Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції 05.07.2003 року, актовий запис № 636 від 05.07.2003 року. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 05 липня 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Протягом останнього року вони мешкають окремо один від одного, оскільки між ними відбувались постійні сварки та суперечки, в результаті чого він вирішив піти з родини. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з листопада 2013 року. З цього часу сторони живуть окремо, загального господарства не ведуть, почуття любові до відповідача втрачено остаточно. Вважає, що сім'я фактично розпалася, примирення між ним та відповідачем не можливе. У судовому засіданні 01.07.2014 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Позивач доповнив також, що примиритись з відповідачкою вони намагались, але спроби позитивних результатів не дали. На теперішній час вони вирішили залишитись друзями. Протягом останнього року він мешкає з іншою жінкою. Його дружина також має іншого чоловіка. Дружину не кохає та вважає неможливим відновлення родини. У судовому засіданні 01.10.2014 року представник позивача пояснив, що наданий судом строк для примирення сторін позитивних результатів не приніс. Просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач до судового засідання 01.10.2014 року не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений був належним чином. Представник позивача пояснив, що позивач хворіє та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні 01.07.2014 року позов визнала у повному обсязі. Пояснила, що позивач має нову сім'ю та має кошти для її забезпечення. Майнового спору між сторонами нема. Кожен з них має своє особисте життя. Крім того, сторони прийняли спільне рішення розійтись. У судовому засіданні 01.10.2014 року відповідач пояснила, що наданий судом строк для примирення сторін позитивних результатів не приніс. Просила суд розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, його представника, а також відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 05 липня 2003 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 636 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 09.09.2003 року (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Наданий судом строк позитивних результатів не приніс. На підставі викладеного,

Outcome: approved