Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У січні 2021 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 55 000,00 доларів США, 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що 05.03.2019 р. між ними укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у неї в борг 42 000,00 доларів США, які зобов`язалася повернути до 05.03.2020 р.; 21.05.2020 р. між ними укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у неї в борг 5 000,00 євро та 1 800,00 доларів США, зобов`язалася повернути кошти у сумі 10 000,00 доларів США до 01.07.2020 р.; 21.05.2020 р. між ними укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у неї в борг 2 000,00 доларів США, зобов`язалася повернути кошти у сумі 3 000,00 доларів США найближчим часом. Ухвалою суду від 16.01.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 10.02.2021 р. позивач [PERSON] подала заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 25.02.2021 р. у справі відкрито провадження. Повідомленням суду від 25.02.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 05.03.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 42 000,00 доларів США, які зобов`язалася повернути до 05.03.2020 р., що підтверджується розпискою (а.с. 10). 21.05.2020 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 2 000,00 доларів США, зобов`язалася повернути 3 000,00 доларів США найближчим часом, що підтверджується розпискою (а.с. 11). 21.05.2020 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 5 000,00 євро, 1 800,00 доларів США, зобов`язалася повернути 10 000,00 доларів США до 01.07.2020 р., що підтверджується розпискою (а.с. 11). Разом з тим, [PERSON] в зазначений у розписках строк борг не повернула. Відповідно до статті 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти за розписками від 05.03.2019 р., від 21.05.2020 р. відповідно до статті 1049 ЦК України. Із наданих позивачем до позовної заяви розписок вбачається, що відповідач отримала від неї в борг 42 000,00 доларів США, 5 000,00 євро, 1 800,00 доларів США, 2 000,00 доларів США. Означені розписки підтверджують отримання відповідачем коштів у визначених сумах. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа № 6-63цс13). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Оскільки відповідач не виконує умови договорів у добровільному порядку, суми грошових коштів за розписками від 05.03.2019 р., від 21.05.2020 р. підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимог про відшкодування 50 000,00 грн моральної шкоди. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Положеннями частин першої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з даним позовом, позивач посилалася на ту обставину, що тривалий час хвилювалася через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, доказів того, що діями [PERSON] позивачу завдано моральних страждань, останньою не надано. Отже неможливо встановити причинний зв`язок між неповерненням грошових коштів та моральними стражданнями позивача (хвилювання, порушення режиму сну, тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 10 510,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial