Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис № 17883 від 31.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., щодо стягнення із [PERSON] грошових коштів у сумі 16 105, 24 грн., таким, що не підлягає виконанню. Згідно ухвали суду від 07 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року витребувано з Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області копії матеріалів виконавчого провадження та визнано явку представника органу ДВС обов`язковою у судове засідання. Після спливу строку визначеного ухвалою суджу від 17 серпня 2018 року відповідачем у справі подано 19 квітня 2019 року відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 05 липня 2019 року явку представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання визнавалась обов`язковою. Згідно ухвали суду від 18 вересня 2019 року визнано явку представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання обов`язковою. Повідомлено відповідача АТ КБ «ПриватБанк» шляхом опублівання оголошення на сайті «Судова влада». Витребувано з Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області належним чином завірену копію виконавчого провадження та витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірені копії документів, які були підставою для вчинення виконавчого напису нотаруса. Представник позивача - адвоката Захаров Т.Г. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність представника позивача та позивача по справі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомленим належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада» та явка представника ухвалою суду від 18 вересня 2019 року визнавалась обов`язковою. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяви в яких прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представників, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 25.02.2014 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» ( стара назва ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір б/н. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. було здійснено виконавчий напис № 17883 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.02.2014 року, укладеного між сторонами у справі, у сумі 16 105,24 грн. з них: 2546,27 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту; 2170, 21 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 10145,45 грн. - пеня, 500,00 грн. - заборгованість по штрафу, 743,11 грн. - заборгованість по штрафу; 1800,00 грн. - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису (а.с.7). Згідно постанови Державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10 січня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 17883 від 31.10.2017 року ( а.с.108). Згідно постанови державного виконавця від 10 січня 2017 року про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи, постановлено звернути стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] ( а.с.32). Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Так, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передбачену або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 2.3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року № 296/5, визнано, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Так, як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису банком було надано Виписку з розрахунку, яка не містить посилання на період з якого виникла заборгованість, детальних розрахунків заборгованості в контексті зі строками її погашення. В ній лише зазначені загальні суми заборгованості. При цьому, серед іншого нотаріусу банком було надано письмову вимогу про повернення коштів, яка направлялась на адресу [PERSON] ..Таким чином, дані документи не можуть бути тими документами, які містить відомості про безспірність заборгованості [PERSON] .. Більше того, до розрахунку заборгованості, який було надано нотаріусу було надано розрахунок пені з 25.02.2014 року, який був проведений банківською установою з порушенням вимог ст. 258 ЦК України, що в свою чергу виключає безспірність. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безпірними. На підставі вище викладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved