Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 23.04.2004 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , 2006 р.н. Проте, вже більше ніж три роки відносини подружжя погіршились, вони мають різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини відсутні. Вона стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, наміру врегулювати та відновити відношення з відповідачем вона не має. Прізвище просила відновити дошлюбне. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засіданні сторони не прибули, хоча про день час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила відновити дошлюбне, на розподілі судових витрат не наполягала. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що вже більше ніж три роки відносини подружжя погіршились, вони мають різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння та припинили шлюбні відносини. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved