Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30.12.2017 року він передав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 200000,00 дол. США, і на підтвердження отримання коштів позичальником надано розписку від 30.12.2017 року. Згідно розписки відповідач зобов`язався повернути йому грошові кошти до 31.03.2019 року, але коштів не повернув. Тому просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики в сумі 5298000,00 грн. (200000,00 дол. США х 26,49 грн.), що станом на 02.05.2019 року відповідно до курсу НБУ еквівалентно 200000,00 дол. США, та судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у їхній відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та вказав про підтримання позовних вимог. Вимог про компенсацію витрат з надання правової допомоги не заявляє. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 200000,00 дол. США, що згідно змісту розписки в еквіваленті складає 5600000,00 грн. за курсом НБУ станом на 30.12.2017 року, які відповідач зобов`язався повернути позивачу до 31.03.2019 року, підтвердженням чому є письмова розписка, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 54). Однак грошові кошти боржник позивачу не повернув. Таким чином, умови договору позики щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу отриманої в позику суму грошових коштів за договором. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Платіж за валютним кредитом або інше валютне зобов`язання сплачується боржником у гривнях по курсу встановленому на день платежу, якщо інше не передбачено договором Таку правову позицію висловив Верховний Суд України від 08.02.2017 року у справі № 6-1905цс16. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5298000,00 грн., тобто в межах позовних вимог, із урахуванням того, що договором позики обумовлено еквівалент коштів у національній валюті - 5600000,00 грн., що має бути повернено позивачу згідно укладеного між сторонами договору. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує з документально підтверджені понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог на суму 9605,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved