Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.04.2007р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% відсотків в місяць на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті\~позивача www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну на рішенням та ініціативою банку (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 12.06.2017р. року має заборгованість у розмірі 16630,65 грн, з яких: -\~\~1003,70 грн. - заборгованість за кредитом; -\~\~12802,64 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; -\~\~1794,28 грн. - заборгованість за пенею; -\~\~250 грн. - штраф (фіксована частина); -\~\~780,03 грн. - штраф (процентна частина). З урахуванням наведеного банк просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.04.2007р. в розмірі 16630,65 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що оскільки Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не містять підпису сторін, вони не являються частиною кредитного договору і їх положення не повинні застосовуватися до відносин сторін. Вважає, що належними доказами у даній справі можуть бути лише первинні документи щодо здійснення господарських операцій, а оскільки позивачем не надано належних доказів наявності заборгованості та її розміру, у задоволенні позову має бути відмовлено у звязку з відсутністю належного розрахунку заборгованості. Вимогу про одночасне стягнення пені і штрафу за одне і те саме порушення вважає такою, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Виходячи з того, що заборгованість за кредитом становить 1003,70 грн., а сума інших нарахувань становить 15626,95 грн., просить відповідно до ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки. З урахуванням викладеного, просить в частині задоволення позовних вимог про стягнення процентів та штрафних санкцій відмовити у повному обсязі, в іншій частині позову справу вирішити на розсуд суду. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, судвважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н у формі Анкети-Заяви, згідно якої відповідач отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (платіжна картка Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду») з базовою процентною ставкою на місяць - 3%. Зі змісту Анкети-Заяви, підписаної [PERSON], вбачається, що відповідач ознайомилася і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Вона згодна з тим, що ця Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг. Не заперечує проти інформування її про стан платіжної картки за допомогою e-mail або sms. Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту у Пам'ятці клієнта. Відповідно до умов договору, [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок із номером картки 4149003535390225. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.У даній Анкеті-Заяві [PERSON] поставила підпис під тим, що вона отримала кредитну карту та пін-код. Згідно пояснень відповідача, за час користування цією банківською послугою кредитна картка перевидавалась. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. При підвищенні процентної ставки підлягає зясуванню визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надано право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком або згідно з п. 1.1.3.1.9, за яким передбачено смс-повідомлення клієнта. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору діяла процентна ставка в розмірі 3% на місяць або 36% на рік. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, з січня 2013 року діяла процентна ставка 30% річних, з 01.09.2014р. 34,8% річних, з 01.04.2015р. 43,2% річних. З червня 2015 року проценти також нараховувалися за вказаними процентними ставками. Повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки підтверджується у виписці по рахунку. Дії позичальника свідчать про прийняття пропозиції кредитора. З виписки з банківського рахунку, розрахунку заборгованості вбачається, що з початку виникнення правовідносин сторін за вищевказаним договором за вказаний у позові період відповідачем проводилось зняття готівкових коштів та часткове погашення заборгованості за кредитним договором, [PERSON] за допомогою картки отримувала банківські послуги банківського рахунку. Викладене свідчить про підтвердження факту отримання відповідачем зазначених у розрахунку кредитних коштів та користування ними. Відповідач не заперечує факт користування кредитними коштамиу вказаний період часу, згідно розрахунку, останній платіж на погашення заборгованості здійснила 14.04.2017р. Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджено, що [PERSON] отримувала кредитну картку та користувалася нею, однак умови Договору не виконувала належним чином.Згідно розрахунку заборгованості за Договором, заборгованість [PERSON] станом на 12.06.2017р. становить 16630,65 грн, з яких: -\~\~1003,70 грн. - заборгованість за кредитом; -\~\~12802,64 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; -\~\~1794,28 грн. - заборгованість за пенею; -\~\~250 грн. - штраф (фіксована частина); -\~\~780,03 грн. - штраф (процентна частина). Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором підтверджене доказами та виходячи із встановлених\~ст. 526 ЦК України\~загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого\~ст. 629 ЦК України\~принципу обов'язковості договору, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню сума заборгованості по кредиту та процентам відповідно до наданого позивачем розрахунку, який підтверджується матеріалами справи, і відповідачем не спростовується. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). При вирішенні спору щодо стягнення пені суд виходить з положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Розмір неустойки може бути зменшений судом за наявності двох обставин: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги доведеність відповідачем його скрутного матеріального становища, з огляду на те, що сума пені майже вдвічі перевищує суму заборгованості по тілу кредиту, виходячи із визначених ст. 627 ЦК України засад справедливості і розумності, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру неустойки відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, як просить відповідач, до розміру заборгованості по тілу кредиту, тобто до 1003,70 грн. Згідно змісту укладеного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою договору з відповідачем, на останнього покладено обовязок при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100,00 грн. відшкодувати неустойку у вигляді пені відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування (пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом), та одночасно з цим передбачено також штраф за порушення строків платежів за буд-яким із грошових зобовязань більше ніж на 30 днів у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Суд вважає, що в такому разі за одну і ту ж заборгованість накладається подвійна відповідальність у вигляді пені та одночасно штрафу, що є неприпустимим. Так, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такі ж висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 6 квітня 2016 року в справі №6-2387цс15, від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що першочергово застосовується пеня з огляду на характер її нарахування, і на цю ж заборгованість одночасно через 30 днів прострочки нараховується штраф, то саме штраф у сумі 250 грн. (фіксована частина), та у сумі 780,03 грн. (процентна частина), не підлягає стягненню з відповідача для уникнення подвійної відповідальності за одне і те ж саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 1003,70 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 12802,64 грн., та пені у розмірі 1003,70 грн. відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, а всього 14810,04 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України [PERSON] на користь банку підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved