Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 17.01.2019р. по 17.06.2020р., звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. \~ \~ \~ \~В день звільнення відповідач не провів із ним остаточного розрахунку, не виплатив йому заробітну плату у розмірі 138\~085,05 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року, яке набрала законної сили 30.11.2020 року, з відповідача на його користь стягнуто заборгованість з заробітної плати у розмірі 136 280,13 гривень (після утримання податків та зборів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.06.2020 року по 26.10.2020 року (по день ухвалення судового рішення) в розмірі 79 075,88 гривень, з утриманням з цієї суми необхідних податків та зборів. Рішення суду виконано 25.05.2021 року. Просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.12.2020 року по 24.05.2021 року у розмірі 117\~332,12 грн. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що на сьогоднішній\~день на\~ДП «ВК\~«Краснолиманська»,\~як і\~на багатьох\~вугледобувних підприємствах\~регіону,\~склалася складна\~економічно -\~фінансова ситуація,\~яка спричинила\~простій на\~підприємстві,\~починаючи з\~19.12.2019\~року,\~про що\~виданий наказ\~від 19.12.2019\~року №\~875.\~На час\~простою до\~роботи залучаються\~лише працівники,\~які мають\~бути задіяні\~у роботах\~з підтримки\~життєдіяльності підприємства,\~а саме\~роботоспроможності гірничошахтного\~устаткування,\~попередження затоплення\~гірничих виробок\~тощо.\~На момент\~звільнення знав,\~в якому\~важкому фінансовому\~стані знаходиться\~підприємство. Ситуація додатково погіршується оголошенням карантину, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу СОВ1Д-19. Статтею 617\~ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263\~ЦК України наведено\~ознаки непереборної\~сили та\~визначено,\~що непереборна\~сила це\~надзвичайна або\~невідворотна за\~даних умов\~подія. Адміністрацією та\~представниками законно\~обраної профспілкової\~організації підприємства,\~починаючи з\~грудня 2019\~року,\~вживаються всі\~можливі заходи\~в межах\~чинного законодавства,\~для вирішення\~питання щодо\~погашення заборгованості\~з виплати\~заробітної плати\~шахтарям.\~Звернення неодноразово\~були направлені\~зокрема до\~Президента України,\~Прем`єр-міністра\~України,\~голови Донецької\~Обласної Державної\~адміністрації,\~Міністра енергетики\~та захисту\~довкілля України,\~Голови Служби\~безпеки України. Враховуючи фактичні\~обставини справи,\~відповідачу вкрай\~важко виконувати,\~в повному\~обсязі,\~вимоги ст.116,117\~КЗпП України і\~вважає ці\~обставини,\~як форс-мажорні\~(не\~з вини\~підприємства). Разом із\~тим при\~розгляді даної\~справи необхідно\~взяти до\~уваги і\~такі обставини,\~що не\~з вини\~підприємства виникла\~непереборна сила,\~що розуміється\~як надзвичайна\~і невідворотна\~за даних\~умов подія\~(форс-мажорна\~обставина,\~як вимушений\~простой на\~підприємстві).\~Якщо відповідальність\~роботодавця перед\~колишнім працівником\~за неналежне\~виконання обов`язку\~щодо своєчасного\~розрахунку при\~звільненні не\~обмежена в\~часі та\~не залежить\~від простроченої\~заборгованості,\~то за\~певних обставин\~обсяг відповідальності\~може бути\~нерозумним з\~огляду на\~його непропорційність\~наслідкам правопорушення.\~Він може\~бути несправедливим\~щодо роботодавця,\~а також\~щодо третіх\~осіб,\~оскільки майновий\~тягар відповідних\~виплат може\~унеможливити виконання\~роботодавцем певних\~зобов`язань,\~зокрема з\~виплати заробітної\~плати іншим\~працівникам,\~тобто цей\~тягар може\~бути невиправдано\~обтяжливим чи\~навіть непосильним. У таких\~випадках невизнання\~за судом\~права на\~зменшення розміру\~відповідальності може\~призводити до\~явно нерозумних\~і несправедливих\~наслідків. Середньоденний заробіток\~позивача складає\~994,34\~грн. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП. Таким чином,\~відповідач просить\~суд,\~про доцільність\~зменшення стягнення\~суми середнього\~заробітку за\~несвоєчасний розрахунок\~при звільненні,\~що відповідатиме\~обставинам цієї\~справи,\~які мають\~юридичне значення\~та наведеним\~вище критеріям,\~що позовні\~вимоги за\~затримку розрахунку\~при звільненні, не відображають\~дійсного розміру\~майнових втрат\~позивача,\~пов`язаних\~із затримкою\~розрахунку при\~звільненні,\~а є\~лише орієнтовною\~оцінкою тих\~втрат,\~які розумно\~можна було\~би передбачити\~з урахуванням\~статистичних усереднених\~показників. Також просив\~прийняти до\~уваги,\~що рішення\~Красноармійського міськрайонного\~суду Донецької\~області виконане\~в повному\~обсязі. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 17 січня 2019 року по 17 червня 2020 року, звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ч.3ст.38 КЗпП. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість з заробітної плати у розмірі 136 280,13 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.06.2020 року по 26.10.2020 року в розмірі 79 075,88 гривень (а.с.4-8). 25 травня 2021 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року виконано,\~що підтверджується\~історією по\~картковому рахунку (а.с.9). Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки відповідачем належні позивачу від підприємства суми за рішеннями суду остаточно виплачені 25.05.2021 року, позивач має право отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за час затримки виконання рішення суду. Середньоденний заробіток позивача [PERSON] складає 994,34 грн (а.с.4). Отже, середній заробіток за час затримки\~виконання рішення\~суду за період з 1 грудня 2020 року по 24 травня 2021 року включно дорівнює 118\~613,82 грн (123 робочих днів х 964,34 грн.), де 123 кількість робочих днів затримки розрахунку, 964,34 грн. - середньоденний заробіток позивача. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати: - \~ \~ \~ \~ розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - \~ \~ \~ \~період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - \~ \~ \~ \~ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - \~ \~ \~ \~інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/95 84/15-ц). Таким чином, враховуючи фінансовий стан підприємства, на якому утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, про доцільність зменшення стягнення суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 60\~000,00 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 51,14%, з розрахунку 117\~332,12 грн 100%, 60 000 грн х%, х = 60 000 грн х 100% : 117\~332,12грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 464,35 грн, з розрахунку 51,14% х 908 грн : 100%. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial