overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У червні2015 року позивач звернувся до суду зівказаним позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати [PERSON] за власні кошти в місячний термін демонтувати самовільно влаштований опалювальний прилад (радіатор) встановлений в квартирі [ADDRESS]. Позов обґрунтований незаконністю дій відповідача, що призвели звернення до суду. Розгляд справи здійснюється в порядку передбаченому главою 8 ЦПК України. Суд оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON]. є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.11.2004 року. Будинок [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Києва та перебуває на обслуговуванні позивача, який здійснює його обслуговування та контроль за технічним станом конструктивних елементів, інженерного та технічного обладнання, мереж систем теплопостачання, виконанням та дотриманням власниками приміщень правил експлуатації і містобудівного законодавства. Згідно з положеннями статуту на Позивача покладено функції здійснення контролю за ремонтними роботами власниками приміщень по переобладнанню та переплануванню приміщень в житлових будинках. 22 травня 2015 року працівниками Позивача обстежено приміщення [ADDRESS] та зафіксовано втручання в загальнобудинкову систему теплопостачання будинку шляхом встановлення додаткового опалювального приладу (радіатора) на балконі квартири, внаслідок чого збільшено опалювальну площу квартири. Про що було складено відповідний акт від 22.05.2015 р. На вимогу представників Позивача проектно-дозвільної документації узгодженої у встановленому законом порядку на переобладнання системи опалення квартири та приєднання додаткового опалювального приладу до загально будинкової системи опалення будинку не було надано. 22 травня 2015 року Позивачем було надіслано припис-попередження № 114 рекомендованим листом на адресу Відповідача щодо надання проектно-дозвільної документації на виконання робіт по збільшенню теплового навантаження або виконати роботи по від'єднанню даного радіатора від загальнобудинкової системи централізованого опалення. При цьому позивач обґрунтовує вмотивованість позовних вимог тим, що станом на день звернення Позивача до суду Відповідачем проектно-дозвільної документації на встановлення додаткового приладу опалення в належній йому квартирі не надано. З чого слідує висновок, що Відповідачем виконані незаконні самовільні роботи по переплануванню та переобладнанню квартири із самовільним втручанням в діючі інженерні системи теплопостачання будинку без відповідного дозволу. Разом із тим, із боку відповідача на адресу суду направлено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, що видана Департамнтом Державної архітектурно-будівельної інспекції 02.12.2015 року. Наявність такої декларації свідчить про законність дій відповідача пов'язаних із влаштуванням опалювального приладу та як наслідок суд приходить до висновку, про безпідставність позовних вимог. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, донька [PERSON], [INFO], залишиться проживати разом з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.02.2014 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 72. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

\~У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 листопада 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 158 розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям повністю припинені з березня 2012 року, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сімї стали різні погляди на життя та психологічна несумісність між подружжям, яка негативно вплинула на подружні стосунки, на підставі чого була втрачена моральна рівновага. До теперішнього часу поліпшення у стосунках подружжя не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям, спору про поділ майна у них немає, тому Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила позов задовольнити. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 158, відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-КИ № 215387 від 11 листопада 2011 року (а.с.5). Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії I-КИ № 372008 від 14 лютого 2012 року (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя та психологічна несумісність між подружжям, яка негативно вплинула на подружні стосунки, на підставі чого була втрачена моральна рівновага. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2012 року, сторони однією сім'єю не проживають вже тривалий час, спільне господарство не ведуть.\~\~ Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 липня 2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 296 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Просила відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 липня 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис №190 розірвати. В обґрунтування позову він вказував на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 червня 1998 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про надання додаткового строку на прийняття спадщини за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 вересня 2013 року померла її мати [PERSON] За час свого життя, [PERSON] зробила грошові вклади у ПАТ КБ «ПриватБанк» з заповідальним розпорядженням, відповідного до якого всі суми, які знаходяться на цих вкладах заповіла на позивача. Весь цей час їй було відомо про відсутність спадкового майна. Після того, як їй стало відомо про наявність спадкового майна, 22 квітня 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади у ПАТ КБ «ПриватБанк» після померлої [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачеві було відмовлено, у звязку з тим, що нею був пропущений встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити позов і визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 16 вересня 2013 року померла мати позивача [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивачу нотаріусом 22.04.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивачеві після смерті матері до 2015 року не було відомо про спадкове майно померлої матері, суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин. За такого, позов підлягає задоволенню на підставі ст.1261, 1272, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 02 вересня 2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 466. Позивач зазначав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2015 року, вони проживають окремо та не ведуть сумісного господарства. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, що призвело до втрати почуття кохання. Відповідачка ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, тому він вимушений звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила відновити дошлюбне прізвище. Суд, вислухавши сторони, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02 вересня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 466. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідачки. Подружні стосунки між сторонами припинені з березня 2015 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різниці характерів, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, сторони проживають окремо та не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлений факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою висловлена думка щодо відновлення їй дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначеня додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову, позивачем зазначено, що 07.10.2014р. помер його батько [PERSON] За час свого життя, батько склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів позивачу. Після смерті батька відкрилася спадщина. Позивач 03.06.2015р. звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що у січні 2015р. сталось різке погіршення його здоров'я, тому не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса, крім того, помилково вважав, що він прийняв спадщину, оскільки проживав із батьком на час його смерті. Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин, а іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити позов і визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 07.10.2014р. помер [PERSON] /а.с. 5/. За час свого життя, 31 травня 2011 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належне йому майно заповів [PERSON] /а.с. 7/. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, нотаріусом 23.06.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач після смерті батька хворів, що підтверджується наданими довідками /а.с. 11, 12/, суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин. За такого, позов [PERSON] підлягає задоволенню на підставі ст.1261,\~1272,\~1268-1270 ЦК України.\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 21.02.13 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 99-94/22/2.1.5.1., відповідно якого остання застрахувала свій транспортний засіб марки «Мерседес», д/н [NUMBER]. З вини відповідача 08.05.13 року на перехресті вул. Колекторна-Садова у м. Києві сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль. Розмір заподіяних збитків, що складає 235 653,17 грн. за пошкоджений автомобіль «Мерседес», визначений на підставі страхового акту № 99-94/28107/2.1.5.1 від 10.07.13 року. 10.07.13 року позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у вказаному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 873. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, в якій підтримав позовну заяву за викладеними в позові обставинами, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при причини неявки в судове засідання не повідомив. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.13 року з вини [PERSON] на перехресті вул. Колекторна-Садова у м. Києві сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.13 року. Відповідно до договору страхування наземного транспорту № 99-94/22/2.1.5.1. від 21.02.13 року, застраховано транспортний засіб марки «Мерседес», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] Відповідно до страхового акту № 99-94/28107/2.1.5.1 від 10.07.13 року, сума страхового відшкодування складає 235 653,17 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 873 від 10.07.13 року, сплачено страхове відшкодування у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved