Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

у травні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні житлово-послуги17973 грн 30 коп., 3% річних у розмірі 1035 грн 53 коп., інфляційні витрати у розмірі 3637 грн 49 коп. та судовий збір по справі у розмірі 2102 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] отримує послуги з централізованого водопостачання та водовідведення холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі публічного договору (оферти) розміщеного 05.08.2014 у газеті «Хрещатик» №110 (4510) про надання публічним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» згідно якого розрахунковим періодом є календарний місяць та за цим договором застосовується щомісячна система оплата послуг, платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, однак відповідач в порушення умов договору, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 по 31.12.2019 послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі 17966 грн 75 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.05.2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 28). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 08.07.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якій просить суд відмовити у задовленні позовних вимог з підстав того, що позивачем не було надано договори про надання житлово-комунальних послуг разом з позовом, також відповідач став співвласником квартири [ADDRESS] лише з 08.08.2019, та до серпня 2019 у зазначеній квартирі не проживав, а іншим співласником вказаної квартири є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру видано на підставі розпорядження від 08.08.2019 № [NUMBER] , яка проживала у ній та сплачувала комунальні послуги на яку відкриті особові рахунки, таким чином заборгованість з серпня 2019 р. може бути стягнуто з відповідача, а до серпня 2019 р. підлягає стягненню з [PERSON] , на підставі чого відповідач просить залучити [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, оскільки заборгованість має стягуватися солідарно, крім цього відповідач просить застосувати строки позовної давності на підставі загальних положень ст.ст. 252-255 ЦК України (а.с. 32-36). Також відповідач разом з відзивом подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін (а.с. 37). Позивачем у строки зазначені в ухвалі від 06.05.2020 відповідді на відзив не було надіслано на адресу суду. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а.с. 7). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 р. по січень 2020 р. становить 22646 грн 32 коп., яка складається з наступного: 17966 грн 75 коп. заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення; 6 грн 55 коп. розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, також через прострочення щодо оплати спожитих комунальних послуг відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 1035 грн 53 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3637 грн 49 коп. (а.с. 9, 10). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ст.ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільного кодексу України. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості відповідачів за період з липня 2014 р. по січеня 2020 р. , яка становить 22646 грн 32 коп. Разом з тим, позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, в обґрунтування розрахунку розміру заборгованості, а також доказів надання вищевказаних послуг у означених розмірах, з огляду на те, що відповідачі заперечують позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, відповідачі звернулись до суду із заявою про застосування строку позовної давності до спору, з огляду на те, що позивач просить суд стягнути з них борг з з липня 2014 р. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18). Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів надання таких послуг та доказів наявності заборгованості по їхній сплаті у заявленому розмірі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене у сукупності, недостатність наданих доказів позивачем для встановлення факту надання послуг в заявлених обсягах та виникнення заборгованості у зазначеному розмірі, сплив строку позовної давності щодо позовних вомог до липня 2017 р., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed