Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У червні 2015 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернулась позивач з позовною заявою до Територіального громади в особі Дніпродзержинської міської ради у якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, після померлого 14 грудня 2013 року батька [PERSON]. У своєму позові позивач зазначила, що 27 березня 1995 року померла бабуся позивачки, [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складалась із 19/50 частки будинку № 32 по вул. Дзержинського в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. Спадкоємцями за законом, відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, були діти спадкодавця [PERSON], а саме: син - [PERSON] (батько позивача) та донька - Батаченко (дівоче прізвище Косік) [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] не бажала прийняти спадщину, в зв'язку з чим не подавала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON]С, в тому числі і на час відкриття спадщини в будинку № 32, розташованого по вул. Дзержинського в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, який належав спадкодавцеві на праві приватної власності. Після смерті матері спадкоємець [PERSON] також продовжував проживати за зазначеною вище адресою, в зв'язку з чим він фактично вступив у володіння спадковим майном,тобто мав можливість бути в безпосередньому постійному фактичному матеріальному зв'язку з річчю - 19/50 частини вищезазначеного житлового будинку. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] але при житті не отримав свідоцтво про право на спадщину та не оформив своїх спадкових прав. 14 грудня 2013 року батько позивачки [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, що складається з 19/50 частки будинку № 32, розташованого по вул. Дзержинського в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. Заповіт [PERSON] не складав. Право на спадкування за законом після смерті [PERSON] мають доньки спадкодавця: позивачка Булана (дівоче прізвище Косік) [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище Косік) [PERSON] та рідний брат позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. Спадкодавець був розлучений. Батьки померли до його смерті. Після розлучення між спадкодавцем [PERSON] та матір'ю позивачки [PERSON] склалися неприємні відносини, в зв'язку з чим діти не спілкувалась з батьком [PERSON]М і не знали, що останній помер 14 грудня 2013 року. Про факт смерті батька [PERSON] позивачка дізналась від своєї рідної сестри [PERSON] 9 червня 2015 року, якій стало відомо про це випадково від знайомих. Відсутність інформації у позивачки про смерть батька [PERSON] (спадкодавця) стало поважною причиною пропуску строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. Спадкоємці по закону .сестра позивачки [PERSON] та брат [PERSON] не бажають прийняти спадщину після батька [PERSON], в зв'язку з чим із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] звертатись не збираються. На цей час після смерті батька позивачка залишилася єдиною спадкоємцем за законом, що бажає прийняти спадщину на майно спадкодавця, в тому числі на 19/50 частки жилого будинку, розташованого по вул. Дзержинського в м. Дніпродзержинську. Дніпропетровської області. 10 червня 2015 року позивачка звернулась до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської області із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори. Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року №1470/02-14 відмовлено позивачці [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер 14 грудня 2013 року, в зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи, третя особа також просила суд розглянути справу без його участі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 1995 року померла бабуся позивачки, [PERSON], після її смерті залишилась спадщина, що складалась із 19/50 частки будинку № 32 по вул. Дзержинського в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. Спадкоємцями за законом, відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, були діти спадкодавця [PERSON], а саме: син - [PERSON] (батько позивача) та донька - Батаченко (дівоче прізвище Косік) [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] не бажала прийняти спадщину, в зв'язку з чим не подавала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON]С, в тому числі і на час відкриття спадщини в будинку № 32, розташованого по вул. Дзержинського в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, який належав спадкодавцеві на праві приватної власності, як продовжував там проживати і після смерті своєї матері, в зв'язку з чим він фактично вступив у володіння спадковим майном,тобто мав можливість бути в безпосередньому постійному фактичному матеріальному зв'язку з річчю - 19/50 частини вищезазначеного житлового будинку. але при житті не отримав свідоцтво про право на спадщину та не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, 14 грудня 2013 року батько позивачки [PERSON] - помер. Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина, що складається з 19/50 частки будинку № 32, розташованого по вул. Дзержинського в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, заповіт [PERSON] не складав. З матеріалів справи вбачається, що право на спадкування за законом після смерті [PERSON] мають доньки спадкодавця: позивачка Булана (дівоче прізвище Косік) [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище Косік) [PERSON] та рідний брат позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх, оскільки спадкодавець був розлучений. Судом встановлено, що після розлучення між спадкодавцем [PERSON] та матір'ю позивачки [PERSON] склалися неприємні відносини, в зв'язку з чим діти не спілкувалась з батьком [PERSON]М і не знали, що останній помер 14 грудня 2013 року, про факт смерті батька [PERSON] позивачка дізналась від своєї рідної сестри [PERSON] 9 червня 2015 року, якій стало відомо про це випадково від знайомих. Спадкоємці по закону .сестра позивачки [PERSON] та брат [PERSON] не бажають прийняти спадщину після батька [PERSON], в зв'язку з чим із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] звертатись не збираються. Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2015 року позивачка звернулась до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської області із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], але постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року №1470/02-14 було відмовлено позивачці [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер 14 грудня 2013 року, в зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як зазначено в ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, яка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач не подала заяву про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки позивач не володіла інформацією про смерть спадкодавця, до того ж сімейні проблеми, які вона мала вирішувати сама, не залишили їй часу для звернень за отриманням консультації, щодо прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідність до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved