overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона - донька відповідача, досягнувши повноліття, продовжує на цей час навчання на платній основі в Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний університет фінансів» на заочному відділенні. Термін навчання по 31.01.2017 р.. Вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Представник позивача надав заяву про підтримку позовних вимог, розгляд справи у його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 89 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], продовжує навчання на цей час на заочному відділенні навчального закладу по 31.01.2017 р. (а.с. 6 ). Відповідач - [PERSON] є батьком дитини та може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, оскільки заперечень з цього приводу не надав. (а.с. 5 ) Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, у зв'язку з цим потребують матеріальній допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. ст. 182, 200 СК України, бере до уваги матеріальне становище дитини, що не отримує стипендію, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/6 частини доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із вказаним позовом, уточнивши його у вересні 2016 р. просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] з 1/6 частини до 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на її користь. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.12.2010 р. було стягнуто з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробіткуна утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Але, 05.04.2016 р. рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини, у зв'язку з тим, що на час ухвалення рішення на утриманні відповідача знаходилась також дочка [PERSON], [INFO], яка на теперішній час досягла повноліття. Після припинення виплати аліментів на утримання Катерини, у зв'язку з досягненням нею повноліття, матеріальний стан відповідача покращився, тому вважає що у неї виникло право на збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи - докази: копії: свідоцтва про народження дитини; рішення від 05.04.2016 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 4, 5, 6), суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.12.2010 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробіткуна утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Але, 05.04.2016 р. рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини у зв'язку з тим, що на час ухвалення рішення на утриманні відповідача знаходилась також дочка [PERSON], [INFO]. Дочка відповідача [INFO], досягла повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинено. Таким чином, матеріальний стан відповідача поліпшився. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни - поліпшення матеріального стану платника аліментів. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач при поданні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги та уточнення до неї підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, просила змінити прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]», проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 13, 14, 19, 20) заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами 20.05.2006 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Деражнянського управління юстиції, актовий запис №32 (а.с. 8). Від даного шлюбу у подружжя є спільна неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 16, 17, 20, 21) заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами 03.05.2002 було укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї , актовий запис № 690 (а.с. 6). Від даного шлюбу у подружжя є спільна неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, проти можливості примирення заперечувала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти можливості заперечував. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 27.01.2001 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №56 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя є спільні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують почуття любові та взаємоповаги втрачені, сторони проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що шлюбні відносини між ними відсутні, відсутні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву і якій стосовно розірвання шлюбу не заперечував (а.с. 32). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 12.06.1993 зареєстровано шлюб у Палаці одруження «Дарницький» м. Київ, актовий запис № 1075 (а.с. 6). Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач проти примирення заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У червні 2016р. позивачка звернулась до суду із позовом, яким просила визнати відповідача, свого колишнього чоловіка, таким, що втратив право користування належним їй будинком № 99 по вул. 12 Лінія, у м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в даному будинку відповідач зареєстрований, однак після розірвання шлюбу не проживає. В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Будинок № 99 по вул. 12 Лінії, у м. Миколаєві, належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 1987 року. В даній квартирі зареєстрований [PERSON], у відповідності до довідки УДМС України в Миколаївській області. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний 15 грудня 2004 р. У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Висновком старшого інспектора Ленінського відділу поліції від 16 червня 2016р. встановлено, що [PERSON], не проживає у [INFO] з 2004 року. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У червні 2016р. позивачка звернулась з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечення проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 жовтня 1993 року Палацом одружень «Центральний» у м. Харкові, актовий запис № 1976. Сторони мають доньку, Олександру, [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У червні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03 жовтня 2008 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1094, мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У червні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 серпня 2011 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 490, мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У червні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 23 грудня 2005 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 684. Мають синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У червні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 серпня 2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 180. Мають доньку [PERSON] [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved