Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У травні 2021 року представник позивача, адвокат Конякін М.С., звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, в якому просить стягнути на користь позивача 2729,70 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, та понесені позивачем судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] близько 10 год. 00 хв. 29.12.2020 перебуваючи на території домогосподарства належного [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , під час раптового конфлікту, тримаючи у правій руці верхню частину пластикового відра (кришку), умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] два удари в ділянку лівого плеча, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1 від 18.01.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згодом за її заявою було відкрито кримінальне провадження №12020025300000053. Досудовим розслідуванням дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Позивача визнано потерпілою по факту нанесення їй легких тілесних ушкоджень, а кримінальне провадження відносно [PERSON] розглянуто Тростянецьким районним судом Вінницької області та постановлено обвинувальний вирок. Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.02.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень. В результаті неправомірних дій [PERSON] позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода становить 2729,7 грн. на лікарські засоби згідно з листком призначень. Крім майнової шкоди позивачу було заподіяно також і моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн. та полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із завданими їй тілесними ушкодженнями. Стверджує, що внаслідок дій відповідача порушенні нормальні життєві зв`язки позивача через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, необхідність постійного лікування, побоювання за свій стан здоров`я та настанні інших негативних наслідків. Відповідачка не бажає відшкодовувати завдану шкоду, а тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути понесені нею матеріальну, моральну шкоду та судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 у справі № 147/530/21 (провадження 2/147/344/21) визначено головуючого суддю Мудрак А.М. Ухвалою суду від 02.06.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 08.06.2021 недоліки позовної заяви усунуто, сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Ухвалою судді від 10.06.2021 прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 07 липня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що підставами свого позову [PERSON] вказує, що 15 лютого 2021 року вироком Тростянецького районного суду Вінницької області [PERSON] була визнана винною в тім, що 29 грудня 2020 року близько 10 год 00 хв. перебуваючи на території домогосподарства належного позивачу, під час раптового конфлікту, тримаючи у правій руці верхню частину пластикового відра (кришку), умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла їй два удари в ділянку лівого плеча, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого плеча, які, відповідно до висновку судово- медичної експертизи №1 від 18.01.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті даних дій позивач вважає, що їй було завдано матеріальної шкоди, яку вона понесла на придбання лікарських засобів згідно листа призначень. Стверджує, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , якій було встановлено повний діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. При складанні анамнезу хвороби позивач повідомила, що отримала травму - вдарила сусідка відром по голові. В той же час обставини, встановлені досудовим слідством в кримінальному провадженні №12020025300000053, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в результаті судового розгляду, а саме що відповідач вдарила позивача двічі в ділянку лівого плеча, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді 2 синків в ділянці лівого плеча. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, а також письмовою заявою [PERSON] , в якій вона згідна з встановленими досудовим слідством обставинами. Отже позивач повідомила лікарю неправдиву інформацію, яка була відображена в її медичній документації, тобто доводи позивача щодо виниклої закритої черепно-мозкової травми внаслідок події, що мала місце 29.12.2020 є безпідставними, такими, то суперечать висновкам судово-медичних фахівців, зробленим в процесі досудового слідства, та які підтримала потерпіла. Вважає, що діагностована 29.12.2020 черепно-мозкова травма є результатом зовсім іншої події, яка напевно мала місце напередодні її діагностування і жодним чином не пов`язана із діями [PERSON] , які мали місце 29.12.2020 року. Кошти витрачені [PERSON] , які є предметом стягнення матеріальної шкоди в даній справі, були витрачені на діагностику та лікування закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, про що свідчить копії виписки з медичної карти, товарних чеків та квитанції КТ головного мозку від 05.01.2021 року. Тож, причинного зв`язку між лікуванням, яке проходила позивач в період з 29 грудня 2020 року по 04 січня 2021 року та витратами, які вона понесла у зв`язку із подіями, які відбулися 29.12.2020 не встановлено, а тому вважають, що в задоволенні вимоги про стягнення витрат на лікарські засоби слід відмовити за недоведеністю. Щодо моральної шкоди, вважають, що не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю та відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, за які позивач просить стягнути моральну шкоду у визначеному нею розмірі. В зв`язку з чим просила відмовити в позові повністю. Ухвалою суду від 14 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи. Представник позивача адвокат Конякін М.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його та позивача участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, про що наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.50, 56, 64). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оглянувши в судовому засіданні справу №147/147/21 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України, встановлено, що потерпілою від кримінального правопорушення є [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . Згідно з вироком суду [PERSON] 29.12.2020 близько 10.00 год перебуваючи на території домогосподарства належного [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , під час раптового конфлікту, тримаючи у правій руці верхню частину пластикового відра (кришку), умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] два удари в ділянку лівого плеча, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1 від 18.01.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Частиною сьомою статті 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2797,70 грн. На підтвердження вказаної вимоги до позовної заяви позивачем надано суду виписку №8056 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , відповідно до якої повний діагноз закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Перебувала у стаціонарі з 29.12.2020 по 04.01.2021 (а.с.4). На підтвердження понесених витрат на лікування надано суду товарний чек від 29.12.2020 на придбання Церегін на суму 294,70 грн., товарний чек від 30.12.2020 на придбання Церегін, нейротропін, вода «Рео» на суму 693,60 грн., товарний чек від 29.12.2020 на придбання медикаментів на суму 406,00грн.; товарний чек №968945 від 04.01.2021 на придбання бахіл, бронхо-веда, валеріана на суму 55,75 грн. (а.с.5). Товарний чек №968125 від 31.12.2020 на придбання нейротропін, рукавички, шприц на суму 134,70грн., товарний чек №968988 від 04.01.2021 на придбання анантаваті на суму 145,00грн.(а.с.6), також надано суду фіксальний чек від 05.01.2021 від ПП «Діагностичний центр «Медіскан» на КТ гол.мозку та кісток черепа на суму 1000,00 грн.(а.с.6). Вироком суду встановлено, що відповідач вдарила позивача двічі в ділянку лівого плеча, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді 2 синків в ділянці лівого плеча. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, а також зазначені позивачем в позовній заяві при зверненні до суду з даним позовом. Доказів понесених матеріальних витрат на лікування тілесних ушкоджень у виді синців суду не надано. Вироком суду не встановлено спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми [PERSON] . Позовна заява [PERSON] подана у зв`язку із заподіянням їй шкоди кримінальним правопорушенням. Згідно з ч.2, ч.4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч.8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Наданий позивачем 10 листопада 2021 року в якості доказів листок лікарських призначень [PERSON] (а.с.67,68) суд не приймає в якості належних та допустимих доказів, оскільки вони подані з пропуском строку подання доказів, передбачених ст. 83 ЦПК України. Отже, позивачем не доведено причинного зв`язку між лікуванням, яке вона проходила в період з 29 грудня 2020 року по 04 січня 2021 року та витратами, які вона понесла у зв`язку із подіями, які відбулися 29.12.2020. Зокрема, немає причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними тілесними ушкодженнями у вигляді двох синців 29 грудня 2020 року та наслідками у формі хвороби, з приводу якої [PERSON] проходила стаціонарне лікування, а саме закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди завданої кримінальним проступком в сумі 2729,70 грн. не знайшли свого підтвердження, тому в даній частині слід відмовити в позові. Також позивачем ставиться вимога про відшкодування моральної шкоди завданої злочином в сумі 10000 грн. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначено у п.3 вказаної постанови моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач в позовній заяві стверджує, що внаслідок протиправних дій [PERSON] їй було завдано моральної шкоди, з огляду на суттєві тяжкі наслідки протиправних дій відповідача для здоров`я, душевного стану, ступінь зниження престижу, значні зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості розмір заподіяної моральної шкоди оцінила в 10 000 грн. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, порушенням звичного способу життя через участь в досудовому розслідуванні вчиненого відносно неї кримінального правопорушення. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно з п.9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачкою моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідачки та перенесених нею у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку вона отримала. Враховуючи, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, тому вважає можливим стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем у справі понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00грн., що підтверджується квитанцією №93529 від 08.06.2021 (а.с.24). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 217,92 грн.(3000,00грн. розмір задоволених позовних вимог х100% / 12729,70 грн. розмір заявлених позовних вимог = 24%; 908,00 грн. сплачений судовий збір х 24% / 100% = 217,92 грн. сума судового збору, що підлягає поверненню). Також позивачем ставиться вимога про стягнення витрат за надання правничої допомоги адвокатом. За змістом ч.1, ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На підтвердження факту понесених витрат на надання правничої допомоги позивачем [PERSON] надано копію квитанції №01/10/11 від 10.11.2021 відповідно до якої адвокат Конякін М.С. отримав від [PERSON] гонорар в сумі 4500,00грн., з якої вбачається вид правової допомоги: позовна заява - 1000грн., заяви, клопотання - 1500,00грн., представництво - 2000,00грн. , всього на суму 4500грн. (а.с.69).; ордер серії ВН №149114 від 25.05.2021 виданий на підставі договору пронадання правової допомоги №б/н від 24.02.2021(а.с.15), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.14). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, співмірність зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт та з врахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3000 грн., що становить 24% від заявлених вимог, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1080 грн.( 4500 грн. х 24 % /100 % = 1080 грн.).

Outcome: partial