Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У травні 2021 року позивач, в особі представника адвоката Красносільського М.І. , звернулась до суду з вказаним позовом. В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] - син [PERSON] . Іншим спадкоємцем першої черги є батько Спадкодавця - [PERSON] , який подав до Броварської районної державної нотаріальна контори Київської області заяву про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи те, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживала з ним разом, та те, що на момент смерті у померлого сина не було дружини та дітей, а батько відмовився від прийняття спадщини, в силу ст.ст.1261, 1268 ЦК України позивач є єдиною спадкоємицею першої черги, та такою, що прийняла спадщину. Як стверджує позивач, на момент смерті спадкоємець володів автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, об`єм двигуна 1968 куб.см, номер кузова [NUMBER] , що був придбаний ним 11.02.2019р. в м. Каунас, Республіка Литва (Купча від 11.02.2019р., Довіреність LT 20180330 від 22.09.2018 року) та ввезена в Україну згідно митної декларації №ІМ-40 АА, довідковий номер Вн.1172. Однак, як зазначає позивач, спадкодавець за життя не встиг здійснити державну реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, рік першої реєстрації 2005, ідентифікаційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим 27 квітня 2021 року Броварська районна Державна нотаріальна контора Київської області на заяву [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом повідомила, що оформлення права на автомобіль можливо виключно за умови надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на автомобіль (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), а у випадку його відсутності зазначено про необхідність звернення до суду по питанню визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування (лист № 1385/02.14 від 27.04.2021р.). Враховуючи відмову нотаріуса, позивач просила суд визнати за нею право власності на автомобіль в порядку спадкування, на підставі ст. ст. 1216, 1218, 1296 ЦК України. Ухвалою Броварського міськраойнного суду Київської області від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Броварського міськраойнного суду Київської області від 15.07.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач, представнник позивача не з`явились. Представником надано заяву про розгялд справи за його відсутність, позовні вмиоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. до суду надійшла письмова заява престваника позивача про розгяляд справи у його відстності. Третя особа - нотаріус, належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, надіслала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі за наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, надіслала суду заяву, в якій просили розглянути справу без участі за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видано 19 червня 2019 року. Померлий [PERSON] - син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] /а.с. 7/. На момент смерті спадкоємець володів автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, об`єм двигуна 1968 куб.см, номер кузова [NUMBER] , що був придбаний ним 11.02.2019р. в м. Каунас, Республіка Литва (Купча від 11.02.2019р., Довіреність LT 20180330 від 22.09.2018 року) та ввезена в Україну згідно митної декларації №ІМ-40 АА, довідковий номер Вн.1172. Однак, як вбачається з маатеріалів справи, спадкодавець за життя не встиг здійснити державну реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, рік першої реєстрації 2005, ідентифікаційний номер [NUMBER] . 27 квітня 2021 року Броварська районна Державна нотаріальна контора Київської області на заяву [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом повідомила, що оформлення права на автомобіль можливо виключно за умови надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на автомобіль (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), а у випадку його відсутності зазначено про необхідність звернення до суду по питанню визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування (лист № 1385/02.14 від 27.04.2021р.). Тобто, фактично нотаріусом було відмовдено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, рік першої реєстрації 2005, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону. Як вбачається з наданих доказів, спадкодавець вчинив всі необхідні дії направлені на розмитнення автомобіля, а саме: отримав у Випробувальній лабораторії ТОВ «ТЕХНОСЕРТИФІК» довідку про те, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, рік першої реєстрації 2005, ідентифікаційний номер [NUMBER] відповідає вимогам екологічного класу не нижче «Євро-3» за даними виробника виходячи з чого, випробувальна лабораторія дійшла висновку що транспортний засіб відповідає діючим вимогам Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів» (Довідка вих. № 2019/494 від 21.02.2019) та сплатив на користь Київської міської митниці ДФС всі передбачені види митних платежів за оформлення транспортного засобу у розмірі 62 550 грн. (квитанція КSK0011 від 21.02.2019 року) та доплату за митне оформлення у розмірі 2 750 грн. (квитанція № N1DVB36659 від 22.02.2019 року). Отже, на переконання суду, позивачем було надано належні докази того, що автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, рік першої реєстрації 2005, ідентифікаційний номер [NUMBER] належав на праві померлому на законних підставах та пройшов реєстрації у встанолений законом спосіб, у зв`язку з чим входить до спадкової маси, і у спадкоємців - позивача [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, виникло право на спадкування автомобіля. В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на переконання суду, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спірний автомобіль. При цьому, суд наголошує, що поняття «майно» слід розглядати в контексті прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що охоплює не тільки існуюче майно, а й те, на яке особа має «законні сподівання». Тож, суд приходить до висновку, що спадкодавцем здійснив належним чином митне оформлення автомобіля для подальшої реєстрації його у територіальному сервісному центрі МВС України та подальшого отримання права власності на нього (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Вказане підтверджується відміткою, зробленою на митній декларації №ІМ-40 АА від 22 лютого 2019 року. Враховуючи викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відшкодування судових витрат, з урахуванням заяви позивача, залишити за позивачем . На підставі викладеного та

Outcome: approved