Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі послалися на наступне. 20.09.2006 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, та земельна ділянка на якій він розташований за адресою: Одеська область, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35-А. Вони є спадкоємцями першої черги за законом, як чоловік та син померлої, проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину. В подальшому позивачі подали суду заяву про збільшення позовних та просять скасувати свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку видане раніше на імя доньки померлої [PERSON]. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяви про проведення судового засідання без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надано суду заяву про розгляд справи за його відчутності, прийняття рішення згідно законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.07.1980 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №201319, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області 17.01.2014 року, актовий запис №30 від 11.07.1980 року. [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0450 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарських споруд, що розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №466940 від 27.01.2003 року, зареєстрований в реєстрі за №116. Земельній ділянці за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35, присвоєно юридичну адресу: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35а, що підтверджується витягом з рішення Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №499-У від 19.09.2008 року. [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35 «а», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА №732083. Згідного технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 10.06.2014 року, будинок має загальну площу 79,8кв.м., житлову площу 47,4кв.м., допоміжну площу 32,4кв.м. Отже, позовні вимоги щодо визнання права власності на ? частку у спільному майні подружжя є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що 20.09.2006 року [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 22.09.2006 року зроблено відповідний актовий запис №79, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №064099 від 27.09.2006 року. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД №383039, виданим Комінтернівським відділом ЗАГС Одеської області 31.08.1982 року, актовий запис №75 від 31.08.1982 року. Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка отримала у спадок 1/3 частку земельної ділянки за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Шевченка, 35 «а», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.10.2008 року, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3336. Відповідно до\~ст. 1300 цього Кодексу\~за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 1301 цього Кодексу\~Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.2 Закону України від 01.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В той же час, здійснення державної реєстрації права власності в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. За таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 368, 1216-1218, 1221, 1261, 1297, 1300, 1301 ЦК України,

Outcome: approved