Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

у травні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , що була поширена [INFO] Державним агентством автомобільних доріг України «Укравтодор» на його фейсбук сторінці [INFO] , а саме: «Сьогодні, [INFO] громадянин [PERSON] , разом з двома озброєними прибічниками, незаконно проник до Укравтодору. Після 4 невдалих спроб вони незаконно скористались в?їздом для службового транспорту та виламавши двері пожежного виходу проникли в будівлю. Це не вперше, коли [PERSON] намагається, крім медіа-тиску, застосувати фізичні погрози. Нагадаємо, що [PERSON] і наближені до нього компанії заробляють за допомогою блокування дорожніх тендерів (тендерний тролінг). Так, станом на 13 травня 2020 року, «групою [PERSON]» у АМКУ заблоковано 11 тендерів на загальну очікувану вартість 5,9 млрд. грн.»; зобов?язати Державне агентство автомобільних доріг України «Укравтодор» не пізніше трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили спростувати поширену інформацію, шляхом розміщення повідомлення на сторінці у мережі «Фейсбук». В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що [INFO] відповідачем на своїй сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» розміщено вказану інформацію, яку поширено в мережі більше 106 разів. Позивач вважає, що вказана інформація є недостовірною, та повинна бути спростована відповідачем. Зазначає, що не ламав двері пожежного виходу, а зайшов через них разом із своєю охороною, а не озброєними прибічниками. Інформація про застосування фізичних погроз не відповідає дійсності. Висловлювання « [PERSON] і наближені до нього компанії заробляють за допомогою блокування дорожніх тендерів (тендерний тролінг)» є негативним і образливим, та таким, що порочать ділову репутацію позивача. Висловлювання «Так, станом на 13 травня 2020 року, «групою [PERSON] » у АМКУ заблоковано 11 тендерів на загальну очікувану вартість 5,9 млрд. грн.» не відповідає дійсності. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 06.08.2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов відзив представника відповідача Державного агентства автомобільних доріг України «Укравтодор», в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з посиланням на наступне. Представник відповідача вказує, що на підтвердження викладеної обставини в частині наступного висловлювання «…з двома озброєними прибічниками, незаконно проник до Укравтодору, виламавши двері пожежного виходу проникли в будівлю та намагається, крім медіа-тиску, застосувати фізичні погрози…», відповідач має докази, зокрема, пояснення співробітника, звернення до правоохоронних органів, актом обстеження пожежно-службового виходу з адміністративної будівлі відповідача. Всі інші висловлювання відповідач вважає оціночними судженнями відповідача, оскільки ґрунтуються на особистому трактуванні відповідача інформації, отриманої від правоохоронних органів щодо кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснюється відносно позивача. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що матеріали цивільної справи містять роздруківку публікації, розміщеної [INFO] на сторінці, яка має наступну адресу [INFO] , яка містить в тому числі висловлювання наступного змісту: - «Сьогодні, [INFO] громадянин [PERSON] , разом з двома озброєними прибічниками, незаконно проник до Укравтодору. Після 4 невдалих спроб вони незаконно скористались в?їздом для службового транспорту та виламавши двері пожежного виходу проникли в будівлю»; - «Це не вперше, коли [PERSON] намагається, крім медіа-тиску, застосувати фізичні погрози. Нагадаємо, що [PERSON] і наближені до нього компанії заробляють за допомогою блокування дорожніх тендерів (тендерний тролінг). Так, станом на 13 травня 2020 року, «групою [PERSON]» у АМКУ заблоковано 11 тендерів на загальну очікувану вартість 5,9 млрд. грн.» Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що вказана вище інформація є недостовірною, не відповідає дійсності, а також принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до частин першої, другої статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Частиною першої статті 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. На підставі частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639цс17. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширена інформація, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто, такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Слід зазначити, що інформація, яка є предметом судового розгляду та викладена у наступній тезі - «Сьогодні, [INFO] громадянин [PERSON] , разом з двома озброєними прибічниками, незаконно проник до Укравтодору. Після 4 невдалих спроб вони незаконно скористались в?їздом для службового транспорту та виламавши двері пожежного виходу проникли в будівлю» - знайшла своє ствердження в ході судового розгляду справи, а зазначені обставини підтверджуються наступними доказами. Слід зазначити, що на Державне агентство автомобільних доріг України «Укравтодор» поширюється дія Закону України «Про державну таємницю». Одним із організаційно-правових заходів щодо охорони державної таємниці, у адміністративній будівлі Державне агентство автомобільних доріг України, запроваджено пропускний режим (а.с. 57). Так, з пояснень контролера на контрольно-пропускному пункті адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 9, [PERSON] , вбачається, що [INFO] до останнього, який перебував на своєму робочому місці, підійшов чоловік у супроводі молодиків спортивної статури, які при собі мали тактичні сумки, за зовнішніми ознаками яких було схоже, що в них знаходиться зброя. Вказаний чоловік вимагав пропустити його через турнікет до адміністративної будівлі Укравтодору. Чоловік назвав себе [PERSON] . Після відмови у пропуску, останній почав звертатись до [PERSON] нецензурною лайкою, згодом розпочав погрожувати відносно [PERSON] фізичною розправою. В процесі здійснення погроз чоловік намагався проникнути через турнікет силоміць, не отримавши доступу чоловік покинув приміщення та направився до службового пожежного виходу Укравтодору. Громадянин [PERSON] силоміць відкрив двері службового пожежного виходу приміщення та потрапив до будівлі. У зв?язку із вказаними обставинами здійснено висновок поліції Державної служби охорони (79-80). З листа Заступника директора ДП «Управління експлуатації будинків» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 5з/208 від 07.07.2020 року, вбачається, що [INFO] представником ДП «Ексбуд» було здійснено виклик працівників поліції на адресу: м. Київ, вул. Фізкультури, 9, адміністративна будівля Укравтодору, оскільки гр. [PERSON] вчиняв хуліганські дії в холі вказаної будівлі, після чого силоміць відкрив електромагнітний замок аварійних металопластикових дверей, розташованих на першому поверсі, чим пошкодив його. По прибуттю працівників поліції, представник підприємства [PERSON] звернувся із заявою про вчинення неправомірних дій громадянином [PERSON] . За результатами вчинення вказаних протиправних дій з боку гр. [PERSON] таз метою подальшого недопущення незаконних проникнень до приміщення Укравтодору сторонніх осіб, підприємство було вимушене здійснити заміну аварійних металопластикових дверей (оскільки останні були пошкоджені) на металеві. Загальна вартість робіт склала 38 100 грн. (заміна дверей та переобладнання електромагнітного замка) (а.с. 91). Згідно акту проведення обстеження пожежно-службового виходу з адміністративної будівлі по вул. Фізкультури, 9, де розміщене Державне агентство автомобільних доріг України, складеного [INFO], пожежно-технічною комісією ДП «Ексбуд» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» проведено обстеження пожежно-службового виходу з адміністративної будівлі по вул. Фізкультури, 9 в м. Києві, після вчинення протиправних дій гр. [PERSON] , що мало місце [INFO]. В результаті проведення обстеження на вхідних металопластикових дверях пожежно-службового виходу з адміністративної будівлі по вул. Фізкультури, 9 в м. Києві, виявлено наступне: пошкоджено (виведено із ладу) доводчик для самозачинення дверей; пошкоджено (виведено із ладу) електромагнітні замки фіксації дверних полотен; пошкоджено (виведено із ладу) замки фіксації дверних полотен (а.с. 93). Згідно довідки ДП «Управління експлуатації будинків» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 5з/212 від 09.07.2020 року, ДП «Ексбуд» сплачено 38 100 грн. за встановлення нової конструкції металевих дверей, їх дообладнання системою відкриття в адміністративному будинку по [ADDRESS] , що обліковується на балансі підприємства. Встановлення нової конструкції металевих дверей було проведено у зв?язку із пошкодженням встановлених раніше дверей (а.с. 94). Встановивши вказані обставини та оцінивши докази, на їх обґрунтування, суд надходить до висновку, що позовна вимога про визнання недостовірною наступної інформації - «Сьогодні, [INFO] громадянин [PERSON] , разом з двома озброєними прибічниками, незаконно проник до Укравтодору. Після 4 невдалих спроб вони незаконно скористались в?їздом для службового транспорту та виламавши двері пожежного виходу проникли в будівлю» - та її спростування, не підлягає задоволенню, оскільки доводи позивача спростовано доказами, наданими в розпорядження суду, які знаходяться в матеріалах справи. Щодо іншої частини позовних вимог, а саме визнання недостовірною та спростування наступної інформації - «Це не вперше, коли [PERSON] намагається, крім медіа-тиску, застосувати фізичні погрози. Нагадаємо, що [PERSON] і наближені до нього компанії заробляють за допомогою блокування дорожніх тендерів (тендерний тролінг). Так, станом на 13 травня 2020 року, «групою [PERSON]» у АМКУ заблоковано 11 тендерів на загальну очікувану вартість 5,9 млрд. грн.» - суд зазначає, що відсутні у своїй сукупності всі обставини, які утворюють юридичний склад правопорушення, з наявністю якого закон пов`язує можливість задоволення позовних вимог про визнання інформації недостовірною та зобов`язання її спростування. Верховний Суд України у вказаній вище Постанові також наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд зазначає, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Таким чином, в частині зазначених вище тез, що є предметом судового розгляду, суд виходить з того, що вказані висловлювання не є твердженнями, не містять фактичних даних, а є лише оцінкою дій, припущеннями, особистою думкою особи, що її висловлює, в даному конкретному випадку - особою, яка висловлювала позицію відповідача на сторінці у соціальній мережі «Фейсбук», та не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності, тому на підставі частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» зазначені висловлювання є оціночними судженнями, які не можуть бути об`єктами спростування. Відтак, з урахуванням викладеного, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed