Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] центральна районна лікарня Краснопільського району Сумської області в особі головного лікаря [PERSON] / виписка з наказу по [PERSON] ЦРЛ №44 від 24 березня 2014 року ас. 78/ звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] 7163,87 грн. заборгованості за договором найму жилого приміщення , що належить до комунальної власності та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На обґрунтування позову позивач зазначив, що у лютому 2009 роки між сторонами був заключний договір найму жилого приміщення та комунальні послуги, а також договір від 01 червня 2009 року, за яким позивач передав у строкове платне користування гуртожиток і надав наймачеві комунальні послуги, а наймач зобовязувався своєчасно здійснювати оплату за проживання і отримані комунальні послуги. Сімя [PERSON] проживає з 25 лютого 2009 року по даний час, користується комунальними послугами (теплопостачання), ніяких претензій і скарг щодо наданих послуг і розміру їх оплати не надходило. Однак оплата відповідачем не здійснювалась, про необхідність сплати заборгованості повідомлявся письмово, але проігнорував. Станом на 01 червня 2016 р. утворилась заборгованість за користування житлом і надані комунальні послуги у розмірі 7163,87 грн. Розрахунок орендної плати здійснено згідно ПКМ № 786 від 04.10.1995 р. На думку позивача, лікарня не має ні права, ні можливостей брати на себе обовязок по сплаті боргу за оренду приміщення гуртожитку. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /ас.80/. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України /ас.70-71, 76-77/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197, 224 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що у жовтні 2008 року координаційною комісією з питань організації соціальної роботи з багатодітними сімями [PERSON] РДА було прийнято рішення про тимчасове розміщення багатодітної сімї [PERSON] у гуртожитку [PERSON] центральної районної лікарні на умовах двосторонньої угоди /копія ас. 6/. 25 лютого 2009 року [PERSON] центральна районна лікарня та [PERSON] уклали строковий договір найма жилого приміщення, що належить до комунальної власності, гуртожитку площею 185 кв. м. строком, що діє з 25 лютого 2009 року по 31 травня 2009 року, з оплатою на місяць за користування без ПДВ 85.10 грн./ копія ас. 7-8/. 01 червня 2016 року сторони уклали договір найма жилого приміщення, що належить до комунальної власності строком на 10 років, який діє з 01 червня 2009 року по 01 червня 2019 року, з оплатою на місяць за користування без ПДВ 88.98 грн. / копія ас. 9-10/. Позивач свої зобов'язання за договором найму жилого приміщення, що належить до комунальної власності виконав, передав [PERSON] в строкове платне користування житло та надавав послуги теплопостачання. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості за період з 01 травня 2014 року по 01 червня 2016 року має заборгованість за житло і теплопостачання у розмірі 7163,87 /ас. 15-31,81/. Позивачем неодноразово направлялися відповідачу листи з вимогою погасити заборгованість по оплаті заборгованості за проживання в гуртожитку та отриманих комунальних послуг /ас.32-35/, але відповідач свої обов'язки за договором найма жилого приміщення не виконав. Відповідно до частини першої статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно частини третьої статті 815 ЦК України наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобовязаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до статті 820 ЦК України розмір плати за користування житломвстановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до статей 38, 39 Примірного положення про гуртожитки , затвердженого постановою КМУ №582 від 12.08.2015, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду, плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Частинами першою та другою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив зобовязання, і відповідно до укладеного між сторонами договору найму жилого приміщення зобов'язаний сплатити заборгованість за користування жилим приміщенням та плату за комунальні послуги. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконав вимоги статей 10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документальнопідтверджений судовий збір у розмірі 1378, 00 грн. за подання позовної заяви

Outcome: approved