Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (далі ТОВ «Рівнетеплоенерго») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 8103 гривні 30 копійок та судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) та споживачем якого є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Оскільки відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, за ним станом на 01 квітня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 8103 гривні 30 копійок. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Згідно ухвали судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд Гощанського районного суду Рівненської області. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідач 24 вересня 2021 року подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю зважаючи на таке. Як установлено з матеріалів справа, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Розрахунок вартості наданих ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №137 від 09 жовтня 2008 року, №6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» №449 від 23 квітня 2014 року, №569 від 23 травня 2014 року, №664 від 13 червня 2014 року, №792 від 27 червня 2014 року, №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №174 від 21 травня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року та №1536 від 28 грудня 2017 року, №1791 від 11 грудня 2018 року. З витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що споживачем частково здійснювалася оплата за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання і станом на 01 квітня 2021 року виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 8103 гривні 30 копійок. Оскільки погашення заборгованості відповідачем не здійснено, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з даним позовом. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Житлового кодексу України (далі ЖК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610, 612, 629 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд приходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, обов`язку по оплаті їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, не виконав, що призвело до утворення заборгованості з оплати комунальних послуг, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним на підтвердження заявлених вимог, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, та не оспорені відповідачем. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved