Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: Першотравневий відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, в якому просило звільнити автомобіль марки ВАЗ, модель 21101, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з-під арешту та розшуку. В обґрунтування позову зазначало, що 7 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CVFMAN00010004, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 12184,96 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позичальником [PERSON] 7 березня 2007 року укладено договір застави автотранспорту № CVFMAN00010004, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] й відповідно саме з 07 березня 2007 року у банку виникло право застави на спірний автомобіль. 26 лютого 2009 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Радул В.П. при примусовому виконанні судового наказу 2-н-326/08, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6464,20 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено його в розшук, який належить на праві власності відповідачу. 23 січня 2014 року державний виконавець Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мінтенко В.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-468, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 126 292,75 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено транспортний засіб в розшук. Вказуючи на те,що у банку право застави виникло з 7 березня 2007 року, а постанова Першотравневим ВДВС про накладення арешту та розшук майна була винесена у 2014 році, тобто пізніше ніж укладено договір застави, та станом на 06 травня 2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не погашена і становить 40 895,12 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги шляхом реалізації належного йому право на звернення стягнення на предмет застави та виконати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці, яке ст. 124 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню. Тому посилаючись на вказане, банк просив звільнити належний на праві власності [PERSON] автомобіль марки ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номера [NUMBER] з-під арешту, накладеного 26 лютого 2009 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Радулом В.П. та 23 січня 2014 року, накладеного державним виконавцем Першотравневого ВДВС Мінтенко В.Г. і припинити розшук вказаного спірного транспортного засобу, а також стягнути судові витрати. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав заяву про розгляд справи на підставі положень ст. 158 ЦПК України у відсутності їх представника, а також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримає в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення в газеті, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Шевченківського та Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 7 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CVFMAN00010004, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 12184,94 дол. США (а.с. 2-4). Крім того, 7 березня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем укладено договір застави автотранспорту № CVFMAN00010004, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки ВАЗ, модель 21101, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5-7). Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконував, що призвело до утворення заборгованості, у зв'язку з чим банк був змушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2012 року позов банку задоволено та у рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на автомобіль марки ВАЗ, модель 21101, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 26 лютого 2009 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Радул В.П. при примусовому виконанні судового наказу 2-н-326/08 виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6464,20 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено його в розшук, який належить на праві власності відповідачу. Крім того, 23 січня 2014 року державний виконавець Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мінтенко В.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-468, виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 126292,75 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено його в розшук, який належить на праві власності [PERSON] Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Як вбачається зі змісту договору застави, він укладений між позивачем та відповідачем 07 березня 2007 року. Крім того, статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Крім того, статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Частиною 3 ст. 12 даного Закону визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виконання пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувам з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно із положеннями ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Таким чином, пріоритетом є переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно. Разом з тим, факт зареєстрованого обтяження рухомого майна, а саме автомобіля марки марки ВАЗ, модель 21101, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], відповідно до договору застави, укладеного між позивачем та банком. Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, про арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. При цьому заборгованість відповідача перед банком значно перевищує вартість предмета застави. Таким чином, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Крім того, згідно із нормами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, а також письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що в результаті проведених виконавчих дій, порушено права та інтереси позивача, що позбавляє його права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а тому спірний автомобіль підлягає звільненню з-під арешту, накладеного 29 лютого 2009 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ та 23 січня 2014 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ, й відповідно розшук підлягає припиненню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved