Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначив, що 19.09.2013 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1540, згідно умов якого останній було відкрито кредитну лінію в розмірі 18 000,00 грн., зі сплатою 15 ,00 % річних за користування кредитом. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 24.01.2018 року утворилася заборгованість у загальній сумі 11655,58 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 9915,39 грн., відсотків за користування кредитом - 1208,68 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості - 445,86 грн., та трьох процентів річних від суми заборгованості - 85,65 грн. Просив стягнути з відповідача дану заборгованість, атакож відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилася з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи не надала. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Встановлено, що 19 вересня 2013 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України», з одного боку, та [PERSON], з іншого, було укладено договір відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1540, відповідно до умов якого останній було надано кредит у вигляді кредитної лінії на поточний рахунок в сумі 18 000,00 гривень, зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON], починаючи з жовтня 2014 року, свої зобов'язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 24.01.2018 року за нею рахується заборгованість у сумі 11124,07 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 9915,39 грн., відсотків за користування кредитом - 1208,68 грн. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, у відповідності з нормами ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано також суму інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості - 445,86 грн., та трьох процентів річних від суми заборгованості - 85,65 грн. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне справо на спростування наведених обставин і доказування належного виконання нею умов договору кредиту, а отже не оспорює наявності заборгованості та підстав для її стягнення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред'явленого позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту у загальній сумі 11655,58 гривень. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору у сумі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved