Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], треті особи: ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 17 травня 2017 року указана цивільна справа 18 травня 2017 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1) Ухвалою судді від 18 травня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON], Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію (а.с.32). В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що 20 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNG0GA00005658, за умовами якого банк зобовязався надати кредитні кошти, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань за цим договором між [PERSON] та банком 20 грудня 2005 року було укладено договір іпотеки № DNG0GA00005658, предметом якого є домоволодіння та земельна ділянка. 29 жовтня 2016 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було зареєстровано право власності ПАТ КБ «Приватбанк» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Січня, буд. 39, на підставі договору іпотеки № DNG0GA00005658. Позивач вважає, що реєстрація права власності проведена із порушенням вимог діючого законодавства, зокрема порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначає, що спірне домоволодіння підпадає під дію\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки є предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання та загальна площа не перевищує 250 кв.м. Крім того у домоволодінні проживає малолітня дитина [PERSON], [INFO], а тому нотаріус повинна була отримати дозвіл органу опіки та піклування. Також рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 8 листопада 2015 року у справі № 201/652/14-ц було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу. У звязку з викладеним позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 1070096112101, номер запису про право власності 17175444, номер запису про іпотеку 17175570, вчиненої 29 жовтня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 29 травня 2017 року (а.с.87-88), надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.160). Відповідач приватний нотаріус ДМНО [PERSON] надала до суду заперечення проти позову, відповідно до яких вона заперечує проти його задоволення, оскільки підстави для відмови у державній реєстрації права власності були відсутні. Зазначила, що норми Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку застосовані не можуть бути, оскільки в даному випадку стягнення звернуто у добровільному позасудовому порядку. Окрім того, нотаріус звернула увагу на те, що загальна площа спірного будинку складає 263,7 кв.м., а не 249,53 кв.м., що підтверджується технічним паспортом. Вчиняючи реєстраційну дію, приватний нотаріус діяла як державний реєстратор та керувалася Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а не Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.42-48). Також у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.78). Представник третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі довіреності від 10 березня 2017 року (а.с.102), також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.161). Також у матеріалах справи містяться заперечення представника ПАТ КБ «Приватбанк» проти позову, відповідно до яких у вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» направив позивачу повідомлення про намір набуття права власності на предмет іпотеки та у звязку з відсутністю заперечень з боку позивача банк набув право власності на предмет іпотеки (а.с.96-100). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNG0GA00005658, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 190000 доларів США для будівництва, а також у розмірі 10261,34 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.11-12). Також 20 грудня 2005 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки № DNG0GA00005658, предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 9 Січня, буд. 39, загальною площею 263,70 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 01 вересня 2005 року Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, а також земельна ділянка розміром 0,0793 га. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 85 (а.с.13-14). Встановлено, що боржником належним чином не виконувалися умови іпотечного кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], Служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNG0GA00005658 від 20 грудня 2005 року, укладеним зі [PERSON], станом на 12 серпня 2015 року у розмірі 1\~728\~140,10 доларів США звернуто стягнення на будинок загальною площею 263,70 кв.м., житловою площею 130,20 кв.м. та земельну ділянку розміром 0,0793 га, які розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. 9 Січня, буд. 39, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №DNG0GA00005658 від 20 грудня 2005 року, укладеним зі [PERSON]Д.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному у Договорі іпотеки, а саме 3\~333 000 грн., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], Служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення змінено в частині визначення розміру пені в сумі 550 454,24 доларів США за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № DNG0GA00005658 від 20 грудня 2005 року, вказавши суму пені у гривнях в розмірі - 13 084 297 грн. Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року в частині встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, зазначеному у Договорі іпотеки, а саме\~3 333 000 грн. скасовано. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині рішення суду залишити без змін. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32123653 від 31 жовтня 2016 року, прийнятого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], проведено державну реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержателем) права власності на домоволодіння що розташоване за адресою: місто Дніпро, вул. 9 Січня, буд. 39, загальною площею 263,7 кв.м. (а.с. 15-16). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна підставою виникнення права власності (номер запису про право власності: 17175444) є: договір іпотеки № DNG0GA00005658, серія та номер 7499, виданий 20 грудня 2005 року (а.с.15) Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на день укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3). Частинами 1, 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Пункт 29 договору іпотеки від 30 травня 2005 року містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Цим пунктом сторони договору погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у спосіб, визначений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця. Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Згідно з п. 24 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 29 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодавця може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити іпотекодавця. Суд вважає, що за змістом Закону України «Про іпотеку» та погодженого сторонами іпотечного договору іпотекодержатель може скористатися лише одним із наведених вище способів звернення стягнення на предмет іпотеки. У справі встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалося судовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки і судом було задоволено ці вимоги. Ці обставини не були враховані державним реєстратором при вчиненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Окрім того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції чинній на час здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Згідно з п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] надано до суду повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 вересня 2016 року № 139, що було направлено [PERSON] та [PERSON], згідно з яким банк повідомляє останніх, що вони є боржниками за договором іпотеки № DNG0GA00005658 від 20 грудня 2005 року та банк має намір здійснити перехід права власності на предмет іпотеки або укласти від свого імені договір купівлі-продажу нерухомого майна. Цим листом повідомлено, що протягом 30 днів з дня отримання повідомлення вони вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки, а у протилежному випадку банк вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд (а.с. 58). Це повідомлення отримано [PERSON] 21 вересня 2016 року, про що свідчить накладна (а.с.59). Проте зазначене повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 вересня 2016 року № 139 за своїм змістом не відповідає вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та\~статті 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки не містить змісту порушених зобовязань (а саме\~суми наявної заборгованості за кредитним договором) та не містить вимоги про усунення порушень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п. 1); перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Згідно з ч. 4 ст. 18 цього Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частина 1 статті 23 цього Закону передбачає, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадку, зокрема: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством. Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено випадки, у яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, якими, зокрема, є: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3 ч. 1); подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4 ч. 1). Таким чином, суд до дійшов до висновку, що приймаючи 29 жовтня 2016 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32123653, а саме: право власності ПАТ КБ «Приватбанк» на домоволодіння, приватний нотаріус ДМНО [PERSON], яка діяла як державний реєстратор прав на нерухоме майно, не звернула увагу на те, що заявником ПАТ КБ «Приватбанк» не подано для державної реєстрації прав документів у повному обсязі, а також те що банк скористався судовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки і судом було задоволено ці вимоги. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved