Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом у якому просить стягнути на його користь солідарно [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 201\~576,67\~грн. отриманих від продажу його частки квартири, а також 5036,64 грн. трьох відсотків річних та 1612,61 грн. інфляційну складову за несвоєчасне повернення грошових коштів, а також 3582 грн. 27 коп. судових витрат. Ухвалою від 06.02.2017, за заявою позивач та його представника, вимоги до [PERSON] залишено без розгляду. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він та відповідачі являлися співвласниками квартири [ADDRESS]. На підставі виданої ним 01.09.2015 довіреності, його дочка, [PERSON] відчужила належна йому на праві власності 1/3 частки квартири [ADDRESS], отримавши за його частку 201\~576, 67 грн. На підтвердження виконання взятих зобовязань [PERSON] надала йому розписку, відповідно до якої зобовязалася сплатити третину грошових коштів, отриманих від продажу квартири. Відповідачі до цього часу не передали йому грошових коштів, отриманих від продажу його частки квартири. Оскільки своєчасно ці кошти не були повернуті, відповідно до статті 625 ЦК України вони мають сплатити за всі місяці прострочення боргу: 5036,64 грн. - три відсотки річних та 1612,61 грн. інфляційної складової. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини вказані у позовній заяві та пояснив, що його колишня дружина та дочка попросили видати їм довіреність на продаж його частки квартири. Першу довіреність він відкликав, оскільки побоювався, що його ошукають. Однак коли [PERSON] надала розписку, він видав довіреність. Грошових коштів від продажу квартири йому не передали. [PERSON] не приймав участі в поліпшенні квартири та не витрачав кошти на встановлення вікон та дверей у квартирі. З 2004 року у квартирі він не проживав. У квартирі проживав у серпні та вересні 2015 року. У подальшому проживав у матері та гуртожитку. Коли він проживав у гуртожитку дочка приносила їжу та цигарки. Грошових коштів вона йому не передавала. [PERSON] лише інколи міг вжити алкоголь, так як останні девять років працює водієм. Представник позивача, адвокат [PERSON], позов підтримав з підстав вказаних у заві. На стадії судових дебатів не підтримав позов в частині стягнення інфляційної складової та трьох відсотків річних. Суд не прийняв зменшення позовних вимог, оскільки на стадії судових дебатів така процесуальна дія не може бути вчинена. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечила, посилаючись на те, що грошові кошти, отримані від продажу квартири були повернуті позивачеві. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що між вона, її мати [PERSON], та її батько, [PERSON] погодили, що продадуть належну їм на праві спільної власності квартиру. З урахуванням витрат на встановлення вікон та дверей у квартирі та витрат на оформлення договору купівлі-продажу вони мали сплатити позивачеві 170 тисяч у відшкодування його частки. Ці кошти було повернуто трьома частинами: спочатку 70 000 гривень, потім у квартирі 50\~000 гривень. На залишок коштів вона купувала продукти харчування та цигарки, які приносила батьку. Коли стали виникати конфлікти, решту коштів у якому саме розмірі, не памятає, вона відвезла та віддала батькові в гуртожитку. При и цьому була присутні свідок. Допитана як свідок [PERSON] суду показала, що у серпні 2015 року, за домовленістю з позивачем вони вирішили продати їх спільну квартиру. Довіреність позивач видав на імя дочки, [PERSON]. Вона передавала гроші позивачеві двома частками: 50 000 гривень та ще 70\~000 гривень у їх квартирі. Залишок коштів 50 000 гривень дочка відвезла в гуртожиток. Оскільки вони витратили 30\~000 гривень на вставлення вікон та дверей у квартирі, погодили, що позивачеві передадуть 170000 тисяч гривень. Свідок [PERSON], мати позивача суду показала, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] продали квартиру, частка якої належала її сину, за ці гроші купили будинок по вул. Пархоменка, 15 та автомобіль, а її сину грошових коштів за його частку не дали. Після продажу квартири син проживав в готелі. [PERSON] приходила до неї додому та казала, що дасть їй три тисячі доларів, однак вона відмовилася. Її син лише інколи вживає спиртні напої, оскільки працює водієм. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] її знайома. [PERSON] їй відомо, що вони вирішили продати квартиру і поділити гроші між нею, її дочкою, [PERSON] та [PERSON]. На прохання [PERSON], вона пішла з [PERSON] до гуртожитку, де проживав [PERSON] з тим щоб бути очевидцем того як будуть передаватися грошові кошоти. Вона у кімнату не заходила і самого факту передачі грошей не бачила. Бачила з порогу як [PERSON] поклала гроші. Яка там сума грошових коштів була в пакеті вона не знає. Грошей вона не рахувала та не бачила їх. Про те, що мали передаватися саме грошові кошти, їй відомо зі слів [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що у вересні 2015 року, на прохання [PERSON], він прийшов у її квартиру та розбирав меблі ( спальню). У квартирі бачив [PERSON]. Чув, що [PERSON] йому передавала грошові кошти. Самих грошей він не бачив та не знає суми яка передавалася. Про те, що передавалися саме грошові кошти знає зі слів [PERSON]. Квартира двокімнатна та знаходиться на четвертому поверсі. Дослідивши докази, суд доходить висновку про відмову в позові з таких підстав. Судом встановлено такі факти відповідні їм правовідносини. Позивачеві та відповідачам на праві власності належала квартира [ADDRESS] ( далі Квартира) ( а.с. 10-13). Як на підстави позову [PERSON] посилається на зобовязання відповідачки, що виникли на підставі наданої нею розписки та вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню статті 509, 525, 526, 527 ЦК України. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого є договори та інші правочини. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачено, що правочин укладається у формі, що передбачена чинним законодавством. Відповідно до розписки від 01.09.2015 [PERSON] зобовязалася при продажі квартири [ADDRESS] сплатити третю частину від її продажу [PERSON] ( а.с. 6). Поряд з тим, у судовому засіданні встановлено, 01 вересня 2015 року [PERSON] видав [PERSON] довіреність, якою уповноважив [PERSON] продати належну йому 1/3 частку Квартири, та для виконання цієї дії надав їй право, зокрема, отримати належні йому кошти (а.\~с.\~14). Відповідно до ч.1 \~ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до\~ст.238 ч.1 ЦПК України\~представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку від представляє. Згідно з ч.3\~ст.244 ЦК України\~довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Частиною 3\~ст.1006 ЦК України\~встановлено коло певних обов'язків повіреного, згідно яких він зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителю все одержане у зв'язку з виконанням доручення. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2015\~ [PERSON], [PERSON], яка діяла як від свого імені та від імені [PERSON] продали та Департаменту містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Житомирської обласної державної адміністрації за 604\~730,00\~грн. квартиру [ADDRESS] (а.\~с.\~10-11). [PERSON] та [PERSON] за продаж квартири отримали грошові кошти у розмірі 604\~730,00\~грн., що підтверджується їх нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2015\~р. (а.\~с.\~12). На рахунки, відкриті у відділенні ПАТ „Укргазбанк покупцем квартири були перераховані грошові кошти продавцям: [PERSON] - 201\~576, 65 грн., [PERSON] - 403 153,33 грн. (а. с. 108). А отже, [PERSON], а не [PERSON] отримала (набула) грошові кошти за продаж 1/3 частини Квартири, належної [PERSON] Відповідно до\~статтті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки зобовязання щодо приводу передачі грошових коштів позивачеві, виникли у [PERSON], на підставі договору доручення та договору купівлі продажу, не в [PERSON], яка таких коштів не отримувала та не уповноважувалася на продаж частки квартири позивача, у позові суд відмовляє за безпідставністю вимог. Розписка, надана [PERSON] не є правочином на підставі чого у неї виникли зобовязання щодо передачі коштів від продажу квартири та не породжує ніяких правових наслідків, з урахуванням виданої довіреності та отримання коштів іншою особою. Оскільки суд відмовляє у позові в частині стягнення грошових коштів, відповідно і не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової, відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки прострочення виконання зобовязання відповідачкою [PERSON] не було допущено.

Outcome: dismissed