Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості 4 452,32 гривень та судові витрати в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14.05.2012 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Харківській області, [PERSON] та Рівненським вищим професійним училищем ДДСО при МВС України був укладений договір на навчання за кошти підрозділу ДСО з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом ДСО. Згідно договору позивач зобов'язався сплатити в повному обсязі вартість навчання відповідача за спеціальністю охоронник, призначити його на посаду, забезпечити речовим майном та грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. Договірними обов'язками відповідача було проходження в повному обсязі навчання в училищі та по закінченню навчання прибуття на роботу до позивача, а також відпрацювання у позивача на призначеній посаді строку, не меншого від трьох років. На виконання умов договору з 02.02.2012 року по 01.06.2012 року [PERSON] пройшов навчання в училищі та отримав свідоцтво про початкову підготовку від 01.06.2012 року серії [NUMBER]. Позивачем на навчання відповідача в училищі було витрачено 14 095,58 гривень. Наказом позивача від 10.07.2012 року № 88 о/с [PERSON] був прийнятий на посаду молодшого інспектора супроводження батальйону міліції спеціального підрозділу служби інкасації, охорони та перевезення валютних цінностей УДСО при ГУ МВС України в Харківській області з 02.06.2012 року. Наказом позивача від 09.12.2014 року № 973 о/с відповідач звільнений зі служби в ОВС України за п. 63 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМУ № 114 від 29.07.1991 року. Час перебування [PERSON] на посаді міліціонера склав 2 роки 4 місяці 28 днів, а недопрацьований за договором строк склав 7 місяців 2 дні. Пунктом 3.6 договору передбачений обов'язок відповідача відшкодувати позивачеві фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі у випадку дострокового звільнення с роботи (раніше спливу трьох років). Таким чином, пропорційно до відпрацьованого [PERSON] часу в підрозділах позивача, він має відшкодувати останньому 4 175,43 гривень збитків, завданих порушенням умов договору. Крім того, на момент звільнення [PERSON] повністю використав щорічну відпустку за 2014 рік, а саме, відпустку тривалістю 30 календарних днів з 30.09.2014 року по 29.10.2014 року, однак не відпрацював при цьому повного календарного року. Таким чином, у нього виник борг перед позивачем за 5 календарних днів надлишкове використаної відпустки в сумі 203,06 гривень. У зв'язку з тим, що [PERSON] перестав виходити на роботу з 30.10.2014 року, а йому зайво було нараховане та виплачене грошове забезпечення з 30.10.2014 року по 31.10.2014 року, у нього виник борг перед позивачем в сумі 81,22 гривень з урахуванням компенсації відповідачу сум податків та інших обов'язкових платежів у сумі 7,39 гривень, утримати грошові кошти у повному обсязі за зайво використану щорічну відпустку та зайво виплачене грошове забезпечення у відповідача позивач не мав можливості. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 4 452,32 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Письмові звернення позивача до [PERSON] про відшкодування заборгованості залишилися без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.05.2012 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Харківській області, [PERSON] та Рівненським вищим професійним училищем ДДСО при МВС України був укладений договір на навчання за кошти підрозділу ДСО з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом ДСО. Згідно з п.п. 1.2-1.4.1 договору позивач зобов'язався сплатити в повному обсязі вартість навчання відповідача за спеціальністю охоронник, призначити його на посаду, забезпечити речовим майном та грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. За п.п. 3.1-3.5 договору [PERSON] був повинен пройти в повному обсязі навчання в училищі та по закінченню навчання прибути на роботу до позивача, а також відпрацювати у позивача на призначеній посаді строк, не менший від трьох років. З 02.02.2012 року по 01.06.2012 року [PERSON] пройшов навчання в училищі та отримав свідоцтво про початкову підготовку від 01.06.2012 року серії [NUMBER]. Позивачем на навчання відповідача в училищі було витрачено 14 095,58 гривень, що підтверджується довідкою Управління державної служби охорони ГУ МВС України в Харківській області від 15.05.2015 року та відповідними рахунками-фактурами з фінальними виписками банку. Наказом начальника УДСО при ГУ МВС України в Харківській області від 10.07.2012 року № 88 о/с [PERSON] прийнятий на посаду молодшого інспектора супроводження батальйону міліції спеціального підрозділу служби інкасації, охорони та перевезення валютних цінностей УДСО при ГУ МВС України в Харківській області з 02.06.2012 року. Наказом начальника УДСО при ГУ МВС України в Харківській області від 09.12.2014 року № 973 о/с відповідач звільнений зі служби в ОВС України за п. 63 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМУ № 114 від 29.07.1991 року. Пунктом 3.6 договору передбачений обов'язок відповідача відшкодувати позивачеві фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі у випадку дострокового звільнення с роботи (раніше спливу трьох років). Як зазначено позивачем і встановлено судом, час перебування [PERSON] на посаді міліціонера склав 2 роки 4 місяці 28 днів, а недопрацьований за п. 3.5 договору строк склав 7 місяців 2 дні. Таким чином, пропорційно до відпрацьованого [PERSON] часу в підрозділах позивача, він має відшкодувати останньому 4 175,43 гривень збитків, завданих порушенням умов договору, відповідно до розрахунку УДСО при ГУ МВС України в Харківській області. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 525 та ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуюче порушення відповідачем умов договору в частині невідпрацювання встановленого договором строку, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з [PERSON] вищезазначеної суми. Згідно наказу т.в.о. начальника УДСО при ГУ МВС України в Харківській області № 739 о/с від 11.09.2014 року, [PERSON] надавалася чергова відпустка за 2014 рік тривалістю 30 календарних днів з 30.09.2014 року по 29.10.2014 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Згідно довідки командира СБ «Титан» УДСО при ГУ МВС України в Харківській області від 15.05.2015 року, щорічну відпустку [PERSON] використав у повному обсязі. Як встановлено вище судом, відповідачем не був відпрацьований повний календарний рік. Згідно розрахунку УДСО при ГУ МВС України в Харківській області, борг відповідача перед позивачем за 5 календарних днів надлишкове використаної відпустки складає 203,06 гривень. Оскільки Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС не врегульований порядок проведення остаточного розрахунку щодо використаної щорічної відпустки у разі звільнення особи зі служби в ОВС, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 8 ЦК України вирішує вказане питання у відповідності до ст. 127 КЗпП України, яка вказує, що відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості установі, де вони працюють, можуть проводитися за наказом власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого строку, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. На підставі наказу МВС України № 499 від 31.12.2007 року виплата грошового забезпечення нараховується та виплачується співробітникам міліції авансом з 20 до 25 числа за поточний місяць. Як вбачається з рапортів командира взводу СБ «Титан» УДСО при ГУ МВС України в Харківській області від 30.10.2014 року та 14.11.2014 року та відповідних актів, висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни [PERSON], останній перестав виходити на роботу з 30.10.2014 року. В той самий час, йому зайво було нараховане та виплачене грошове забезпечення з 30.10.2014 року по 31.10.2014 року, внаслідок чого у нього виник борг перед позивачем в сумі 81,22 гривень з урахуванням компенсації відповідачу сум податків та інших обов'язкових платежів у сумі 7,39 гривень. Таким чином, утримати грошові кошти у повному обсязі за зайво використану щорічну відпустку та зайво виплачене грошове забезпечення у відповідача позивач не мав можливості. Отже, крім стягнення фактичних витрат позивача на навчання відповідача у випадку дострокового звільнення, про що викладене вище, суд доходить висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача надлишкове сплачених йому сум - грошового забезпечення з 5 календарних днів перевикористаної відпустки в сумі 203,06 гривень та боргу перед позивачем в сумі 81,22 гривень з урахуванням компенсації відповідачу сум податків та інших обов'язкових платежів у сумі 7,39 гривень, що складає 73,83 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 4 452,32 гривень, яка й підлягає стягненню з [PERSON] на користь Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Харківської області. Питання відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved