Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У травні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 11 березня 2003 року їй /позивачці/, її сину [PERSON] та колишньому чоловіку відповідачу [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності, по 1/3 частині кожному, квартира [ADDRESS] . Рішенням Бородянського районного суду від 30 травня 2005 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , але внаслідок невиконання такого рішення суду у відповідача утворився борг зі сплати аліментів у розмірі 41943,34 грн. 22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Королем Р.А. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 2358 свідоцтво про те, що [PERSON] належить на праві власності майно, яке складається з 1/3 частки зазначеної квартири, що належала [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва про право власності на житло, як майно, що не було реалізоване з прилюдних торгів, та яке позивачка, як стягувач, виявила бажання залишити за собою. Починаючи з грудня 2014 року, відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні даного житла не приймає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, реєстрація відповідача у належній їй /позивачці/ та [PERSON] квартирі створює суттєві незручності та додаткові витрати за комунальні послуги, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Смірнова Т.В. позов підтримала та викладене підтвердила. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України; відзив на позов суду не надав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника позивачки, третьої особи [PERSON] , покази свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 11 березня 2003 року позивачці [PERSON] , її колишньому чоловіку відповідачу [PERSON] та їх сину [PERSON] належала в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] /а.с.6,8-9/. З матеріалів справи вбачається /а.с. 7-11,17-19/, і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, що рішенням Бородянського районного суду від 30 травня 2005 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , але внаслідок неналежного виконання відповідачем такого рішення суду у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. В подальшому свідоцтвом приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Короля Р.А. від 22 вересня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2358, було посвідчено, що раніше належна відповідачу на підставі зазначеного вище свідоцтва на право власності на житло від 11 березня 2003 року 1/3 частка вказаної квартири належить позивачці [PERSON] , оскільки дане майно не реалізоване (торги не відбулися) і позивачка, як стягувач, виявила бажання залишити за собою дане непродане майно. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано /а.с.6/. Як зазначила представник позивачки в судовому засіданні та що також підтвердив своїми показами допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , з грудня 2014 року і по теперішній час відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає /а.с. 22,24-25/. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до\~ст.\~405\~ЦК України,\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач [PERSON] припинив сімейні відносини з позивачкою, з грудня 2014 року, тобто більше шести років він не проживає у належній позивачці та [PERSON] квартирі, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає реалізації прав останніх, як власників квартири, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 908 грн. та за надання правничої допомоги 1500 грн.

Outcome: approved