Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на його користь 15 400,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.04.2018 року становить- 400 400,00 грн. боргу за договорами позики від 11 грудня 2015 року та 13 травня 2017 року, а також понесені ним судові витрати. Позов мотивує тим, що 11 грудня 2015 року та 13 травня 2017 року [PERSON] були написані боргові розписки, згідно яких останній взяв у нього в борг 15 400,00 доларів США та зобов'язався повернути їх до 11.07.2016 року . Однак, відповідач не виконав перед ним свої зобов'язання за договорами позики від 11 грудня 2015 року та 13 травня 2017 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 17 липня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, відзиву на позов не подавав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст. 509, ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 11.12.2015 року (дата написання розписки) відповідач взяв у борг в [PERSON] 3 000,00 доларів США та зобов'язався повернути їх до 11.07.2016 року. Крім того, 13.05.2017 року (дата написання розписки) [PERSON] взяв у борг в позивача 12 400,00 доларів США та зобов'язався повернути їх в найкоротші строки. Отже, на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач видав [PERSON] розписки про позичені гроші саме в розмірі 15 400,00 доларів США ( оригінали яких додаються). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). В порушення зазначених норм та умов Договору відповідач зобов'язання не виконав. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по договору позики, грошові кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу- 15 400 ,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.04.2018 року, як і просить сторона позивача, так як суд не може виходити за межі заявлених вимог, становить- 400 400 грн.00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 4 004,00 грн. внесеного судового збору ( а.с. 1).

Outcome: approved