Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, в обґрунтування позову зазначає, що відповідачі проживають за адресою [ADDRESS], відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, [PERSON] і [PERSON] є членами сім'ї наймача, яким у за період з січня 2009 року по січень 2014 року надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, загальна вартість яких становить 23683,21 грн., однак оплачено було лише 200,15 грн. З наведених підстав просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 23483,06 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти позову, просив застосувати позовну давність до позовних вимог за період з січня 2009 року по червень 2011 року і відмовити у позові в цій частині. Щодо заяви про застосування позовної давності представник позивача заперечував, посилаючись на те, що відповідачами були здійснені платежі 24.09.2010р. на суму 0,10 грн., 20.10.2010р. на суму 0,05 грн., 04.07.2011р. на суму 200,00 грн., що свідчить про визнання ними свого боргу і переривання позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованим опаленням, централізованого постачання гарячої води, визначено концерн «МТМ», у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії в квартиру за адресою [ADDRESS]. Споживачами послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у вказаній квартирі є відповідальний квартиронаймач [PERSON], на його ім'я оформлено особовий рахунок 91200932, а також повнолітні члени його сім'ї [PERSON], [PERSON], та неповнолітня [PERSON], що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів №9 від 25.02.2014р. №1292 (а.с.9), та не заперечується представником відповідача. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. за №630 зазначено, що розрахунковий період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.64-68 ЖК України наймачі (власники) жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Члени сім'ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями з договору найму житлового приміщення. За період з січня 2009 року по січень 2014 року Концерном «Міські теплові мережі» надано послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води на загальну суму 23683,21 грн. В порушення вимог закону відповідачі не сплачують за поставлену теплову енергію в період з січня 2009 року по січень 2014 року, у зв'язку з чим виникла загальна заборгованість у сумі 23483,06 грн. Вказані обставини підтверджуються випискою по особовому рахунку 91200932 і не заперечуються представником відповідача. З виписки по особовому рахунку 91200932 і довідки Концерну «Міські теплові мережі» вбачається, що відповідачами були здійснені платежі 24.09.2010р. на суму 0,10 грн. і 20.10.2010р. на суму 0,05 грн., які були зараховані на сплату абонплати за опалення, та платіж 04.07.2011р. на суму 200,00 грн., який був зарахований за підігрів ГВС. Таким чином, надані позивачем докази свідчать про наявність заборгованості за спожиту теплову енергію у загальній сумі 23483,06 грн., що утворилася за період з січня 2009 року по січень 2014 року. Відповідачі згідно з вищенаведеними нормами закону несуть солідарну відповідальність за вказаними зобов'язаннями. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності судом встановлено наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується за заявою сторін. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов'язань по оплаті за комунальні послуги, які вносяться щомісячними платежами, позовна давність за вимогами про їх стягнення повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З вимогами про стягнення заборгованості, що утворилася з січня 2009 року по січень 2014 року, Концерн «Міські теплові мережі» звернувся 10.06.2014р., тому в межі строку позовної давності входить тільки період з червня 2011 року, внаслідок чого заборгованість можливо стягнути тільки за період з червня 2011 року по січень 2014 року. Доводи представника позивача про переривання позовної давності є необґрунтованими, оскільки у квітні 2014 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу ухвалою суду від 23.04.2014р. було відмовлено, а платежі від 24.09.2010р. на суму 0,10 грн., від 20.10.2010р. на суму 0,05 грн., від 04.07.2011р. на суму 200,00 грн., що були здійснені через «Запоріжзв'язоксервіс», не свідчать про визнання відповідачами свого боргу і про переривання позовної давності. Сам по собі факт того, що сплата відповідачами у липні 2014 року суми більше ніж нараховано в поточному періоді, не є свідченням того, що вони визнавали борг. З заявою про визнання боргу або про реструктуризацію боргу вони не зверталися, доказів того, що у квитанції від 04.07.2011р. зазначено прзначення платежу як оплата заборгованості за період, по якому сплила позовна давність, не надано. Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, яка утворилася з січня 2009 року по травень 2011 року включно, сплинув, зважаючи на заяву представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, в задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості, яка утворилася з січня 2009 року по травень 2011 року включно, слід відмовити. Таким чином, в межах трирічного строку позовної давності стягненню з відповідачів у солідарному порядку підлягає заборгованість за період з червня 2011 року, розмір якої згідно виписки по особовому рахунку становить з червня 2011 року по травень 2013 року 8633,75 грн. (а.с.10-13), з червня 20013 року по січень 2014 року - 2883,23 грн. (а.с.14), а всього у сумі 11316,98 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial