Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з АТ «Просто-Страхування» на його користь заборгованості зі сплати частини страхового відшкодування в розмірі 3192,27грн., а також стягнення з [PERSON], як винної у ДТП особи, різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 735,00грн. Крім цього поставлено питання про стягнення з відповідачів судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що згідно договору страхування транспортного засобу №1180-12.АЛ01.26 від 20.06.2012 р., ТДВ «СК «Фінекс» було застраховано транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] на випадок пошкодження внаслідок ДТП. 07.02.2013 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, р/н [NUMBER] скоїла зіткнення з вищевказаним автомобілем Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER], що підтерджєтьсю постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.02.2013 р. На виконання своїх зобов'язань, ТДВ «СК «Фінекс» перераховано 10000,00 грн. в якості вартості відновлювального ремонту потерпілому. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1561585, автомобіль Daewoo Lanos, р/н [NUMBER] застрахований АТ «Просто-Страхування» (франшиза складає 0,00 грн.). Проте, АТ «Просто-Страхування» перерахувало позивачеві лише суму страхового відшкодування в розмірі 6807,73 грн., оскільки до суми матеріального збитку 10000,00 грн. застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Позивач стверджував, що згідно звіту оцінювача ФОП [PERSON] №837 від 12.02.2013 р., вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] з урахуванням зносу становила 12475,17 грн., тому АТ «Просто-Страхування» було зобов'язане відшкодувати позивачеві повну суму, яку останній виплатив потерпілій стороні. Крім того, згідно ст.1194 ЦК України відповідач [PERSON], як особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] витрати на отримання позивачем довідки ДАІ про обставини ДТП в сумі 150,00 грн., вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 500,00 грн., а також за отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності 120,00 грн., а всього - 735,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Представник АТ «Просто-Страхування» проти задоволення позову в частині вимог до страхової компанії заперечував з посиланням на те, що страховик має відшкодовувати не витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом застрахованого транспортного засобу, а вартість матеріального збитку. Оскільки звіт №837 від 12.02.2013 р. по оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] не враховує для визначення матеальног збитку коефіцієнт фізичного зносу Ез=0,419, то при відшкодуванні позивачеві суми матеріального збитку, АТ «Просто-Страхування» вирахувало від фактичних витрат, що становили 10000,00 грн., коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 3192,27 грн. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала з посиланням на те, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована АТ «Просто-Страхування», виплата потерпілій стороні проведена в межах ліміту відповідальності (50000,00 грн.), тому вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Щодо доводів стосовно сплати позивачем 115,00 грн. та 120,00 грн. за отримання довідки ДАІ та копії постанови суду, то відповідач вказувала на те, що відповідно до ст.331.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на запит страховика відповідний підрозділ МВС України, та суд зобов'язані безоплатно надати копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 07.02.2013 р. на вуд.Дніпровська набережна,1 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем автомобіль Daewoo Lanos, р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.02.2013 р. у справі №755/2959/13-п водія [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що спричинило вищевказану ДТП. Згідно договору добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних із використанням транспортних засобів №1180-12.АЛ01.26 від 20.06.2012 р., ТДВ «СК «Фінекс» було застраховано транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] на випадок пошкодження внаслідок ДТП. Відповідно рахунка-фактури ФОП [PERSON] №6 від 11.02.2013 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] склала 10000,00 грн., які було сплачено ТДВ «СК «Фінекс» 25.02.2013 р. на рахунок виконавця ремонтних робіт на підставі страхового акта №6852/1180-12.АК01.26 від 18.02.2013 р. 01.04.2012 р. між АТ «Просто-Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1561585 автомобіля Daewoo Lanos, р/н [NUMBER]. Судом установлено, що фактичні витрати, пов'язані із ремонтно-відновлювальними роботами автомобіля Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER], що сплачені страховою компанією ТДВ «СК «Фінекс» становили 10000,00 грн. Згідно вимог ст.29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу потерпілого транспортного засобу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, 15.11.2013 р. АТ «Просто-Страхування» було перераховано на рахунок ТДВ «СК «Фінекс» страхове відшкодування за ремонт автомобіля Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER] суму в розмірі 6807,73 грн., тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту та коефіцієнтом зносу (Ез=0,419), що підтверджується розрахунком страхового відшкодування №39419 від 19.09.2013 р. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача АТ «Просто-Страхування» задоволенню не підлягають, оскільки останнім виконано зобов'язання, передбачені договором №АВ/1561585 та вищевказаним законом. Щодо вимог про стягнення з відповідача [PERSON] різниці між фактичним відшкодванням шкоди позивчем потерпілій стороні, та сумою, отриманою від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON], суд зазначає наступне. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тому обґрунтованими є доводи відподвіача-1 про те, що в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик. Водночас, згідно ст.1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі, тому різницю між фактичним відшкодванням шкоди позивчем потерпілій стороні, та сумою, отриманою від АТ «Просто-Страхування», на користь позивача слід стягнути з відповідача-2 [PERSON], оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, яка повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Щодо витрат, понесених позивачем у зв'язку зі збором довідок про обставини ДТП, суд звертає увагу на те, що ст.331.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), для чого регламентовано безперешкодне та безоплатне надання такої інформації (довідок та інших документів) органами державної влади (у тому числі судовими та правоохоронними) та органами місцевого самоврядування, медичними закладами, а також іншими юридичними особами. Отже, суд вважає, що понесені позивачем витрати, пов'язані із виконанням взятих на себе зобов'язань по договору добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних із використанням транспортних засобів №1180-12.АЛ01.26 від 20.06.2012 р., не підлягають відшкодуванню. За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача з відповідача-2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, отриманою від відповідача-1, а саме суми в розмірі 3192,27 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати мають бути віднесені на рахунок відповідача-2. На підставі викладеного та

Outcome: partial