Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У січні 2021 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача, [PERSON] аліменти на його користь, як на повнолітню дитину, що продовжує навчання, щомісячно, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, тобто до 04 липня 2022 року, та за умови продовження навчання. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що він навчається на 3 курсі на денній формі навчання в Національній академії внутрішніх справ з 23 липня 2018 року, наказ про зарахування № 119 о/с. Термін закінчення навчального закладу 04 липня 2022 року. Вказано, що його батьком є [PERSON] . Його батьки розірвали шлюб в 2016 році. Рішенням суду по справі № 404/842/16 присуджено стягнення аліментів на користь матері на його утримання до досягнення повноліття, тобто до [INFO] , оскільки після розірвання шлюбу батько не піклується добровільно про нього і його брата, не надає матеріальної допомоги. У зв`язку із введенням КМУ карантину на території України та введення дистанційної системи навчання, він вимушений більший проміжок часу знаходитися дома в м. Кропивницькому, де проживає з мамою, [PERSON] , та повністю знаходиться на її утриманні. З огляду на те, що форма навчання денна, а на теперішній час весь обсяг матеріалу він повинен опанувати дистанційно, а розмір грошового утримання, що надається державною під час навчання складає 269 грн. в місяць, він потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням і проживанням (харчування, лікування, придбання підручників, канцелярського приладдя, сезонного одягу, коштів на проїзд, в тому числі міжміського, оплата телефону та Інтернету, комунальних послуг та ін. Відповідно до довідки від 24 листопада 2020 року, він не знаходиться на повному державному забезпеченні. Вказано, що на утримання її матері крім нього знаходиться його малолітній брат [PERSON] , 2013 р.н., тому він вимушений звернутися до суду з позовом, оскільки батько добровільно допомоги йому не надає. Зазначено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний, а тому має можливість сплачувати аліменти на його утримання, оскільки він не досяг 23 річного віку. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача, адвокат Любович О.Ю., звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстру щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] , 2001 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 1 від 05 січня 2021 року, виданої квартальним комітетом № 23, [PERSON] , 1979 р.н. проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , 2001 р.н. - син, [PERSON] , 2013 р.н. - син, [PERSON] , 1975 р.н. - колишній чоловік. Відповідно до довідки, виданої Національною академією внутрішній справ, [PERSON] навчається на 3 курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. Відповідно до чинного законодавства на повному державному забезпеченні не перебуває. Термін навчання з 13 серпня 2018 року до 04 липня 2022 року. Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] є курсантом Національної академії внутрішніх справ України та отримав загальну суму доходу за період з січня 2020 року по листопад 2020 року включно в розмірі 2 644,22 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи заперечень щодо стягнення з нього матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання не надав, а син потребує такої допомоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Стосовно вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133,137 ЦПК України,- витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Як вбачається з поданих до суду документів, позивачу правничу допомогу надавала адвокат Любович О.Ю., на підставі договору про надання правничої професійної допомоги від 31 грудня 2020 року. Відповідно до поданого до суду розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу вбачається, що вона складаються з: попередньої консультації, узгодження правової позиції, правого аналізу матеріалів справи - 500 грн., підготовки та подання позовної заяви до суду - 2100 грн., підготовки і подання клопотання про доручення доказів - 500 грн., підготовка і подання клопотання в порядку ст. 141 ЦПК України - 500 грн., участь у судових засіданнях - 700 грн., планова участь у судових засіданнях - 700 грн. , що в загальній сумі складає 5 000 грн. Сплата позивачем зазначених послуг на підставі вказаного договору підтверджується квитанціями. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідачем заяв щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу та заперечень щодо не співмірності витрат, до суду не надавалось та не доведено, за наслідком чого у суду відсутні підстави для зменшення розміру заявлених витрат. З урахуванням задоволення даного позову, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу підлягає 5 000 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved