Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 вересня 2012 року відповідач отримала від неї грошові кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., про що власноручно написала розписку та поставила свій підпис. Цим самим вона взяла на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу не пізніше кінця 2012 року. Свої зобов'язання відповідач не виконала, борг позивачу не повернула. У зв'язку з цим, в липні 2013 року позивач звернулася із заявою до прокуратури м. Кременчука. Листом №146-352-13 від 11.07.2013 року їй було повідомлено, що в діях гр. [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, відносини, що між ними виникли є цивільно-правовими і регулюються цивільним законодавством України. Просила стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. Згідно ч.1 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Розписка підписана відповідачем, є документом, що стверджує про вчинення правочину між сторонами. Позивач у судове засідання не з'явилась, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибула по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 19 вересня 2012 року відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., про що власноручно написала розписку та поставила свій підпис. Цим самим вона взяла на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу не пізніше кінця 2012 року. На сьогоднішній день свої зобов'язання відповідач не виконала, борг позивачу не повернула. У зв'язку з цим, в липні 2013 року позивач звернулася із заявою до прокуратури м. Кременчука. Листом №146-352-13 від 11.07.2013 року їй було повідомлено, що в діях гр. [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, відносини, що між ними виникли є цивільно-правовими і регулюються цивільним законодавством України. На момент розгляду справи відповідач не виконала своїх зобов'язань. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі встановлених обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved