Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.04.2013 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № № 005-16112-300413, за умовами якої банк відкрив картковий рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 39 600,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але в порушення умов договору належним чином його не виконує, у зв`язку з чим станом на 17.05.2017 має заборгованість. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 80 665,95 грн. та судові витрати. Представником відповідача - адвокатом Шиян В.О. надано відзив на позовну заяву в якому остання зазначала, що позов визнає частково у сумі 757,68 грн. Вимоги банку про стягнення процентів після 30.04.2014 року (закінчення строку кредитування внаслідок закінчення строку дії картки, яка більше не перевипускалась) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Окрім того, позивачем порущено строк позовної давності, так як з 30.04.2014 року розпочався перебіг строку позовної давності для вимог щодо стягнення з Відповідача останнього щомісячного платежу на погашення тіла кредиту. У судове засідання представник позивача не з`явився, натомість направив заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Шиян В.О. надала заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково на суму 757,68 грн., в іншій частині проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 30.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладений кредитний договір № 005-16112-300413 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк надав кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом у розмірі 39 600,00 грн. строком на 364 (календарних) дні, тарифний пакет - кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна. Відповідно до п.7.1 договору складовою та невід`ємною частиною цієї пропозиції є Правила та Тарифи Банку, згідно яких, зокрема: частка обов`язкового погашення тіла кредиту становить 2 % від суми використаних коштів на день розрахунку; пільговий період для погашення заборгованості складає 55 днів; процент за використання відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі - 0,0001% (річних); процент за використання відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків - 4,0 % (в місяць); процент на позитивний залишок - 10,00 % (річних); процент за недозволений овердрафт - 48,00 % (річних) (п.1.6 Тарифів). Крім цього, передбачена щомісячна плата за обслуговування карткового рахунку у розмірі 9,90 грн.; за поповнення карткового рахунку в банкоматах та касах, крім АТ «Дельта Банк» та мережі «Атмосфера» - 4%+15 грн. (в межах кредитної лінії), 15 грн. (в межах позитивного залишку) (п. 1.7, 2.2 Тарифів). Також, згідно п. 3.1 Тарифів за прострочення заборгованості обов`язкового мінімального платежу, сплачується штраф у розмірі 0,01 %, але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен день прострочення. Як убачається з Умов надання кредитної картки № 1 Еволюція Лояльна, боржник узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, за відповідачем утворилася заборгованість по кредитному договору станом на 17.05.2017 у розмірі 80665,95 грн., з яких: 43 566,97 грн. - прострочене тіло кредиту; 37098,98 грн. - відсотки; яку позивач просить стягнути. Разом з цим відповідач у відзиві просив застосувати до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» наслідки спливу позовної давності щодо заборгованості за тілом кредиту. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з матеріалів справи, боржник [PERSON] узяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця. Таким чином, умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Боржник припинив оплату чергових платежів за тілом кредиту у лютому 2014 року (відповідачем останній платіж по погашенню тіла кредиту проведено 21.01.2014 року у сумі 937,19 грн.), саме з лютого 2014 року в позивача виникло право на звернення до суду з позовними вимогами, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту тільки у травні 2017 року. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за тілом кредиту. Відомості про вчинення відповідачем дій, що свідчать про переривання строку позовної давності, відсутні. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України, викладеній 27.03.2017 року у справі № 6-1996цс16. Вимоги по погашенню відсотків, нарахованих за період лютий 2014 року по 29.04.2014 року теж заявлені банком поза межами строку позовної давності. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). У зобов`язаннях, які визначають сплату щомісячних платежів, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року та в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 309/5440/15-ц (провадження № 61-4581св18). Крім того, строк дії ліміту кредитної лінії закінчився 29 квітня 2014 року, враховуючи, що сторони визначили строк дії договору у 364 календарних дні. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчився із закінченням строку дії ліміту кредитної лінії - у квітні 2014 року, то у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи з травня 2014 року. Як вбачається із поданої представником позивача виписки по відкритому рахунку, відповідачем останній платіж по частковому погашенню відсотків за використання кредитного ліміту здійснено 15.09.2014 року у сумі 1000,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за відсотками, нарахована до 29 квітня 2014 року включно (враховуючи погашенння заборгованості за відсотками у сумі 1000,00 грн.), оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування припиняється. Однак, оскільки зі спливом строку кредитування (квітень 2014 рку) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 30.05.2014 року по 17.05.2017 року, що є поза межами строку кредитування, такі вимоги задоволенню не підлягають. Отже, заборгованість Відповідача за відсотками становить 757,68 грн. (1757,68 (нараховані відсотки за січень 2014 року) - 1000,00). За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме, стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за відсотками - 757,68 грн., а в іншій частині позову необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 15,02 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial