Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Інститута садівництва Національної академії аграрних наук України про нарахування надбавки за стаж наукової роботи. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що з 1982 року позивач працює в дослідному господарстві «Новосілки», яке згодом було реорганізоване в Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України. З 01.06.1996 р. позивач був переведений на посаду провідного інженера-конструктора інженерного центру на підставі наказу №80-к від 12.06.1996 р.. З 01.01.2004 р. - на посаду провідного і провідного інженера-конструктора відділу наукових і конструкторських розробок техніки для садівництва на підставі наказу № 1-к від 01.01.2004 р.. З 28.04.2012 р. затверджений на посаді провідного інженера конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва за результатами атестації на підставі наказу № 43-к від 28.04.2012 р.. Зазначені посади є посадами працівників згідно зі ст..22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Всупереч вимогам положень законодавства відповідач не нараховує і не виплачує позивачу надбавки за стаж наукової роботи. Позивач вважає, що відповідач порушує його права. В зв»язку з вищевикладеним, посилаючись на норми закону, просив суд зобов»язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України нарахувати позивачу надбавку за стаж наукової роботи за період з 01.01.2004 р. по день ухвалення судового рішення. Позивач у судове засідання з'явився й позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання направив свого представника, який проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Просив суд відмовити. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 1982 року позивач працює в дослідному господарстві «Новосілки», яке згодом було реорганізоване в Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України. З 01.06.1996 р. позивач був переведений на посаду провідного інженера-конструктора інженерного центру на підставі наказу №80-к від 12.06.1996 р.. З 01.01.2004 р. - на посаду провідного і провідного інженера-конструктора відділу наукових і конструкторських розробок техніки для садівництва на підставі наказу № 1-к від 01.01.2004 р.. При цьому позивач виконував ту саму роботу і в його обов»язках нічого не змінилось, тобто науковою роботою роботою він як і раніше не займався. Доказом цього є Наказ про атестацію № 57-К від 14.04.2008 р. відповідно до якого позивач був атестований як інженерно-технічний працівник, а не як науковий. Як науковий працівник позивачу був атестований лише 28.04.2012 р. згідно Наказу № 43-К, про що в його трудовій книжці був зроблений відповідний запис від 28.04.2012 р. «Затверджений на посаді провідного інженера-конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва за результатами атестації». Відповідно до ст..6 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» науковий працівник зобов»язаний «у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді». Відповідно до ст..1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» «наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження». Згідно п.3 «Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи» надбавка за стаж наукової роботи виплачується щомісяця працівникам залежно від стажу наукової роботи у таких розмірах, понад 3 роки - 10 % посадового окладу. В зв»язку з тим, що відповідач став науковим працівником лише 28.04.2012 р., тому строк, коли він буде мати право на надбавку ще не настав. А отже, суд приходить до висновку про відмову [PERSON] в задоволенні його позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, ЦК України, Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»,

Outcome: dismissed