Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У червні 2019 р. [PERSON] , [PERSON] звернулися до Ізмаїльської міської ради Одеської області з позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.06.1996 року між ними та [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] на Одеській товарній біржі в простій письмовій формі був укладений договір № 1211 купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 30,7 кв. м. Відповідно до умов договору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали а позивачі купили зазначену квартиру. Сторонами були досягнуто домовленості щодо усіх без виключення істотних умов договору та відбулося повне виконання вказаного договору, тобто продавці передали покупцям у власність вказане нерухоме майно, а останні в свою чергу прийняли майно у власність та виконали умови договору, що підтверджується підписами сторін під договором завіреними печаткою біржі. Однак, на сьогодні, діючим законодавством, проста письмова угода щодо нерухомого майна без нотаріального посвідчення не визнається дійсною та позивачі не можуть реалізувати своє право власності в повному обсязі. Продавці за зазначеним договором виїхали за межі м. Ізмаїл та їх адреса проживання позивачам не відома. Договір неможливо посвідчити нотаріально за відсутності сторони продавця. З моменту укладання та до сьогодні, жодних заяв зі сторони продавців з приводу невиконання умов договору, порушення прав та невиконання обов`язків за договором - не мало місця. Продавці за договором не зверталися з вимогою про нотаріальне посвідчення договору. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник у судове засідання не зявилися, представник позивачів надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області - Левандовська Г.О. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, розгляд справи залишила на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] придбали квартиру, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 30,7 кв. м. (а.с.14-15). За вказаним договором позивачі набули право власності на зазначене нерухоме майно в рівних частках. Вказаний договір було зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі 04 червня 1996 року за № 1211. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.6 договору. Право спільної власності позивачів набуте на вказане нерухоме майно 05.06.1996 р. було зареєстровано в КП «Ізмаїльське МБТІ» за №269-230, про що є відповідна відмітка на обороті зазначеного письмового договору.(15-зворот) Згода на продаж частки у праві власності на зазначену квартиру неповнолітнього [PERSON] оформлена відповідним рішенням № 4 від 25.04.1996 р. Ради опіки та піклування при Ізмаїльській міській раді. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2019 рік договір нотаріально не посвідчено. Згідно ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною. На підставі викладеного,

Outcome: approved