Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила в порядку ч.5 ст.376 ЦК України визнати за нею право власності на гараж № [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0034 га, що розташована по [ADDRESS] , на якій у 2014 році самочинно побудовано гараж. Звернувшись до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області (далі - Управління) з заявою про прийняття гаража в експлуатацію, їй було рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на викладене та на те, що самочинне будівництво гаража виконано без порушення встановлених будівельних норм і правил, на власній земельній ділянці, позивачка просила визнати за нею право власності на вказаний самочинно побудований гараж. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не прибули. Управління надіслало відзив, мотивуючи тим, що жодних прав та інтересів позивачки не порушило та є неналежним відповідачем. Новоград-Волинська міська рада Житомирської області при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № [ADDRESS] , площею 0,0034 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - будівництво і обслуговування гаража. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.02.2014. 11.12.2018 Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області було виготовлено технічний паспорт на гараж № [ADDRESS] (далі - Гараж). Згідно висновку № 7 головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 21.01.2019 одноповерховий Гараж в гаражному масиві, розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням. Зареєструвати право власності на Гараж у встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядку позивачка не змогла і Управлінням листом від 21.02.2019 їй було запропоновано звернутися до суду. Таким чином, оскільки будівництво гаража було проведено в 2014 році, і наданий час позивачка не має відповідної документації, яка давала їй право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що Гараж має статус самочинно збудованого об`єкту.Окрім того, усі можливі заходи його узаконення у позасудовому порядку позивачкою вичерпано. За змістом ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, на які набуває право власності. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України. Згідно з вимогами пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України). Частина 5 ст.376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі №727/720/17, від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц. Враховуючи те, що позивачка самочинно побудувала Гараж на своїй земельній ділянці, яка була виділена саме для цих цілей; він не порушує нормативних містобудівних вимог, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на Гараж, ніж звернення з відповідним позовом до суду, в позивачки немає, - суд приходить до висновку, що її вимоги про визнання права власності на Гараж є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору звільнена, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів порівну. Визначаючи розмір судового збору, суд виходить із зазначеної у технічному паспорті дійсної вартості Гаражу, яка становить 118 706 грн., відтак судовий збір відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України становитиме - 1 187,06 коп. (1 відсоток ціни позову).

Outcome: approved