Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

У травні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованих осіб Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , а саме, встановити факт розірвання шлюбу між [PERSON] , уродженцем с. Нищаха Тростянецького району Сумської області, [INFO] , та [PERSON] , уродженкою м. Керч Автономної Республіки Крим, [INFO] . Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31.05.2017 року заяву було залишено без руху. 21.07.2017 року на адресу надійшла заява представника заявника на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2017 року про усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.07.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 19.08.2017 року. 19.08.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.09.2017 року для надання документів, які підтверджують повноваження представника заявника. 05.09.2017 року судове засідання, у зв`язку із перебування головуючого судді у відпустці, було знято з розгляду, та призначено на 28.09.2017 року. 28.09.2017 року сторони в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, представник заінтересованої особи [PERSON] подав заву про розгляд справу у його відсутність, судове засідання призначено 06.10.2017 року. 06.10.2017 року судове засідання, у зв`язку із перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті, було знято з розгляду, та призначено на 31.10.2017 року. 31.07.2017 року сторони в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, представник заінтересованої особи Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві подав заву про розгляд справу у його відсутність, судове засідання призначено на 13.02.2018 року. 13.02.2018 року заявник та його представник в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, судове засідання призначено на 24.05.2018 року. 24.05.2018 року заявник та його представник в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, судове засідання призначено на 05.07.2018 року. 05.07.2018 року заявник та його представник в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, судове засідання призначено на 20.11.2018 року. 20.11.2018 року заявник та його представник в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, судове засідання призначено на 07.02.2019 року. 07.02.2019 року судове засідання, у зв`язку із перебування головуючого судді в іншому засіданні, було знято з розгляду, та призначено на 30.09.2019 року. 30.09.2019 року судове засідання, у зв`язку із перебування головуючого судді у відпустці, було знято з розгляду, та призначено на 03.02.2020 року. 03.02.2020 року судове засідання, у зв`язку з відсутністю вільних залів судових засідань, було знято з розгляду, та призначено на 15.04.2020 року. 15.04.2020 року судове засідання, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, було знято з розгляду, та призначено на 11.09.2020 року. В судове засідання заявник та його представник не з`явились, про час і місце судового розгляду справи оповіщені у встановленому порядку. В судове засідання представник зацікавленої особи Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві не з`явився, про час і місце судового розгляду справи оповіщений у встановленому порядку. В судове засідання зацікавлена особа: [PERSON] не з`явилася, про час і місце судового розгляду справи оповіщена у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 9 Закону України № 1027 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає, що Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту, що мають юридичне значення, необхідна наявність таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, з урахуванням наведеного слід зробити висновок, що важливе значення для розгляду справ про встановлення факту, що має юридичне значення, має мета встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Під час розгляду справи судом встановлено, що заявник [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.07.2017 № 00018389575, шлюб був зареєстрований Відділом ЗАГС Київського райвиконкому м. Сімферополя Автономної Республіки Крим 13.02.05.1993 року актовий запис № 84 (внесеного до реєстру 22.04.2009 року під № 00001873847) (а.с. 35). 05.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва Київського відділу записів актів цивільного стану м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 27.01.2016 року, на підставі рішення Сімферопольського районного суду Республіки Крим (справа № 2-2374/2015) (а.с.12) 26.05.2017 року, звернувшись до Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про внесення зазначеної інформації до реєстру та видачу йому свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] отримав відмову, у зв`язку з тим що реєстрація розірвання шлюбу відбулась на тимчасово непідконтрольній території. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проте, звернувшись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявником не вказана мета встановлення юридичного факту, а також не доведено, що при розгляді справи про розірвання шлюбу Сімферопольським районним судом Республіки Крим було враховано думку чи/або було належним чином повідомлено про розгляд справи [PERSON] , також заявником не надано копії рішення Сімферопольського районного суду Республіки Крим (справа № 2-2374/2015), а також не надано довідки про стан родини, в якій зазначено про наявність або відсутність у подружжя малолітніх або неповнолітніх дітей. Оскільки заявником не надано належних, допустимих та достовірних доказів, для розгляду його заяви в повному та всебічному обсязі, а саме про те, що він звертався до органів реєстрації актів цивільного стану України або до судових органів України про розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви. При цьому, доводи заявника про необхідність встановлення вказаного факту є безпідставними та необґрунтованими, оскільки суду не надано жодних доказів про неможливість проведення процедури розірвання шлюбу на території України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed