Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У травні 2018 року Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що багатоквартирний будинок та прибудинкова територія за адресою: [ADDRESS] , обслуговується та перебуває на балансі ТСББ «Комфорт». Відповідач фактично проживає, та є власником квартири [NUMBER] і нежитлового приміщення [NUMBER] . Внаслідок невиконання своїх зобов`язань за період з 29.02.2015 по 31.04.2018 за відповідачем рахується заборгованість з платежів, виходячи з розрахунку встановленого Загальними зборами внеску та загальної площі нежитлового приміщення, в сумі 81 755,77 грн. За вказаний період відповідачем було сплачено послуги за нежитлове приміщення лише за два місяці у листопаді та грудні 2017 року, що і призвело до виникнення заборгованості. Неодноразово правління Позивача зверталося до відповідача з вимогами про сплату заборгованості по оплаті обов`язкових платежів з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг. На підставі наданих розрахунків, просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 28.02.2015 по 31.04.2018 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] в сумі 81 755,77 грн., інфляційних нарахувань - 267 647,97 грн. та 3 % річних в розмірі 7 775,00 грн. У відзиві на позовну заяву від 07.08.2018 року відповідачем зазначено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору від 01.03.2014 року про замовлення послуг з утримання будинку та прибудинкової території, позивач на підтвердження надання відповідних послуг зобов`язаний надавати Акт виконаних робіт та Акт приймання-передавання товарної продукції. Проте позивачем не було надано відповідних актів, які б підтверджували отримання відповідачем послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території. Стверджує, що здійснював оплати виключно за фактично надані житлово-комунальні послуги, тому відсутні підстави для стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. У відповіді на відзиві від 28.08.2019 позивачем зазначено, що між ТСББ «Комфорт» та ПАТ «Київенерго» укладено договір про постачання теплової енергії у гарячій воді у гарячій воді від 30.10.2001 року № 1110120. Сторонами на виконання умов вказаного договору підписуються відповідні Акти приймання-передавання товарної продукції. Проте надавати їх кожному окремому співвласнику позивач не зобов`язаний, так як стороною вказаного договору є ТСББ «Комфорт» як колективний споживач, а не кожен співвласник окремо. Що стосується актів виконаних робіт щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, позивач зазначив, що оформлювати відповідні акти з кожним співвласником в індивідуальному порядку не вбачається за можливе, оскільки визначити обсяг наданих послуг безпосередньо відповідачу об`єктивно неможливо в силу природи та суті таких послуг. Також, позивачем наголошено, що у відповідача, в силу положень ст. 322 ЦК України, існує обов`язок утримувати належне йому на праві власності нерухоме майно, не зважаючи не те чи проживає в ньому відповідач. В поданих 18.09.2019 року запереченнях на відповідь на відзив відповідачем зазначено, що згідно п. 2.2 Договору, оплата за опалення нараховується щомісячно, пропорційно площі приміщення споживача, в опалювальний період, згідно наданих Актів приймання-передавання товарної продукції ПАТ «Київенерго». Також, згідно з п. 3.4.33 Договору, ТСББ зобов`язаний надавати споживачу рахунок та Акт виконаних робіт на загальну суму місячного платежу. Оскільки позивачем не було надано докази надання відповідачу послуг із постачання теплової енергії та послуг по утриманню будинку, між сторонами відсутні зобов`язальні правовідносини, а саме - відсутність у відповідача обов`язку сплачувати позивачу кошти за неотримані послуги. Крім того, відповідач зазначив, що ним було помилково сплачені кошти за послуги, які він не отримав. А зазначення відповідачем в оплачених квитанціях призначення платежу «сплата боргу» означає лише те, що він здійснював оплату з кількаденною про строчкою, оскільки не отримував квитанції вчасно. У своїх додаткових поясненнях на заперечення на відповідь на відзив позивач пояснив, що Об`єднання від імені усіх співвласників виступає єдиним абонентом із споживання мешканцями будинку комунальних та інших послуг на підставі укладених з підприємствами-постачальниками послуг договорів і відповідно саме ТСББ проводить з ними розрахунки за надані послуги згідно з діючими тарифами. Оплата за комунальні та інші послуги надходить на поточний рахунок об`єднання, а ОСББ перераховує їх відповідним обслуговуючим організаціям згідно з укладених договорів. Чинним законодавством України не передбачено складання актів виконання робіт з кожним співвласником окремо. Для того щоб засвідчити факт ненадання послуг, потрібно скласти у письмовій формі відповідний акт, без якого всі претензії до виконавця послуг є безпідставними. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Ухвалою суду від 06.07.2018 відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 05.12.2018 року, до матеріалів справи долучено відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, додаткові пояснення на заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 05.12.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до ОСББ «ТСББ «Комфорт» про визнання недійсним рішення загальних зборів та статуту до спільного розгляду із первісним позовом. Суд, розглянувши наявні матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статуту, затвердженого Загальними зборами членів від 31.01.2009 і зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» створено власниками житлових і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № [ADDRESS] . Пунктом 11 Статуту закріплено права і обов`язки членів об`єднання, серед яких обов`язок виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати обов`язкові внески, збори і платежі. Відповідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 14.12.2006 житловий комплекс за адресою: [ADDRESS] прийнято на баланс ТСББ «Комфорт» (а.с.23). З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с.31). За таких обставин між сторонами існують цивільні зобов`язальні відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються, зокрема книгою V Цивільного кодексу України, Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Житлово-комунальні послуги». Як встановлено судом, відповідач є власником квартири і нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Статтею 13 Конституції України встановлене положення про те, що власність зобов`язує. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном (ст. 360 Цивільного кодексу України). Норми ст. 322 ЦК України передбачають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно ч. 1 ст. 1 Законі України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги водопостачання, газ, та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Вимогами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець і виробник. В свою чергу, вимоги п.п. 1,5 ч.3 ст.20 вказаного Закону встановлюють обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Як встановлено в судовому засіданні, будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ТСББ «Комфорт». Між сторонами укладено договір від 01.03.2014 року про замовлення послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п.1.1 якого ТСББ самостійно або шляхом залучення фізичних та/або юридичних осіб забезпечує надання споживачеві послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13). У 2009 році було прийнято та затверджено Статут ТСББ «Комфорт» (а.с.10-18), у розділі 11 якого затверджено обов`язок члена об`єднання своєчасно і в повному обсязі сплачувати обов`язків внески, збори та платежі. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до витягу з протоколу загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 21.02.2015 № 2/2015 визначено обов`язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2015 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 9,78 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.36) Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 06.02.2016 визначено обов`язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2016 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 11,65 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.37). Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 17.12.2016 визначено обов`язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2017 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 11,98 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.38). Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 09.12.2017 визначено обов`язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2018 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 13,91 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.39). Також вищезазначеними рішеннями загальних зборів ТСББ «Комфорт» визначено цільові внески на формування загального ремонтного резервного фонду в розмірі 10% від щомісячного платежу на утримання будинку та прибудинкової території, на оплату праці консьєржів. Відповідно до довідки заборгованість [PERSON] зі сплати внесків з утримання будинку та прибудинкової території за період з 28.02.2015 по 30.04.2018 становить 81 755,77 грн., із яких: -з утримання будинку та прибудинкової території - 51 714,29 грн.; -з цільових внесків на формування загального резервного фонду - 5027,59 грн., в тому числі оплата праці консьєржів; -опалення -22 920,84 грн.; -опалення по лічильнику - 1 476,79 грн.; -опалення МЗК - 616,26 грн. Позивачем зазначено, що інфляційне збільшення боргу за період з 28.02.2015 по 30.04.2018 становить 267 647,97 грн., 3% річних від простроченої суми - 7 775 грн. Суд приймає до уваги доводи відповідача про відсутність доказів надання послуг з опалення, зважаючи на наступне. Відповідно до п. 2.2 Договору, оплата за опалення нараховується щомісячно, пропорційно площі приміщення споживача, в опалювальний період, згідно наданих Актів приймання-передавання товарної продукції ПАТ «Київенерго». Також, згідно з п. 3.4.33 Договору, ТСББ зобов`язаний надавати споживачу рахунок та Акт виконаних робіт на загальну суму місячного платежу (а.с.32-35). В своїх додаткових поясненнях позивач зазначив, що Об`єднання від імені усіх співвласників виступає єдиним абонентом із споживання мешканцями будинку комунальних та інших послуг на підставі укладених з підприємствами-постачальниками послуг договорів і відповідно саме ТСББ проводить з ними розрахунки за надані послуги згідно з діючими тарифами. Так, на підтвердження вищезазначеного, позивачем було надано копії договорів з відповідними компаніями щодо надання послуг, зокрема, на постачання електричної енергії, на послуги водопостачання та водовідведення, на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів, на технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС, на перевезення та знешкодження твердих побутових відходів. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази надання послуг з теплопостачання, а саме відсутня копія договору або акти приймання-передачі теплової енергії в нежитловому приміщенні [ADDRESS] , не надано докази існування в приміщенні теплових носіїв. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено надання послуг з теплопостачання відповідачу за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тепло. Крім того, перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Постановою Кабінету Міністрів від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Тарифи, структура тарифів і перелік послуг визначається для кожного будинку окремо. Рішенням загальних зборів визначено формування резервного фонду в розмірі 10% від щомісячного платежу, в тому числі й на оплату праці консьєржів, тому задовольняючи вимоги про стягнення боргу за оплату праці консьєржів та боргу з цільових внесків на формування загального резервного фонду буде допущено подвійне стягнення коштів за одну послугу. Оскільки, до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не входить оплата праці консьєржів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення боргу по оплаті праці консьєржів. Також, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог, зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 28.02.2015 року по 31.04.2018 рік, проте до суду з вказаним позовом звернувся 29.05.2018року. Враховуючи вищезазначене, слід застосувати позовну давність, та розраховувати заборгованість за оплату комунальних послуг починаючи з 01.06.2015 року. Як зазначено вище, між сторонами укладено договір від 01.03.2014 року про утримання будинку і прибудинкової території, невиконання або неналежне виконання якого відповідачем не оскаржувалось. Відтак заборгованість [PERSON] зі сплати внесків з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2015 по 30.04.2018 становить 38 469,73 грн., із яких: -з утримання будинку та прибудинкової території - 34 861,23 грн., -з цільових внесків на формування загального резервного фонду - 3 608,5 грн., та вказані суми підлягають стягненню в з відповідача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано суми інфляційних витрат за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року , які становлять 18 585,08 грн. та 3% річних за цей же період, які складають 4 521,51 грн. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а тому враховуючи, що відповідач не сплачує за утримання будинку та прибудинкової території, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 18 585,08 грн. і 3% річних - 4 521,51 грн. Крім того на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial