Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У червні 2018 року позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, уточнивши яку прохала встановити факт її постійного проживання, як спадкоємиці, разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто смерті, у квартирі [ADDRESS] (а.с. 2-6, 34-38). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. [INFO] померла її бабуся - [PERSON] , з якою вона, починаючи з 10 жовтня 2009 року, мешкала разом у квартирі [ADDRESS] . Проживаючи у вказаній квартирі, вона доглядала за бабусею до дня її смерті, через те, що та тривалий час хворіла, а відтак, потребувала сторонньої допомоги та врешті померла після лікування від раку. На даний час вона продовжує мешкати у бабусиній квартирі. Зареєструвати своє місце проживання в ній за життя бабусі вона не встигла, хоча і почала процедуру реєстрації, знявшись з місця реєстрації за попередньою адресою, оскільки бабуся, як власник квартири, мала бути присутня при здійсненні реєстраційних дій, через незадовільний стан здоров`я. З тих підстав, що вона не була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, яку вона фактично прийняла, оскільки спільно проживала із спадкодавцем упродовж останніх п`яти років, що передували дню смерті бабусі. Оскільки відповідач по справі є її матір`ю та донькою її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , а отже і спадкоємицею за законом, спираючись на висновки, викладені в ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року та у постанові апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року, звернулась до суду із цим позовом, прохаючи встановити факт від якого залежить успадкування нею майна спадкодавиці [PERSON] . Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху, в тому числі, з метою звернення [PERSON] до суду з заявою в порядку окремого провадження. (а.с. 30) 23 серпня 2018 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, у якій остання зазначила, що раніше вона зверталась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні. У відкритті провадження за її заявою Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відмовлено через те, що зі змісту заяви вбачався спір про право. Ця ухвала суду набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку, оскільки апеляційним судом Дніпропетровської області підтримано висновки суду першої інстанції про те, що із її заяви окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. Існування цих судових рішень, які є для неї обов`язковими та остаточними, є перешкодою для звернення до суду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 листопада 2018 року (а.с. 39). Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року до участі у справі залучено третю особу - Першу Дніпровську державну нотаріальну контору (а.с.46-47). Ухвалою суду від 09 січня 2019 року до участі у справі залучено третю особу - територіальну громаду м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (а.с. 54-55). 21 лютого 2019 року до суду надійшла письмова заява третьої особи - Першої Дніпровської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі їх представника. Вирішення справи залишено на розсуд суду (а.с. 60). 06 травня 2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 04 липня 2019 року (а.с. 69-71). Ухвалою суду від 06 травня 2019 року відмовлено у задоволенні усного клопотання представника третьої особи - територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, про залучення його довірителя до участі у справі як відповідача, або про зміну його статусу із третьої особи на відповідача (а.с.72-73). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позові. Пояснення надали аналогічні тексту позову. Представник позивачки додатково пояснив, що на момент звернення до суду із позовом відповідачка не визнавала факту мешкання її довірителя із спадкодавцем на день відкриття спадщини, що і стало підставою для звернення до суду із позовом, оскільки між спадкоємцями був наявний спір. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи - територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, в судовому засіданні покладався у вирішенні спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наданими позивачкою письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 12,13) та онукою [PERSON] (а.с. 10, 11). [INFO] [PERSON] померла у віці 85 років, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ДМУЮ видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно із довідкою єдиного абонентського відділу Жовтневого району КП «Міські комунальні платежі» № 29290 від 06 серпня 2015 року, [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 07 березня 1986 року по 04 серпня 2015 року (а.с. 14). [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 08 листопада 2005 року по 29 січня 2013 року (а.с. 7). З реєстрації за вказаною адресою її було знято у зв`язку із вибуттям до квартири [ADDRESS] (а.с. 20), де позивачка так і не зареєструвала своє місце мешкання. Факт проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 10 жовтня 2009 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , підтверджується складеним сусідами покійної [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] актом від 06 липня 2017 року (а.с.16). Цей факт визнаний відповідачкою у судовому засіданні, отже, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. 23 серпня 2017 року позивачка звернулась до Першої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] (а.с. 15). У заяві позивачка послалась на те, що вона прийняла спадщину після смерті бабусі, оскільки проживала з нею разом, за однією адресою, де продовжує проживати і по цей час. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N -296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Фізична особа може мати декілька місць проживання, у цьому разі місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Зокрема, за положеннями п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Доказом проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, покази свідків та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із вимогами ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону слід дійти висновку, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання позивача за однією адресою зі спадкодавцем або реєстрація місця проживання позивача за іншою адресою не є абсолютним підтвердженням або спростуванням обставин того, що спадкоємець проживав або не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із вимогами ч.1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З наведених норм чинного законодавства України та дійсних обставин справи випливає наступне. Позивачка є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала зі своєю бабусею, починаючи з 10 жовтня 2009 року і по день її смерті, тобто по [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , оскільки та хворіла на онкологічне захворювання, яке безумовно, є тяжкою хворобою. В силу того, що відповідачкою не надано доказів прийняття нею спадщини після смерті її матері - [PERSON] , а інших спадкоємців у покійної [PERSON] немає, позивачка є спадкоємицею четвертої черги за законом. Відповідачкою, як спадкоємицею за законом першої черги, право позивачки на спадщину не визнавалось і з тих підстав, що вона не вважала доведеним факт її проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини. Оскільки в інший спосіб встановити даний факт позивачка можливості немає, а його встановлення судом передбачено наведеними вище нормами права та забезпечить ефективний захист спадкового права позивачки, яке до цього часу нею не реалізовано, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір, понесений позивачкою при поданні позову до суду, підлягає стягненню із відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved