Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача суму у розмірі 15 000 грн матеріального збитку, 3 000 грн - витрати на правову допомогу, 719, 18 грн - судовий збір /а. с. 4-7/. В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 листопада 2016 року на 51-му км автодороги Київ-Ковель Бородянського району Київської області, за участі автомобіля «Daewoo Nexia» (д. н. з. [NUMBER]) під керуванням [PERSON] та автомобіля «Citroen Berlingo» (д. н. з. [NUMBER]), транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Позивач звернувся до страховика, у якого був застрахований його автомобіль, з метою отримання виплати страхового відшкодування, яку було визначено страхувальником ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування» у розмірі 55 618, 57 грн та виплачено. Окрім того, договором страхування транспортного засобу позивача було передбачено безумовну франшизу у розмірі 15 000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2018 року, справу передано для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л. І. /а. с. 1/. Ухвалою судді від 10 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам статті 175 ЦПК України, на виконання якої представником позивача Терновим Ю. В. 18 жовтня 2018 року усунено недоліки позовної заяви /а. с. 52-53, 58-63/. 18 жовтня 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання /а. с. 66-67/. На підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 57 від 05 лютого 2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та передано для розгляду судді Литвиновій І. В. /а. с. 70, 71-73/. Згідно з частиною першою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною восьмою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судове повідомлення про розгляд справи від 06 лютого 2019 року направлялося відповідачеві на адресу його зареєстрованого у передбаченому законом порядку проживання, проте не було вручено адресату та повернуто за закінченням встановленого строку зберігання. Заяви по суті та з процесуальних питань від сторін, їх представників до суду не надходили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач є власником автомобіля «Citroen Berlingo» (д. н. з. [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] /а. с. 49/. Постановою Бородянського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у справі № 360/2156/16-п визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що було ним вчинено 14 листопада 2016 року, приблизно о 11:00 год. на 51 км автодороги Київ-Ковель у Бородянському районі Київської області під час керування автомобілем «Daewoo Nexia» (д. н. з. [NUMBER]), внаслідок чого допущено зіткнення з транспортним засобом позивача «Citroen Berlingo» (д. н. з. [NUMBER]) /а. с. 15/. За звітом про визначення вартості матеріального збитку від 23 листопада 2016 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Citroen Berlingo» (д. н. з. [NUMBER]) складає 224 899, 26 грн /а. с. 16-25/. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 02 грудня 2016 року за договором № 43/16-Т/К/05 від 21 січня 2016 року та за додатковою угодою № 1 від 14 листопада 2016 року, договором страхування, укладеним позивачем та ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування», передбачено франшизу безумовну у розмірі 5 % - 15 000 грн /а. с. 39/. Сума страхового відшкодування, згідно з п. 27.17 та п. 27.23.2 договору страхування, дорівнює сумі за вирахуванням суми здешевлення транспортного засобу за період дії договору, вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи по даному ризику. Відповідно до ст. 22, частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Положення статті 1188 Цивільного кодексу України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі. Вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 Цивільного кодексу України). Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Під час здійснення своєї діяльності страховик керується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування». Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Франшиза у будь-якому виді є елементом договору страхування який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення. За приписами статті 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих, як закріплено у статті 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За нормою абзацу другого статті 12.1 вказаного Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів, позивачем та ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування» було укладено договір страхування № 43/16-Т/К/05 від 21 січня 2016 року та за додаткову угоду № 1 від 14 листопада 2016 року, умовами якого було передбачено розмірі франшизи 15 000 грн. У зв'язку із настанням страхового випадку 14 листопада 2016 року - дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів сторін у справі - ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування» виплатило позивачеві страхову суму, та останній звернувся до суду із вимогою про стягнення суми франшизи із відповідача - особи, визнаної винною, згідно з постановою Бородянського районного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у справі № 360/2156/16-п. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у межах суми встановленої договором страхування франшизи - у розмірі 15 000 грн. На підставі норми частини першої, другої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704, 80 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини та вимоги, на які вона посилається. Таким чином з метою доказування співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суду мають бути надані відомості як про обсяг наданих послуг, так і про час, який витрачений адвокатом на їх виконання. Як вбачається, стороною позивача подано копію договору про надання правової допомоги № 1 від 06 лютого 2017 року, укладеного адвокатом Терновим Ю. В. та позивачем, додаток у відповідності до пункту 2.5 до вказаного договору про встановлення порядку сплати гонорару та покриття витрат, копію додатку 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (пункт 25 розділу ІІІ) типової форми № КО-1 від 06 лютого 2017 року № 1 на суму 3 000 грн, підписаний адвокатом Терновим Ю. В. як головним бухгалтером та котрий не містить підпису касира, що прийняв грошові кошти /а. с. 8-14/. Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачеві, не містить інформації щодо часу, який було витрачено адвокатом Терновим Ю. В. на виконання вказаних дій /а. с. 14/, тому, відповідно, у стягненні витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги у розмірі 3 000 грн, суд відмовляє. Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню також сума судового збору у розмірі 704, 80 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial