Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У січні 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , заінтересована особа - Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Іловайська Донецької області, яка померла [INFO] у місті Іловайську м. Харцизька Донецької області від набряку мозку, повторного порушення кровообігу ( 23 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року) зі змішаним типом внаслідок ЦА, АГ. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] в м. Іловайську померла її мати - [PERSON] , [INFO] , яку було поховано на тимчасово окупованій території Україні, що підтверджується наданими суду фотографіями з місця поховання. У зв`язку з тим, що [PERSON] померла на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Для отримання свідоцтва про смерть матері, представник заявника звернулась до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте їй було відмовлено, оскільки надана довідка про причину смерті заявник отримала на окупованій території України, проте вони не відповідають законодавству України. У зв`язку з чим, заявник була вимушена звернутись до суду. Встановлення факту смерті [PERSON] заявниці необхідне для державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про смерть. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Свиридова О.М. не з`явилися. Проте, від останньої надійшла заява про розгляд справи про встановлення факту смерті без її участі та без участі заявниці. Представник заінтересованої особи - Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була письмово належним чином повідомлена. Від останньої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Письмові заперечення (пояснення) стосовно заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, від представника заінтересованої особи до суду не надходили. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2006 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області. (а.с. 4-5) [PERSON] доводиться померлій [PERSON] рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 25 травня 1968 року (а.с.6); свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] , серії [NUMBER] від 09 січня 1987 року (а.с.6); свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] , серії [NUMBER] від 28 березня 1995 року (а.с. 7); свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] , серії [NUMBER] від 07 липня 2006 року (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2000 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області. (а.с. 9) На підтвердження факту смерті своєї матері заявницею надано наступні документи: - лікарське свідоцтво про смерть № 82 від 10 серпня 2020 року, відповідно до якого [INFO] в стаціонарі неврологічного відділення Вузлової лікарні Ст.Іловайськ, яка знаходиться в м. Іловайськ м. Харцизька Донецької області, померла [PERSON] від набряку мозку, повторного порушення мозкового кровообігу (23 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року) по змішаному типу внаслідок ЦА, АГ (а.с. 11); - довідку № 82 про причину смерті [PERSON] , яка померла [INFO] від повторного порушення мозкового кровообігу (23 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року) по змішаному типу внаслідок ЦА, АГ (а.с. 11); - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане 11 серпня 2020 року відділом РАЦС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Іловайськ міста Харцизька, померла [INFO] в місті Іловайськ міста Харцизька. (а.с.10) Як вбачається з відмови в проведені державної реєстрації смерті від 14 січня 2021 року, Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), представникові заявника - [PERSON] , було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як останньою пред`явлено документ, який видано на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. (а.с.13) Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, надані заявником лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть є незаконними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. З урахуванням того, що заінтересованою особою заперечення (пояснення) стосовно заяви не надавались, а заявником надані докази, які в сукупності підтверджують факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Іловайська Донецької області, яка померла [INFO] у місті Іловайську міста Харцизька Донецької області, суд вважає, що ці обставини в сукупності дають підстави для задоволення заяви. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, а рішення суду є підставою для реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ст. 317 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved