Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю 3 місяці для подання до [PERSON] районної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її баби [PERSON], померлої 17 серпня 2016 року. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2017 року позов [PERSON] задоволено повністю. Визначено [PERSON], [INFO], додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням чинності, для подання нею заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її баби [PERSON], померлої 17 серпня 2016 року, у віці 88 років. З апеляційною скаргою звернулася [PERSON], яка не брала участі у справі, та просила скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. За доводами [PERSON], при розгляді справи суд порушив норми процесуального права, не залучив її до участі у справі в якості співвідповідача як спадкоємця за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17 серпня 2016 року та на день смерті постійно проживала і була зареєстрована разом зі [PERSON], що підтверджується довідкою міської ради та домовою книгою. Заявниця вказує на те, що у передбачені законом строки звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус повідомив [PERSON] про оскаржуване судове рішення, яке на думку останньої, порушує її законні права та інтереси. Заявниця вважає причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, які зазначені [PERSON] у позові, надуманими та нелогічними. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON], [PERSON], перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте таким вимогам не відповідає рішення суду першої інстанції. Задовольняючи позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог та визнав причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, а саме: невірну консультацію, незнання чинного законодавства та інші обєктивні обставини. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд. Судом встановлено, що [PERSON] померла 17 серпня 2016 (а.с.3). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є донькою померлої [PERSON] (а.с.49). За життя спадкодавець [PERSON] склала 16 березня 2010 року заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме права заповіла [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та зареєстровано в реєстрі для нотаріальних дій за №7 (а.с.4). Згідно інформації [PERSON] районної нотаріальної контори №533/01-16 від 06.06.2017 року, 24 жовтня 2016 року заведена спадкова справа №251/2016 до майна померлої 17 серпня 2016 року [PERSON] З заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON], а також [PERSON], яка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.20). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до положень ст.1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з даним позовом [PERSON] вказувала на те, що 17 серпня 2016 року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно в с. Тополі Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] 12 травня 2017 року позивач звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], де їй повідомили про пропуск строку для подання такої заяви. Позивач вказувала, що вчасно не подала заяву про прийняття спадщини через трагічну смерть 12 березня 2016 року своєї матері, а потім смерть 17 серпня 2016 року баби [PERSON], що стало наслідком депресії. А також тривалий судовий розгляд кримінальної справи про притягнення до відповідальності особи, винної у смерті її матері та складений у 2010 році заповіт, тобто за шість років до смерті спадкодавця, стали причинами того, що позивач «запамятувала» про строки подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначені норми та оцінивши обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що зазначені [PERSON] причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, зокрема, депресія, тривалий розгляд кримінальної справи та складений спадкодавцем заповіт за шість років до смерті не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність [PERSON] поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є помилковим. Крім того, вказаний позов предявлений до неналежного відповідача. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачем є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] у встановлений законом строк [PERSON] звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка є спадкоємцем першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України. [PERSON], на імя якої був складений [PERSON] 16.03.2010 року заповіт, звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із пропуском строку, встановленого ч.1 ст.1269 ЦК України. У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши відповідачем [PERSON] районну державну нотаріальну контору, яка не є належним відповідачем у справі. [PERSON] не брала участі у даній справі. Отже, заявлені позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо зачіпають інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу. Зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, то на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 704 грн. в повернення сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved