Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У червні 2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON], який обґрунтовувався тим, що 30.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.05.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 46 222,15 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7881,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 33914,65 грн.; заборгованість за комісією - 1 749,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2177,25 грн., позивач просив стягнути з відповідача заборгованості по кредитному договору у зальному розмірі 46 222,15 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, відсутність доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту, а також посилаючись на положення ч. 3 ст.551 ЦК України та те, що банком було нараховано відсотки за користування кредиту, що в декілька разів перевищує розмір тіла кредиту та додаткові штрафи та пеню, а також вказуючи, що таке становище є несправедливим та порушує принцип добросовісності, створює істотний дисбаланс, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н від 30.12.2007 року, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил. Згідно п.6.5.Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6. вказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5 % від суми позову. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що відповідач активно користувалася банківськими послугами позивача, що стверджується довідкою про надання кредитних карток 4149****2698 терміном дії до 10/09, 4149****6187 терміном дії до 09/13, 4149****1795 терміном дії до 08/16 (а.с.52), наданими банком виписками по карткових рахунках [PERSON] №9992****2757973, 4149****6187, 4149****1242, 4149****1795, 4149****2698 (а.с.53-56). Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором, вчасно не погашала кредит та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 31.05.2016 року перед банком утворилась заборгованість у розмірі 46 222,15 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 7881,07 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 33 914,65 грн.; заборгованості за комісією 1 749,18 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 2177,25 грн. (а.с.4-6). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що нараховані банком суми заборгованості за кредитним договором є несправедливим та порушує принцип добросовісності, створює істотний дисбаланс, оскільки відповідач підписуючи заяву позичальника, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку склали відповідний договір кредиту, - самостійно погодилася на всі умови та правила, включаючи порядок погашення кредиту, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також розмір штрафних санкцій у випадку порушення умов договору, при цьому законом закріплена свобода укладення договору. Щодо доводів представника відповідача про необхідність застосування у даній справі положень ч. 3 ст.551 ЦК України, оскільки банком нараховано відсотки за користування кредиту, що в декілька разів перевищує розмір тіла кредиту та додаткові штрафи, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Із матеріалів справи вбачається, що розмір нарахованої неустойки (штрафів у фіксованій та пропорційній частинах) становить 2677,25 грн., що значно менший розміру заборгованості за тілом кредиту 7881,07 грн. При цьому у справі відсутні обставини, які мають істотне значення для зменшення розміру пені. Враховуючи, що заявлена позивачем сума заборгованості відповідачем не спростована, доказів погашення ним заборгованості за кредитом суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 222,15 грн, що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 7 881,07 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 33 914,65 грн, заборгованості за комісією у сумі 1 749,18 грн, штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн та штраф (процентна складова) у сумі 2177,25 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн.

Outcome: approved