Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У травні 2021 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що її батьку [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0645га, кадастровий номер 7310136600:36:001:1102, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Вона, як спадкоємиця першої черги після смерті батька, 15.02.2021 звернулася до державного нотаріуса Першої чернівецької нотаріальної контори Сапиги К.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частка спадкодавця у земельній ділянці по [ADDRESS] не визначена. Просила визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/2 частці у кожного. Право спільної сумісної власності припинити. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін, які для розгляду справи не з`явилися. 22.06.2021 через канцелярію суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. 18.06.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Також до суду (17.06.2021) від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій вона не заперечувала щодо задоволення позову. Розгляд справи просила провести у її відсутність. Оскільки в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] (мешканцю кв. [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканцю кв. [ADDRESS] ) на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0645га., кадастровий номер 7310136600:36:001:1102, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). [INFO] [PERSON] помер (а.с.6). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч.1, 1223 ч.ч.2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Судом встановлено, що окрім позивачки [PERSON] , спадкоємцями першої черги спадкування, передбачених чинним законодавством України, є донька спадкодавця - третя особа [PERSON] , а також дружина спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.7-9). Разом з тим, постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 15.02.2021 відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки по [ADDRESS] , оскільки частка спадкодавця не визначена (а.с.8). Частиною 1 ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із них складає по 1/2 земельної ділянки по [ADDRESS] . Жодних доказів, які б слугували підставою для збільшення чи зменшення розміру часток когось зі співвласників судом не здобуто. Також суд враховує те, що відповідач позов визнав та таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). Враховуючи наведені вище вимоги закону, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно слід припинити. Аналізуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку із чим її позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved