Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «ФІНРОСТБАНК» в особі Полтавського регіонального відділення ПАТ «ФІНРОСТБАНК, в якому просив стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 31 641 грн. На підтвердження своїх вимог вказував, що протягом лютого 2014 року вона уклала з відповідачем три однотипні строкові депозитні договори на розміщення вкладів. По закінченню строку вкладів відповідач кошти та нараховані проценти не повернув. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 12.02.2014 року про строковий вклад № 17649-Д «З любов'ю» зі щомісячною сплатою процентів позивач передав відповідачу в депозит грошові кошти в розмірі 6 053,00 грн. Вклад розміщений на строк 58 днів, з 12.02.2014 року по 11.04.2014 року включно. Проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 23% річних. Для виконання умов договору відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідач зобов'язався повернути суму вкладу після закінчення строку дії договору на вимогу позивача. Факт зарахування грошових коштів позивача на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № TR.77881.337.99073 від 12.02.14 року (а.с. 4-6). Відповідно до умов договору від 18.02.2014 року про строковий вклад № 17655-Д «З любов'ю» зі щомісячною сплатою процентів позивач передав відповідачу в депозит грошові кошти в розмірі 19 730,00 грн. Вклад розміщений на строк 59 днів з 18.02.2014 року по 18.04.2014 року включно. Проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 23% річних. Для виконання умов договору відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідач зобов'язався повернути суму після закінчення строку дії договору на вимогу позивача. Факт зарахування грошових коштів позивача на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № TR.78383.229.99073 від 18.02.2014 року (а.с. 7-9). Відповідно до умов договору від 25.02.2014 року про строковий вклад № 17658-Д «Весняні паростки» зі щомісячною сплатою процентів позивач передав відповідачу в депозит грошові кошти в розмірі 5858,00 грн.. Вклад розміщений на строк з 25.02.2014 року по 25.04.2014 року включно. Проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 24% річних. Для виконання умов договору відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідач зобов'язався повернути суму після закінчення строку дії договору на вимогу позивача. Факт зарахування грошових коштів позивача на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № TR.78961.97.99073 від 26.02.2014 року (а.с. 10-12). 23 квітня 2014 року позивач звернулась до відповідача та зареєструвала заяву з вимогою повернути депозитні вклади у загальному розмірі 31 641,00 грн. за вказаними вище трьома депозитними договорами (а.с. 13). Станом на час розгляду спору грошові кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Ч. 1 ст. 612 ЦК України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ПАТ «ФІНРОСТБАНК» не виконав умови договорів, не повернувши [PERSON] суму внесків та нараховані проценти. Вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, а тому підлягають повному задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 6 053 грн. +19 739 грн. +5 858 грн. = 31 641 грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 316,41 грн.

Outcome: approved