У травні 2020 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовано позов тим, що між 13 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір R53400484233В. Відповідно до умов Кредитного договору R53400484233В від 13.11.2013 року, предметом договору є надання банком позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 99 000,00 грн.; строк користування - по 13.11.2018 року; проценти за користування кредитом - 10% річних. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.4.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1.39% від початкової суми кредиту. Позичальник письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження Банку, про умови кредитування. Позичальник погодився із діючими умовами банківських та супутніх послуг, які сплачуються ним відповідно до Графіку згідно з додатком, який є невід`ємною частиною цього Договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню Кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості Кредиту та реальної процентної ставки (п.6.2 Кредитного договору). 27.03.2017 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та позивачем було укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) №270317нв. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимог №1 позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором R53400484233В. Умови вищезазначеного Кредитного договору відповідачем не виконані і станом на 27.12.2019 року заборгованість позичальника становить 105551,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 38525,32 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 10732,17 грн.; заборгованість по комісії - 28898,10 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 27395,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] отримав 11 серпня 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. 31 серпня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача. Не погоджуючись з позовом відповідач зазначив, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами, що він набув на достатніх правових підставах права та обов`язки первісного кредитора, а саме Акціонерного товариства «ВТБ Банк». Заперечує отримання кредитних коштів від ПАТ «ВТБ Банк». Просив відмовити у задоволені позову. 28 вересня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача АТ «Таскомбанк». Наполягав на задоволенні позову. Вважає відзив на позовну заяву безпідставним та необґрунтованим. Вказав, що позивач провів повний розрахунок за договором відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270317нв від 27.03.2017 року по вищевказаних кредитних зобов`язаннях. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується Меморіальним ордером №21436 від 13 листопада 2013 року. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13.11.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір R53400484233В про надання останньому кредиту у сумі 99 000,00 грн., строк повернення кредиту 13.11.2018 року, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних., а в п.5.1 договору передбачена сплата пені у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту. Відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (споживчі кредити) № 270317нв від 27.03.2017 року, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ПАТ «ВТБ БАНК» до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. В подальшому правонаступником Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» став позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк», що підтверджується статутом АТ «Таскомбанк», затверженим загальними зборами акціонерів АТ «Таскомбанк», протокол від 24.04.2019 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53400484233В від 13.11.2013 року, [PERSON] станом на 27.12.2019 року заборгованість позичальника становить 105551,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 38525,32 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 10732,17 грн.; заборгованість по комісії - 28898,10 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 27395,41 грн. Згідно із п.1 ч.1 ст.512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.516 Цивільного Кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст.1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Однак, відповідач умови договору № R53400484233В від 13.11.2013 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору (п.п. 1, 4.2, 4.3, 5.1) та вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 27.12.2019 року складає 105551,00 грн. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R53400484233В від 13.11.2013 року в розмірі 105551,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 38525,32 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 10732,17 грн.; заборгованість по комісії - 28898,10 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 27395,41 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2102 грн., сплачений останнім при подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved