Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць, починаючи з 23 січня 2021 року, а також витрати на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтовувано тим, що 29 листопада 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1209. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06 квітня 2017 року, яка проживає разом із відповідачем за адресою: [ADDRESS] . На час подачі позовної заяви, шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодних грошових коштів для забезпечення потреб дитини, а також її гармонійного розвитку відповідач не надає взагалі. Під час переговорів з відповідачем, згоди щодо сплати аліментів досягнуто не було. Тому є всі підстави вважати що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідач є здоровим та працездатним, має постійний дохід у розмірі заробітної плати, тому має можливість брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини. Враховуючи що згоди щодо сплати аліментів між позивачем та відповідачем досягнуто не було, [PERSON] була вимушена звернутись до суду за захистом своїх та неповнолітньої доньки прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, судовий розгляд призначено на 04 березня 2021 року. Даною ухвалою сторонам надано строк на подання заяв по суті спору. Витребувано у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві довідку про доходи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ). 03 березня 2021 року представник відповідача - адвокат Горячев О.А. подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Горячева О.А. та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, судовий розгляд справи відкладено на 27 квітня 2021 року. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року з метою реалізації права відповідача на подання відзиву на позовну заяву, а також у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів, судовий розгляд справи відкладено на 15 червня 2021 року. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів, судовий розгляд справи відкладено на 06 вересня 2021 року. 22 червня 2021 року до суду надійшов лист Головного Управління ДПС у м. Києві, у якій останнє повідомило, що необхідно вказати період, за який запитується дана інформація. Представник позивача, за клопотанням якого ухвалою суду у Головного Управління ДПС у м. Києві були витребувані відповідні документи, жодних уточнень періоду, за який запитується дана інформація, до суду не надіслав. Ураховуючи розумні строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та неодноразового відкладення її судового розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідач про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку та отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками 19 лютого 2021 року, про що свідчить власноручно написана ним розписка (а. с. 27). Враховуючи неподання відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 29 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 листопада 2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1209. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 06 квітня 2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, а дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, статті 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частини сьомої, восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, а також не надано суду доказів належного матеріального утримання дитини з його боку, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, а також матеріального становища дитини, обов`язку батьків утримувати дитину в розмірі, необхідному для її гармонійного розвитку, що має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку, відсутності доказів, того, що відповідач має інших утриманців, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі у розмірі 908 грн, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, підтверджені договором про надання правової допомоги № 01/01-21 від 22 січня 2021 року, актом прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 23 січня 2021 року, додатком до акту прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 23 січня 2021 року та копією платіжного доручення від 23 січня 2021 року в розмірі 1500,00 грн.

Outcome: approved