Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Володимира про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 липня 2006 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки кожен має має різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим у сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми один одному. Відповідач не належно виконує покладений на нього обов'язк утримувати дитину, протягом тривалого часу практично самоусунувся від необхідності забезпечувати свою дитину. Позивач бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати доньку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 29 липня 2006 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис 918 (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки кожен має різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим у сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми один одному. Відповідач не належно виконує покладений на нього обов'язк утримувати дитину, протягом тривалого часу практично самоусунувся від необхідності забезпечувати свою дитину. Позивач бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати доньку. Фактичні шлюбні відносини припиненні з травня 2012 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 108 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати, а також оскільки відповідач маючи малолітню дитину, не належно виконує свої обов'язки щодо її утримання, то позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі ? зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки - [PERSON], [INFO], починаючи з 18 червня 2014 року і до виповнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,00 грн.

Outcome: approved